АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-1217/2003 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1327/К/16 суддя Черкасенко Т.Г.
Категорія 81 ( І ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

16 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Соколан Н.О.

за участю секретаря - Євтодій К.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 06 травня 2014 року по справі за поданням державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

боржник ОСОБА_2,

державний виконавець Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_4,

стягувач ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2014 року державний виконавець Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_3 звернулася до суду з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, посилаючись на те, що у Центрально-Міському відділі державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції (надалі Центрально-Міський ВДВС Криворізького РУЮ) знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1217 від 19.02.2003 року виданого Центрально-Міський районним судом м.Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно. Божник ухиляється від виконання судового рішення. У звязку з викладеним, просила суд, тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України до виконання аліментних зобовязань ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 06 травня 2014 року подання державного виконавця Центрально-Міського ВДВС Криворізького РУЮ задоволено.

Обмежено ОСОБА_2 в праві виїзду за межі України до виконання зобовязань за виконавчим листом №2-1217 від 19.02.2003 року, виданого Центрально-Міський районним судом м.Кривого Рогу, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19 лютого 2003 року.

Виконання ухвали суду доручено адміністрації Державної прикордонної служби України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання державного виконавця, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала є невмотивованою та такою, що порушує норми процесуального законодавства. Так, законодавством передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання. При цьому, судом не було встановлено факту саме винних дій боржника та факту його ухилення від виконання своїх зобовязань, а матеріали виконавчого провадження не вивчались. Крім того, зазначає, що він має намір працевлаштуватися у Польщі та позбавлення його можливості виїхати за межі України навпаки призведе до збільшення боргу по аліментам, оскільки роботи в України заявник не має.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу державний виконавець Центрально-Міського ВДВС Криворізького РУЮ ОСОБА_4 зазначає, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому ухвалу суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, боржника ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, державного виконавця Центрально-Міського ВДВС Криворізького РУЮ ОСОБА_4 та стягувача ОСОБА_5, які, кожна окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили її відхилити, залишивши без змін ухвалу суду першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів викладених у поданні державного виконавця та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на виконанні в Центрально-Міському ВДВС Криворізького РУЮ перебуває виконавчий лист № 2-1217 від 19.02.2003 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, виданий Центрально-Міським районним судом м.Кривого Рогу.

Постановою державного виконавця Центрально-Міського ВДВС Криворізького РУЮ від 03 грудня 2013 року відкрито виконавче провадження.

Боржник ОСОБА_2 заборгованість за вказаними аліментними платежами не сплачує та має заборгованість станом на 28 лютого 2014 року у розмірі 32 705,38 грн.

Враховуючи значний термін невиконання боржником зобовязань, державний виконавець Центрально-Міського ВДВС Криворізького РУЮ ОСОБА_3 звернулася до суду з поданням про обмеження боржнику права виїзду за межі України до виконання рішення суду.

Задовольняючи подання суд виходив з того, що ОСОБА_2 умисно тривалий час не виконує обовязку по сплаті аліментів та не зявляється на виклики до державного виконавця.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Статтею 377-1 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Пунктом 18 статті 11 Закону України „Про виконавче провадження передбачено право державного виконавця звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобовязання за рішенням у разі ухилення такого боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок врегульовано Законом України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, яким визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та конкретизовано види обмежень.

Положеннями п. 5 ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Таким чином, закон передбачає встановлення такого обмеження у разі ухилення особи від виконання зобовязання, тобто винної поведінки особи, якій відомо про існування такого обовязку і яка свідомо його не виконує.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 19 грудня 2013 року при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів встановлено, що така заборгованість виникла з вини відповідача (а.с. 40-42), тобто ОСОБА_2, а тому колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що судом не було встановлено факту його ухилення від виконання аліментних зобовязань.

При цьому, в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що на теперішній час дане рішення суду ним не виконано, що, на думку колегії суддів, є додатковим доказом ухилення боржника від виконання аліментних зобовязань.

Крім того, обставини ухилення боржника від виконання цих зобовязань повністю підтверджуються матеріалами справи та матеріалами виконавчого провадження, яке було досліджено у судовому засіданні суду апеляційної інстанції при перевірці доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що судом першої інстанції ці матеріали не вивчались.

Зокрема, у травні 2014 року (а.с. 29) ОСОБА_8 було оголошено у розшук у звязку з його ухиленням від виконання аліментних зобовязань, адже, будучи зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, боржник за місцем реєстрації не проживає та не повідомив стягувача чи державного виконавця про місце фактичного проживання чи роботи.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду від 06 травня 2014 року, якою задоволено подання державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, останній адресою проживання зазначив саме: м.Кривий Ріг, вул.Миколаївське шосе, 6/136, тоді як матеріалами сплави достаменно встановлено, що він не проживає за цією адресою вже тривалий час, що підтверджує факт ухилення боржника від виконання аліментних зобовязань та повністю спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Відхиляються колегією суддів й доводи апеляційної скарги про те, що він, не маючи можливості працевлаштуватись в Україні, має намір виїхати працювати до Польші та обмеження його виїзду за межі України позбавить його можливості працювати та отримувати доходи, що потягне за собою лише збільшення боргу по сплаті аліментів.

Так, як вбачається з трудової книжки ОСОБА_2, він по 17 квітня 2015 року включно працював на території України та отримував регулярний дохід, однак отримання ним доходу жодним чином не вплинуло на сплату аліментів, а тому колегія суддів критично відноситься до посилань боржника про сплату ним аліментів після працевлаштування у Польщі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 частково сплачує аліменти, тобто не ухиляється від виконання зобовязань по утриманню своєї дитини, колегією суддів відхиляється з огляду на те, що періодичний переказ незначних сум жодним чином не свідчить про належне виконання цих зобовязань.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням вимог процесуального закону, апеляційна скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 06 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: