Справа №471/62/16-ц 13.09.2016 130916 13.09.2016
Провадження №22-ц/784/1763/16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий у 1-й інстанції Марценюк С.А.
Категорія 41 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 вересня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б., ,

при секретарі судового засідання Лівшенку О.С.,

за участю:

відповідачів - ОСОБА_2,ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Братського районного суду Миколаївської області від 17 червня 2016 року

за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона працює на посаді головного лікаря Братської центральної лікарні Миколаївської області.

Відповідачі неодноразово протягом вже кількох років, на адресу Генеральної прокуратури України, Міністерства охорони здоров'я України, УМВС України в Миколаївській області, спеціальної Колегії з питань боротьби з корупцією та організованою злочинністю, антикорупційного комітету, прокуратури в Миколаївській області та телеканалу "Інтер", направляють листи-скарги, в яких звинувачують її у тому, що вона наче б то бере хабарі при прийняття працівників на роботу до Братської ЦРЛ, за кошти видає листки непрацездатності, вирішує питання про встановлення інвалідності, привласнює кошти від здачі в оренду приміщення лікарні під аптеки та магазин, а її чоловік незаконно використовує земельну ділянку, яка передана у тимчасове користування медичній установі. Крім того, проведення у лікарні ультразвукового дослідження є платною послугою.

Поширена стосовно неї вищезазначена інформація, порочить її честь, гідність та ділову репутацію, до того ж не відповідає дійсності.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просила визнати недостовірною інформацію, яка була поширена ОСОБА_3 та ОСОБА_2 шляхом направлення листів до Міністерства охорони здоров'я України, телеканалу "Інтер", голови Миколаївської обласної державної адміністрації, начальнику управління охорони здоров'я Миколаївської обласної державної адміністрації про те, що "Главврач ОСОБА_5 під керівництвом ОСОБА_4, яка працює тоже главврачом, довели дружину до гіпертонічного кризу". "ОСОБА_4 бере хабарі, як люди устраюються на роботу". "ОСОБА_4 замість того, щоб приймати пацієнтів поробили аптеки і магазини в больниці і беруть гроші за оренду собі в карман". "ОСОБА_4 розпоряджаються всіма печатками, які є в лікарні, так як він завполіклініки, а вона главврач. Коли надо липовий лікарняний лист, або довідка або група без проблеми. Любий каприз за Ваші гроші". "Так як ОСОБА_4 торгують больничними, справками, групами і нічого не бояться, бо міліція їх кришує вместе з прокуратурою". "Вони виживають врачів з больниці, набрали скільки ставок, що должні там і ночувать. А їх днем с огнем не найдеш". "ОСОБА_4 є фермером, земля, якою він користується забрана у працівників Братської лікарні. Колись роздавали землі кожному працівнику лікарні давали по два гектара, ну всю цю землю у всіх забрали ОСОБА_4 і приватизували її незаконно". "В лікарню, щоб зробити УЗІ потрібно платити гроші".

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 17 червня 2016 року позов задоволено у повному обсязі.

Додатковим рішенням цього ж суду від 23 червня 2016 року з відповідачів на користь позивача стягнуто судовий збір по 137 грн.80 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, порушення норм процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідачів, перевіривши правильність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із таких підстав.

Відповідно до положень ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції зазначені вимоги закону не дотримані, через що судове рішення у справі не можна визнати таким, що є законним і обґрунтованим.

Такого висновку колегія суддів дійшла з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно із ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз'яснено, що ст. 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки та слова, правом на вільне вираження своїх поглядів і переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте й сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Згідно ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до роз'яснень викладених в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» ( далі Постанова), у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_4 обіймає посаду головного лікаря Братської ЦРЛ Миколаївської області.

Протягом 2015 року ОСОБА_3 на адресу Генеральної прокуратури України, Міністерства охорони здоровя України, УМВС України у Миколаївській області, спеціальної Колегії з питань боротьби з корупцією та організованою злочинністю, антикорупційному комітету, прокуратури Миколаївської області, начальника управління охорони здоровя Миколаївської обласної державної адміністрації та телеканалу «Інтер» направляв заяви, в яких посилався на вчинення ОСОБА_4 протиправних дій, порушення позивачем трудових прав ОСОБА_2 та прав інших громадян.

