Справа № 468/812/16-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

(заочне)

25.08.2016 року Баштанський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Бойко Л.Л. при секретарі Цегельник Н.В.

за участю сторони позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у праві спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

03.08.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення часток у праві спільної сумісної власності подружжя. На обґрунтування позовних вимог позивач в заяві зазначив, що є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які перебуваючи у шлюбі придбали житловий будинок по вул. Берегового № 86 в м. Баштанка Миколаївської області, право власності на який згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок зареєстровано за ОСОБА_3 за реєстром № 3019 від 26.04.1994 року. 10.09.2003 року його мати ОСОБА_4 померла. Із свого народження та по день смерті матері він проживав у вказаному будинку разом з батьками, а після смерті матері продовжив там проживати разом із батьком та своєю дружиною до 2007 року. 28.04.2007 року ОСОБА_3 уклав шлюб з відповідачем по справі, яка почала проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1, а він (позивач) переїхав проживати до будинку своєї дружини. В кінці 2008 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів належний йому будинок та земельну ділянку онукам. 09.11.2015 року ОСОБА_3 помер, й спадщину після смерті останнього отримала відповідач по справі. Коли він звернувся до нотаріуса, то йому стало відомо про те, що складений ОСОБА_3 заповіт є недійсним. 26.05.2016 року за його заявою була заведена спадкова справа після смерті його матері ОСОБА_4 При цьому, нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4, оскільки не була визначена частка ОСОБА_4 в праві власності на будинок, розташований по вул. Берегового, 86 м. Баштанка, який належав його батькам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 На думку позивача, в даному випадку частки кожного із співвласників в вищевказаному будинку, який належить на праві спільної сумісної власності, є рівними та складають 1/2 частина на кожного. Відповідач не згодна на визначення за померлою ОСОБА_4 ? частки вищевказаного житлового будинку. А тому позивач просить винести рішення, яким визначити, що частка ОСОБА_4 у вказаному будинку становила ?.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити посилаючись на те, що батьки придбали спірний будинок спільно, при цьому не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач до суду не з'явилася, про день, час, місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням). Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень від неї не надходило.

Суд вирішив розглянути справу заочно, на підставі наявних у ній доказів та за згодою сторони позивача - ухвалює заочне рішення.

Заслухавши позивача та його представника, дослідивши наявні у справі письмові докази (копію свідоцтва про народження, згідно якого батьками позивача записані ОСОБА_3 та ОСОБА_5; копію свідоцтва про смерть, згідно якого ОСОБА_4 померла 10.09.2003 року; копію свідоцтва про смерть, відповідно до якої ОСОБА_3 помер 09.11.2015 року; копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 08.04.2016 року, відповідно до якого 15.08.1973 року було проведено реєстрацію шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_6; копію витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 26.05.2016 року, згідно якого після смерті ОСОБА_4, яка померла 10.09.2003 року, була заведена спадкова справа 26.05.2016 року; копію свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 26.04.94 року, згідно якого будинок по вул. Берегового, 86 в м. Баштанка зареєстровано на ОСОБА_3 та записано в реєстрі № 3019 від 26.04.1994 року; довідку КП «Баштанське районне бюро технічної інвентаризації» від 04.04.2016 року № 68, відповідно до якої житловий будинок, розташований в м. Баштанка по вул. Берегового, 86, зареєстровано за ОСОБА_3; постанову державного нотаріуса від 14.07.2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої нотаріусом було відмовлено в оформленні спадкових прав ОСОБА_1 на ? частку житлового будинку та ? частку земельної ділянки після смерті ОСОБА_4, оскільки не надано правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності на житловий будинок та земельну ділянку на імя спадкодавця; копію технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок; копію довідки Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області від 24.05.2016 року № 1973, відповідно до якої на день смерті ОСОБА_4, яка померла 10.09.2003 року, за місцем її реєстрації та проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований та проживав ОСОБА_1; копію заповіту, посвідченого 10.11.2008 року секретарем Гайворонківської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області; звіт про визначення оціночної вартості житлового будинку по вул. Берегового, 86 м. Баштанка; копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.05.2016 року, згідно якого спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_1 є його дружина ОСОБА_2, копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3, померлого 09.11.2015 року, копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4, померлої 10.09.2003 року), суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог і можливість задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ст. 22 КпШС України (який діяв на час виникнення правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

В силу ч. 1 ст. 69 СК України - дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.ст. 70, 71 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. За рішенням суду частка майна дружини,

чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

В судовому засіданні встановлено та письмовими доказами справи підтверджено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_6) Л.О. перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 1973 року по 10 вересня 2003 року (день смерті ОСОБА_4О.). За час шлюбу, 26 червня 1994 року, ними було придбано житловий будинок №86, розташований в місті Баштанка Баштанського району по вулиці Берегового.

Таким чином, наведені обставини свідчать, що вищевказане майно є спільною сумісною власністю подружжя.

За викладених обставин, вищевказаний житловий будинок має статус спільного сумісного майна сторін та частка ОСОБА_4 у ньому складає ? частину.

Визначення права ОСОБА_4 на частку в спільному майні необхідно позивачу для оформлення в спадкових правах після смерті матері ОСОБА_4, що є підставою для задоволення позову в частині визначення, що ОСОБА_4 належна ? частки житлового будинку, що перебував у спільній сумісній власності подружжя.

В силу статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати понесені ним по справі сплата судового збору на користь держави в розмірі 551 гривні 20 копійок, що підтверджено квитанцією.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,60,62,212, 213, 215,218, 224-227 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позовні вимоги задовольнити.

Визначити, що частка співвласника ОСОБА_4, яка померла 10 вересня 2003 року, в житловому будинку №86 (вісімдесят шість) з прилеглими будівлями та спорудами, який розташований по вулиці Берегового міста Баштанка Баштанського району Миколаївської області, що перебував у спільній сумісній власності подружжя, становила 1/2 (одну другу).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати понесені ним по справі в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий по справі суддя