Справа № 2-2617/02
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М. ,

при секретарі Калашніковій Л.Д.,

за участю представників заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві заяву Приватного підприємства «ІВ» (надалі ПП «ІВ»), заінтересовані особи: ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ласка» (надалі ТОВ «Ласка») про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати захід забезпечення позову у вигляді заборони відчуження торгівельного павільйону, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Заява мотивна тим, що ПП «ІВ» є власником вказаного торгівельного павільйону, щодо якого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна значиться, що об'єкт нерухомості обтяжено арештом, зареєстрованим 21.12.2004 р. Першою київською державною нотаріальною конторою за № 1560356 на підставі ухвали Подільського районного суду м.Києва від 14.10.2002 р. Звернувшись із запитом до районного суду, заявнику стало відомо, що заборону на відчуження цього об'єкта було накладено згідно з даною ухвалою у порядку забезпечення позову ОСОБА_3 до ТОВ «Ласка» про визнання прав та обов'язків засновника товариства, встановлення розміру долі у статутному фонду, про стягнення матеріальної та моральної шкоди і спонукання до виконання певних дій. Рішенням районного суду від 28.11.2002 р., що набрало законної сили, позов задоволено, але питання про скасування заходів забезпечення позову не вирішено. Станом на 21.07.2016 р. ОСОБА_3, згідно з даними Єдиного держ.реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, є засновником ТОВ «Ласка», з чого слідує, що рішення виконане в повному обсязі. А тому необхідність дії заходів забезпечення позову відпала.

В судовому засіданні представники заявника підтримали заяву в повному обсязі та просили її задовольнити з підстав, наведених у заяві. Суду надали пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам. Представник ОСОБА_1 наполягав на вирішити питання про скасування арешту саме як скасування заходу забезпечення позову та вважав безпідставним його вирішення в порядку позовного провадження за позовом підприємства про зняття арешту з майна.

Залучені до участі в справі за ініціативою суду як заінтересовані особи ОСОБА_3 та ТОВ «Ласка», що є сторонами у цивільній справі, в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомили.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи № 2-2617/02 та матеріали заяви ПП «ІВ», суд приходить до таких висновків.

Встановлено, що в провадженні Подільського районного суду м.Києва перебувала цивільна справа № 2-2617/02 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Ласка» про захист корпоративних прав на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києві від 14.10.2002 р. в порядку забезпечення позову, за клопотанням позивача, було накладено заборону на відчуження торгівельного павільйону по АДРЕСА_1 за направленням копії ухвали до БТІ м.Києва та Першої державної нотаріальної контори.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 28.11.2002 р. позов задоволено: визнано ОСОБА_3 засновником ТОВ «Ласка» та визнано за ним право на 48% у статутному фонді ТОВ «Ласка»; зобов'язано ТОВ «Ласка» провести внесення ОСОБА_3 до установчого договору ТОВ та провести державну реєстрацію змін до установчих документів. Зазначене рішення набуло законної сили, в апеляційній інстанції не оскаржувалось.

Як вбачається з наданих заявником документів, відомості щодо ОСОБА_3 як засновника ТОВ «Ласка» внесені до Єдиного держ.реєстру ЮОФОП.

Приписами ст.154 ЦПК України встановлено право на звернення до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову осіб, що беруть участь в розгляді справи, по якій приймалися заходи забезпечення позову.

Заявник ПП «ІВ» не є особою, яка брала участь у справі за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Ласка», позов якого в межах цієї справи і забезпечувався шляхом заборони на відчуження на вищевказаний павільйон, а тому в розумінні ч.4 ст.154, ст.26 ЦПК України не наділений правом звертатися у порядку, визначеному ст.154 ЦПК України із заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Забезпечуючи позов ухвалою від 14.10.2002 р., суд враховував суть позовних вимог та виходив з того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, яке можливо буде постановлено на користь ОСОБА_3

В судовому засіданні достовірно встановлено, що заявник ПП «ІВ» є власником вищевказаного торгівельного павільйону, право власності якого зареєстровано в установленому законом порядку 20.04.2016 р.

В зв'язку з чим, ПП «ІВ» саме як власник арештованого майна, має право на звернення до суду в установленому законом порядку - в порядку позовного провадження з позовною заявою про зняття арешту з майна.

Саме на такий порядок вказано в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна».

Враховуючи наведене, суд вважає, що правових підстав для скасування заходів забезпечення позову за вищевказаної заявою про це ПП «ІВ» не має.

Відмова в скасування заходів забезпечення позову в межах цивільної справи № 2-2617/02 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Ласка» не позбавляє права ПП «ІВ» звернутися до суду у встановленому законом порядку з позовними вимогами до вказаних осіб про зняття арешту з майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.154, 208 - 210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви Приватного підприємства «ІВ» про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі № 2-2617/02 за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ласка» про захист корпоративних прав та відшкодування шкоди - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня оголошення ухвали.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяН. М. Ларіонова