Справа № 440/173/16 Головуючий у 1 інстанції: Мельник С.Р.
Провадження № 22-ц/783/5133/16 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Симець В.І.

з участю позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_5.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Буського районного суду Львівської області від 8 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 1000 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 11.02.2016 року і до досягнення ним повноліття.

Рішення суду в межах суми платежі за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення оскаржив відповідач.

Вважає його незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не доведено обставин, що мають значення для справи.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково та визначити суму щомісячних платежів на дитину по 400 грн. але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 11.02.2016 року і до досягнення повноліття.

Скаргу мотивує тим, що через відсутність стабільного доходу, його майновий стан є незадовільний. Єдиним джерелом незначних мінливих доходів є кошти від проведення індивідуальних занять з вивчення іноземної мови. Зароблених коштів вистачає лише на харчування і оплату комунальних послуг.

Зазначає, що аліменти у розмірі 1000 грн. перевищу суму половини від прожиткового мінімуму для дитини від 6 років, який становить 1531 грн. і який повинні забезпечувати обоє батьків.

При розгляді справи в апеляційній інстанції, особа, що подала апеляційну скаргу доводи такої підтримав.

Позивач та її представник проти задоволення апеляційної скарги заперечили. Вважають рішення законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просять рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції таким вимогам повністю не відповідає.

Ухвалюючи рішення, суд вірно врахував положення ст. 180, 182 СК України, за змістом яких - батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народився син - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Способу виконання батьками обов'язку утримувати дітей сторонами не досягнуто.

Колегія суддів вважає, що при визначенні розміру аліментів, судом недостатньо враховані обставини, зазначені у ст.ст. 182, 184 СК України.

Так, суд першої інстанції посилався на те, що відповідач немає інших утриманців, а тому спроможний сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Проте поза увагою суду залишилась та обставина, що позивач зобов»язана довести наявність отримання відповідачем мінливих доходів, або одержання їх в натурі в розмірах достатніх для щомісячної сплати ним аліментів у визначеній нею сумі, а відповідач подати докази на спростування чи заперечення доводів позивача.

Із матеріалів справи убачається, що позивач працює вчителем молодших класів у Кудирявецькій ЗОШ І ступеня. Відповідач, згідно записів у трудовій книжці 29.04.2011 року відрахований з числа аспірантів за власним бажанням. По 25 січня 2013 року одержував допомогу по безробіттю. Доказів того, що відповідач може надавати утримання на дитину в розмірі 1000 грн. щомісячно, позивач суду не надала і такі не здобуті судом апеляційної інстанції.

Враховуючи обов»язок батьків утримувати своїх неповнолітній дітей, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» і роз»яснення, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05. 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за якими максимальний розмір аліментів, який стягує з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків його заробітної плати /доходів/, а також з врахуванням встановленого ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати / з травня 2016 року 1450 гривен/, а також встановлений з 01.05.2016 року прожитковий мінімум на дитину від 6 років у сумі 1531 гр. , колегія суддів вважає за необхідне вирішити про зменшення розміру стягуваних судом аліментів та у зв'язку з цим змінити рішення суду.

З врахуванням зазначених вище правових норм, обґрунтованою до стягнення з відповідача буде сума 725 грн. щомісячно, що відповідатиме половині розміру мінімальної заробітної плати / 1450:2 =725 грн. / .

Колегія суддів вважає за необхідне виключити з резолютивної частини рішення суду щодо стягнення аліментів «але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку», оскільки відповідно до положень ст.184 СК України, при визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі, положення ч.2 ст.182 СК України не застосовуються.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.3.ч.1ст.307, п.3ч.1.ст.309, ч.2 ст. 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Буського районного суду Львівської області від 8 червня 2016 року змінити, зменшивши розмір аліментів, що підлягає стягненню із 1000 гривен до 750 гривен щомісячно та виключити з резолютивної частини рішення слова «але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: