Справа № 219/4435/16-ц
Провадження № 2/219/2439/2016
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Брежнева О.А.
при секретарі Котинської А.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в особі законного представника його матері - ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, про зняття з реєстрації місця проживання,
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про зняття з реєстрації місця проживання в АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3, мотивуючи свої вимоги тим, що у 1993 році вона разом зі своїм чоловіком - ОСОБА_4, разом з донькою - відповідачем ОСОБА_2 та сином - ОСОБА_5 набула право приватної спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1. Син відповідача після його народження також був зареєстрований у вищевказаній квартирі. У 2006 році відповідач ОСОБА_2 разом зі своїм чоловіком - ОСОБА_6 і сином - відповідачем ОСОБА_3 виїхала на роботу до РФ, а де вони фактично проживають та працюють до теперішнього часу, а їх син навчається в школі. У 2007 році відповідачі отримали громадянство Російської Федерації. Таким чином відповідачі з 2006 року не проживають на території України в квартирі АДРЕСА_1. У зв'язку з неможливістю відповідачів особисто звернутись до компетентного органу державної влади з відповідною заявою про зняття з реєстрації місця проживання, враховуючи їх згоду на зняття з реєстрації місця проживання в Україні, з метою захисту своїх прав та свобод, які пов'язані з додатковою оплатою відшкодування за житлово-комунальні послуги у зв'язку з реєстрацією проживання у квартирі відповідачів, та неможливості отримання в належному обсязі субсидії з оплати за житлово-комунальні послуги, позивач маючи як і її чоловік статус непрацездатних осіб - пенсіонерів, змушена звернутись до суду для зняття з реєстрації місця проживання відповідачів в зазначеній вище квартирі. Просить позов задовольнити.
У судове засідання позивач не з'явилася, представник позивача ОСОБА_8, який діє на підставах та повноваженнях перевірених судом, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує, просить позов задовольнити.
Треті особи до суду не прибули, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2, яка діє також і у інтересах ОСОБА_3, не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, на адресу суду надала письмові заяви, одна з яких завірена нотаріально, про розгляд справи у її відсутність, де також зазначила, що вона позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі, також визнала позов як представник свого неповнолітнього сина ОСОБА_3, тому враховуючи, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ч. 1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі.
Суд перевірив матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло (а.с.7) від 28 жовтня 1993 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної) власності - ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9
З копії свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_9 народилась (а.с.10) ІНФОРМАЦІЯ_6 року, її батьками є: батько - ОСОБА_4, матір - ОСОБА_1.
Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 (а.с.10) ОСОБА_9 28 квітня 2001 року вийшла заміж за ОСОБА_6 та після одруження у неї прізвище «Гамалій», що також підтверджується копією паспорту (а.с.8-9).
Згідно копії довідки від 17 жовтня 2015 року (а.с.14) ОСОБА_2 працює у ТОВ «Секвойя» на посаді заступника директора магазину з 01 жовтня 2015 року по теперішній час, магазин знаходиться у Російській Федерації.
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.15) вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 року і його батьками є: батько - ОСОБА_6, мати - ОСОБА_2, також ОСОБА_3 має паспорт громадянина Російської Федерації як і його мати (а.с.11-13, 16).
Відповідно до копії довідки від 01 грудня 2014 року (а.с.15) ОСОБА_3 навчається у школі, яка знаходиться на території РФ.
Згідно копії акту від 04 травня 2016 року (а.с.18) ОСОБА_2 та її син - ОСОБА_3 не проживають за адресою: АДРЕСА_1 з 2006 року.
Згідно зі ст. 64 ЖК України член сім'ї наймача має такі ж права у тому числі - право користування житловою площею, як і наймач, членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Згідно до ст.ст. 71 Житлового кодексу України, особа визнається такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад 6 місяців.
Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому засіданні.
Згідно з частино 2 статті 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ч. 1ст. 319 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 150 Житлового кодексу(далі -ЖК України), громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст. 7 Закону України в ред. від 05.07.2012 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, для оформлення позивачем субсидії з оплати за житлово-комунальні послуги, з урахуванням того, що зняття особи з реєстраційного обліку не позбавляє право приватної спільної (сумісної) власності відповідачів вищевказаної квартири з позивачем, окрім того відповідачі самі не заперечують проти зняття їх з реєстрації. Крім того позивач вимушена нести додаткові витрати з оплати комунальних послуг, вона не може оформити державну компенсацію (субсидію) із-за того, що відповідачі прописані у квартирі, також вони не сплачують комунальні послуги, а тому з урахуванням аналізу наданих доказів суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в особі законного представника його матері - ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, про зняття з реєстрації місця проживання, обґрунтованими та вважає необхідним цей позов задовольнити.
На підставі викладеного, ст.ст.64, 71, 72 ЖК України, ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в особі законного представника його матері - ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, про зняття з реєстрації місця проживання - задовольнити.
Зняти з реєстрації місця проживання в АДРЕСА_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: О.А.Брежнев