Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року м. Первомайськ

Справа :484/2156/16-ц

Номер провадження : 2/484/1772/16

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді Фортуни Т.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Левицької І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайськ цивільну справу

за позовом ОСОБА_1, інтереси якої представляє за договором ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа: Первомайський районний відділ Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області, про усунення перешкод у користуванні домоволодінням шляхом виселення,

встановив:

29.06.2016 р. ОСОБА_1, інтереси якої представляє за договором ОСОБА_2, звернулась до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що з 10.06.2009 р. по 14.04.2015 р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого придбала будинок за адресою: вул. Польова, 5, м. Первомайськ Миколаївської області. Відповідно до шлюбного договору, укладеного між нею та відповідачем, зазначений будинок є особистою власністю позивачки. З 14.04.2015 р. відповідач в добровільному порядку відмовляється звільнити вказаний будинок та продовжує, всупереч волі позивачки, користуватись ним. У звязку з викладеним просить усунути перешкоди у користуванні майном шляхом виселення з її домоволодіння відповідача.

Позивач та її представник в судове засідання не зявились; надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, просять позов задовольнити.

Від відповідача до суду надійшла заява про слухання справи в його відсутність; позов визнає.

Від представника третьої особи Первомайського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області, надійшла заява, в якій зазначено, що справу просять розглядати у їх відсутність, позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків.

Згідно з рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31.03.2015 р., позивач та відповідач з 10.06.2009 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано цим рішенням. Рішенням набрало законної сили 14.04.2015 р.

Сторони 22.05.2013 р. уклали шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_4, договір зареєстровано в реєстрі за № 2295. Під час укладання шлюбного договору сторони домовились про правовий режим майна, придбаного ними у період шлюбу, а саме: нерухоме майно, яке було придбано сторонами в період шлюбу за спільні кошти до укладання цього договору та нерухоме майно, яке буде придбане сторонами після укладання цього договору, є особистою приватною власністю того з подружжя, на чиє імя воно зареєстровано і на це нерухоме майно в подальшому не буде розповсюджуватись режим спільної сумісної власності подружжя.

Пунктом 4 вказаного шлюбного договору передбачено, що у разі розірвання шлюбу той з подружжя, який користується нерухомим майном, належним іншому на праві особистої приватної власності, з урахуванням умов цього договору, повинен звільнити його без сплати грошової компенсації.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 22.05.2013 р., ОСОБА_1 придбала на умовах цього договору нерухомість: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в м. Первомайську Миколаївської області по вул. Польовій, будинок 5, розташований на земельній ділянці площею 0,0381 гектара, кадастровий номер :07:032:0007.

Згідно з домовою книгою, за адресою: вул. Польова, 5, м. Первомайськ Миколаївської області, значаться зареєстрованими: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 66418194 від 22.08.2016 р. ОСОБА_1, відповідно до договору купівлі-продажу від 22.05.2013 р., є власником, зокрема, житлового будинку № 5 по вул. Польова в м. Первомайськ Миколаївської області.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 66417949 від 22.08.2016 р. ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право власності від 23.12.1993 р., орган приватизації Путивльський міськвиконком за розпорядженням № 543 від 23.12.1993 р., є власником ? частки трикімнатної квартири АДРЕСА_1; та на підставі договору купівлі-продажу від 17.06.2008 р., є власником двокімнатної квартири № 39 по вул. Слави в с. Княжичі Броварського району Київської області, на яку, відповідно до договору іпотеки від 17.06.2008 р. діє обтяження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленню, майновій самостійності їх учасників.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані в ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятої в м. Рим 4.11.1950 р., що набрала чинності для України з 11.09.1997 року, яка є складовою її правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України. Ця норма міжнародної конвенції передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном; не допускає позбавлення тією чи іншою особою свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права; визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

У ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321, ст.ст. 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник жилого будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, членів свої, інших осіб і вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позивач, як власниця будинку, позбавлена можливості користуватися своїм майном на власний розсуд, оскільки відповідач перешкоджає її праву, в той же час остання несе витрати по утриманню майна; правових підстав у відповідача для продовження користування спірним житловим будинком немає, таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. 1, 15, 16, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 174, 88, 212- 215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задовольнити в повному обсязі;

усунути перешкоди ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у користуванні та розпорядженні домоволодінням № 5 по вул. Польова у м. Первомайськ Миколаївської області, шляхом виселення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з даного домоволодіння.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення в той же строк з моменту отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Ю. Фортуна