АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Ратнікової В.М.

секретар: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/5965/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Усатова І.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (далі по тексту - ПАТ АБ «Укргазбанк») про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Не погодившись із таким рішенням суду ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що ОСОБА_2 не було запропоновано всі наявні вакантні посади, а вакантні посади, які пропонував відповідач були зроблені неналежним чином, оскільки не містили належної та достатньої інформації, щодо умов оплати праці. Звертає увагу на те, що ПАТ АБ «Укргазбанк» було порушено процедуру отримання згоди профспілки на звільнення ОСОБА_2 Також, вважає, що ліквідація чи реорганізація ПАТ АБ «Укргазбанк» в розумінні ст. 40 КЗпП України, не відбувалась, а тому звільнення ОСОБА_2 є незаконним.

В суді апеляційної інстанції Ковальов В.М. в інтересах ПАТ АБ «Укргазбанк» проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав, що спір вирішений судом правильно.

В судове засідання ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 не з'явились, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності. При цьому, колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_2 зазначив своє місце проживання: АДРЕСА_2, місце проживання свого представника ОСОБА_1 - АДРЕСА_1. В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_1 зазначив, що адресами для листування є вищезазначені місця проживання позивача та його представника (т.2, а.с.81).

Судові повістки-повідомлення неодноразово направлялись позивачу та його представникові за визначеними ними адресами для листування (т.2, а.с.96,117,134), проте, поштові конверти були повернуті до суду за закінченням терміну їх зберігання.

Крім того, судові повістки-повідомлення як позивачу, так і його представникові, були направлені відповідній житлово-експлуатаційній організації відповідно до вимог ч.3 ст.76 ЦПК України (т.2, а.с.135).

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Згідно з ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР передбачено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Враховуючи вищезазначене, дії ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_1 є нічим іншим, як зловживанням своїми процесуальними правами, направленими на затягування апеляційного розгляду у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на підставі наказу № 321-П від 09 липня 2012 року ОСОБА_2 був прийнятий на роботу в ПАТ АБ «Укргазбанк» на посаду начальника управління аналізу та контролю фінасово-господарської діяльності корпоративних клієнтів банку департаменту ризик-менеджменту (т.1, а.с.61).

Рішенням Наглядової ради від 19 листопада 2014 року (протокол №14) було затверджено Принципи побудови організаційної структури ПАТ АБ «Укргазбанк», в якому визначено принципи оптимальної чисельності персоналу, уніфікації та стандартизації структурних підрозділів банку (т1, а.с.62-63).

Протоколом Правління ПАТ АБ «Укргазбанк» № 3 від 19 січня 2015 року та протоколом Правління банку № 4 від 22 січня 2015 року прийнято рішення про приведення організаційної структури у відповідність до Принципів побудови організаційної структури ПАТ АБ «Укргазбанк» (а.с.15-21).

На виконання рішень Правління банку було створено нові департаменти, управління, відділи, а також змінено назви та частково скорочено деякі служби банку.

03 лютого 2015 року Правлінням ПАТ АБ «Укргазбанк» було прийнято рішення про скорочення після фактичного вивільнення працівників деякі структурні підрозділи, у тому числі управління аналізу та контролю фінансово-господарської діяльності корпоративних клієнтів банку, де працював ОСОБА_2 (т.1, а.с.65-68).

Цього ж дня, наказом № 65 від 03 лютого 2015 року у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, скорочення структурних підрозділів головної установи банку, значним зменшенням обсягів робіт та операційного завантаження працівників було прийнято рішення про скорочення з 03 квітня 2015 року штату працівників головної установи відповідно до додатку до цього наказу (т.1, а.с.69, 70-75).

03 лютого 2015 року ОСОБА_2 був письмово попереджений про майбутнє вивільнення (т.1, а.с.76).

На виконання вимог ч.2 ст. 40 КЗпП України у день попередження про майбутнє вивільнення ОСОБА_2 були запропоновані для працевлаштування 134 вакантні посади, від яких він відмовився, що не заперечувалось останнім.

Протягом двох місяців після попередження про вивільнення ОСОБА_2 неодноразово пропонувалися вакантні посади, які з'являлися в банку, і від яких він також відмовився. Зокрема, 03 лютого 2015 року позивачу було запропоновано 8 посад, 10 лютого 2015 року - 22 посади, 13 лютого 2015 року - 9 посад, 17 лютого 2015 року - 10 посад, 23 лютого 2015 року - 10 посад, 27 лютого 2015 року - 4 посади, 04 березня 2015 року - 16 посад, 11 березня 2015 року - 12 посад, 18 березня 2015 року - 5 посад, 23 березня 2015 року - 17 посад, 17 квітня 2015 року - 19 посад. Крім того, ОСОБА_2 було запропоновано 35 вакантних посад, які виникли під час перебування останнього на лікарняному, проте він відмовився ознайомлюватися з пропозиціями щодо вакантних посад, про що було складено відповідний акт в день звільнення 17 квітня 2015 року (т.1, а.с.78-102).

18 лютого 2015 року адміністрація ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулась до профспілки з листом, в якому зазначила, що у зв'язку з скороченням структурних підрозділів банку, значним зменшенням обсягів робіт та операційного завантаження працівників адміністрація просить надати згоду на вивільнення згідно п.1 ст.40 КЗпП України працівників, перелік яких наведено в додатку. В даному переліку містилась інформація про посаду ОСОБА_2

20 березня 2015 року адміністрацією банку була отримана згода профспілкового комітету на звільнення ОСОБА_2з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України (т.1, а.с.25-29). При цьому, подання адміністрації про надання згоди на звільнення позивача з роботи профспілковим комітетом було розглянуто в присутності позивача, який заперечень не висловлював.

У період з 03 квітня 2015 року по 16 квітня 2015 року ОСОБА_2 був тимчасово відсутній на роботі у зв'язку з хворобою, а тому його було звільнено в перший робочий день після закриття листка непрацездатності на підставі наказу №162-П від 20 квітня 2015 року за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України (т.1, а.с.12, 103).

У травні 2015 року ОСОБА_2 порушив перед судом питання про скасування наказу № 160-П від 17 квітня 2015 року та поновлення його на роботі на посаді начальника управління аналізу та контролю фінансово-господарської діяльності корпоративних клієнтів банку департаменту ризик-менеджменту, стягнення з ПАТ АБ «Укргазбанк» середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 03 квітня 2015 року до дня поновлення на роботі, 10 000,00 гривень моральної шкоди та витрат на правову допомогу, які будуть сплачені ним на день ухвалення рішення судом.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що звільнення ОСОБА_2 проведено у відповідності до вимог діючого трудового законодавства, підстави для визнання звільнення незаконним, зазначені позивачем у позовній заяві, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 64 ГК України підприємству надано право самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розпис.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (вивільнення працівників).

За приписами ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у п. 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Порядок вивільнення працівників визначено ст.49-2 КЗпП України.

Так, ч.3 цієї статті передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що при вирішенні питання про дотримання вимог законодавства власником або уповноваженим органом підприємства, установи, організації в цій частині підлягають з'ясуванню обставини, пов'язані з тим чи була у відповідача інша робота (вакантні посади), яку міг виконувати (займати) працівник відносно якого вирішувалось питання про звільнення, чи пропонувалась йому така робота (посади) та чи надавав він згоду на переведення на іншу роботу.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Як було встановлено судом, рішенням Наглядової ради ПАТ АБ «Укргазбанк» від 19 листопада 2014 року було затверджено Принципи побудови організаційної структури та визначено принципи оптимальної чисельності персоналу, уніфікації та стандартизації структурних підрозділів банку, а 19 січня 2015 року Правлінням ПАТ АБ «Укргазбанк» №3 від 19 січня 2015 року прийнято рішення про приведення організаційної структури у відповідність до Принципів побудови організаційної структури ПАТ АБ «Укргазбанк», на виконання даного рішення правління банку було створено нові департаменти, управління, відділи, а також змінено назви та частково скорочено деякі служби банку.

На підставі вказаних рішень Наглядової ради та правління банку, в ПАТ АБ «Укргазбанк» фактично відбулась зміна виробничого процесу надання банківських послуг - було здійснено перепідпорядкування підрозділів, перерозподіл функціоналу, вдосконалено процес надання банківських послуг, скорочено структурні підрозділи, які не залучені до основних функцій банку, тощо. Відповідно, організація нового процесу надання послуг і вплинула на скорочення працівників, які не були задіяні в цьому процесі. Наведене свідчить про часткове перепрофілювання підприємства - зміну технології виробничого процесу для випуску нової продукції, виконання робіт, надання послуг.

Твердження ОСОБА_2 про те, що при скороченні штату працівників фактична кількість працівників банку збільшилась не відповідають даним, які містяться у досліджених судом витягах зі штатного розкладу департаменту, де працював позивач, станом на 19 січня 2015 року та станом на 14 квітня 2015 року

Таким чином, доказами, які містяться у матеріалах справи, підтверджено та не спростовано позивачем, що в ПАТ АБ «Укргазбанк» відбулись зміни в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення штату працівників.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ПАТ АБ «Укргазбанк» було порушено вимоги ч.2 ст. 40, ч.3 ст. 49-2 КЗпП України, оскільки ОСОБА_2 при звільненні не було запропоновано всі вакантні посади, а саме 14 посад, які зазначені у довідках, поданих відповідачем до центру зайнятості, а також посади, з яких у лютому 2015 року були звільнені ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а 6 посад було запропоновано неналежним чином, оскільки у пропозиціях не було належної інформації щодо умов оплати праці.

Так, судом було встановлено і не заперечувалось позивачем, що на виконання вимог ч.2 ст. 40 КЗпП України у день попередження про наступне звільнення позивачу були запропоновані для працевлаштування 134 вакантні посади, від яких він відмовився.

В подальшому, протягом двох місяців після попередження про вивільнення позивачу неодноразово пропонувалися вакантні посади, які з'являлися в банку, і від яких ОСОБА_2 також відмовився. Загалом до 17 квітня 2015 року позивачу було запропоновано 266 вакантних посад, від яких він також відмовився.

ОСОБА_6 було звільнено з посади директора департаменту по роботі з VIP-клієнтами 16 лютого 2015року (наказ №62-П від 16 лютого 2015 року). Наступного дня на цю посаду було переведено заступника директора департаменту по роботі з VIP-клієнтами ОСОБА_7 При цьому, роботодавцем було розглянуто відповідність кваліфікації і продуктивності праці позивача в порівнянні з іншими претендентом на цю посаду та встановлено, що згідно ст.42 КЗпП ОСОБА_7 має переважне право обійняти посаду директора департаменту, про що складено висновок від 10 лютого 2015 року. Заяви на перевод на цю посаду ОСОБА_2 не писав. Після переведення ОСОБА_7на посаду директора департаменту по роботі з VIP-клієнтами цього ж робочого дня посаду заступника директора департаменту було скорочено, а тому її не могли пропонувати ОСОБА_2 (наказ №43-ШР від 17 лютого 2015 року) (т.2, а.с.44-49).

Також, судом було встановлено, що 11 посад були вакантними з 21 січня 2015 року по 03лютого 2015 року. Тобто, фактично на ці посади були прийняті працівники до попередження ОСОБА_2 про звільнення.

Вакансії про які зазначені у звітах ПАТ АБ «Укргазбанк» до центру зайнятості, не були запропоновані ОСОБА_2, оскільки відповідно до п. 2.1 Порядку подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 31 травня 2013 року за № 316, форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником. Згідно із вакантними звітностями укомплектування вакансії за сприяння Державної служби зайнятості України не було потрібним.

Наведене свідчить, що звітність банку за формою 3-ПН не є належним доказом у справі, не свідчить про фактичну наявній вакансій, не спростовує наявність або відсутність посад у штатному розкладі банку, а внесення інформації у звіт 3-ПН залежить лише від волевиявлення самого роботодавця (за наявності попиту на робочу силу), а отже є лише доказом дотримання банком процедури вивільнення працівників в частині подання звітності.

Таким чином, зматеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 були запропоновані усі наявні у ПАТ АБ «Укргазбанк» вакантні посади, в тому числі посади, що можуть бути зайняті на умовах строкового трудового договору.

Не є підставою для задоволення позову посилання ОСОБА_2 на те, що 6 посад було запропоновано йому неналежним чином, оскільки у пропозиціях не було належної інформації щодо умов оплати праці, зважаючи на те, що останнійне був позбавлений права на отримання такої інформації, докази про те, що у наданні цієї інформації ПАТ АБ «Укргазбанк» було відмовлено, відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що при звільненні ОСОБА_2 було порушено процедуру отримання згоди профспілки на звільнення останнього є безпідставними з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 лютого 2015 року адміністрація ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулась до профспілки банку з листом, в якому просила надати згоду на звільнення згідно п.1 ст.40 КЗпП України ОСОБА_2

20 березня 2015 року адміністрацією банку була отримана згода профспілкового комітету на звільнення ОСОБА_2з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України (т.1, а.с.25-29). Подання адміністрації про надання згоди на звільнення позивача з роботи профспілковим комітетом було розглянуто в присутності останнього, який заперечень не висловлював.

Відтак, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2, установивши, що його було звільнено ПАТ АБ «Укргазбанк» у відповідності до вимог чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

В.М. Ратнікова