Так, ОСОБА_3 у заявах від 03 та 06 серпня 2015 року, крім інших органів, адресував своє звернення голові Миколаївської обласної державної адміністрації, начальнику управління охорони здоровя Миколаївської обласної адміністрації ( а.с.12-13,15-16), а в заяві від 25 грудня 2015 року, крім інших, ще й Міністру охорони здоровя України ( а.с.8-9) та зазначав про нібито противоправну поведінку позивача, а саме, що «ОСОБА_4 бере хабарі, як люди устраюються на роботу". "ОСОБА_4 замість того, щоб приймати пацієнтів поробили аптеки і магазини в больниці і беруть гроші за оренду собі в карман". "ОСОБА_4 розпоряджаються всіма печатками, які є в лікарні, так як він завполіклініки, а вона главврач. Коли надо липовий лікарняний лист, або довідка або група без проблеми. Любий каприз за Ваші гроші". "Так як ОСОБА_4 торгують больничними, справками, групами і нічого не бояться, бо міліція їх кришує вместе з прокуратурою". "Вони виживають врачів з больниці, набрали скільки ставок, що должні там і ночувать. А їх днем с огнем не найдеш". "ОСОБА_4 є фермером, земля, якою він користується забрана у працівників Братської лікарні. Колись роздавали землі кожному працівнику лікарні давали по два гектара, ну всю цю землю у всіх забрали ОСОБА_4 і приватизували її незаконно". "В лікарню, щоб зробити УЗІ потрібно платити гроші".

Вказані у заявах факти, в межах компетенції, розглянуто та перевірено начальником управління охорони здоровя Миколаївської обласної державної адміністрації, Миколаївською обласною державною адміністрацією, та надано відповідачам відповіді про відсутність в діях позивача порушень на які вони посилаються ( а.с.23-24,32).

Таким чином, аналіз спірних правовідносин, фактичних обставин справи, дає підстави вважати, що інформація направлялась відповідачем не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а для її перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами, оскільки, вказував на порушення трудових прав своєї дружини та інші факти, які на його думку, підлягають перевірці ( щодо оплати за проведення у лікарні УЗД, порядок видачі листків працездатності, розгляд питання повязаного з встановлення інвалідності, видачі медичних довідок, прийняття на роботу до установи за винагороду, розпорядження вільними ставкам, користування майном медичної установи ), а отже не можуть бути розцінені ані як неправдива інформація, ані як оціночне судження.

По своїй суті спірна інформація не є такою, що носить стверджувальний характер, не містить фактичних даних, а є вираженням субєктивної думки автора стосовно дій та поведінки позивача.

Крім того, позивачем не надано достовірних доказів на підтвердження завдання шкоди честі, гідності та її діловій репутації, як головного лікаря, та, вона не зазначила, яким чином викладені у зверненні факти негативно вплинули на виконання нею трудових обовязків та повагу до неї особисто з боку робочого колективу та пересічних громадян.

З огляду на викладене колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що відповідач Салотін В.Л. реалізував право на звернення до органів державної влади за захистом свого права, а тому факти, викладені в заяві, не можна вважати недостовірною інформацією у розумінні ст. 277 ЦК України.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 212 , 214 ЦПК України на вищевказані положення закону уваги не звернув, доводів позивача належним чином не перевірив та дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Межі розгляду апеляційним судом визначаються як ст.11 ЦПК України, так і ст.303 ЦПК України, за ч.1 якої під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

ОСОБА_6, яка була присутня у судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції, позов не визнала, правом на оскарження рішення суду першої інстанції у даній справі не скористалася. 27 червня 2016 року подала заяву про приєднання до апеляційної скарги. В звязку з несплатою судового забору за подання такої заяви у відповідності до ч.1 ст.299 ЦПК України, ухвалою судді апеляційного суду Миколаївської області від 08 липня 2016 року дану заяву залишено без руху, а останню зобовязано сплатити судовий збір. Наступною ухвалою судді від 22 липня 2016 року заяву ОСОБА_6 про приєднання до апеляційної скарги визнано неподаною та повернуто заявникові.

З врахуванням викладеного, в силу вимог ст.ст. 11,303 ЦПК України у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для перевірки правильності рішення суду першої інстанції ухваленого в частині вимог предявлених до ОСОБА_6 без її апеляційної скарги.

Таким чином, неповно з'ясувавши дійсні обставини справи, допустивши порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно до ч. 1 п. 1,4ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації, додаткове рішення цього суду від 23 червня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 належить відмовити. Рішення суду першої інстанції в частині вимог, предявлених ОСОБА_4 до ОСОБА_6 та додаткове рішення цього ж суду щодо неї залишити без змін.

Керуючись статтями 303, 308, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Братського районного суду Миколаївської області від 17 червня 2016 року в частині вимог предявлених ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, додаткове рішення цього суду від 23 червня 2016 року щодо стягнення судового збору з ОСОБА_3 скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації відмовити.

В іншій частині це ж рішення суду та додаткове рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: