Ухвала

іменем україни

25 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,
суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В., Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про припинення договорів поруки; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про розірвання кредитного договору, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення апеляційного суду Вінницької області від 18 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року публічне акціонерне товариство«Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 25 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» (далі - ВАТ КБ «Надра»), правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 25/06/2008/840/-К/116/26, відповідно до п. 1.1 якого остання отримала у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 15 300 доларів США зі сплатою 15,99 % річних та терміном повернення коштів до 25 червня 2013 року.

У забезпечення виконання позичальником умов цього договору 25 червня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_6 були укладені договори поруки, відповідно до п. 1.2 яких позичальник та поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором утворилася заборгованість, розмір якої станом на 11 червня 2014 року становив 16 433,77 доларів США і складався з: 14 110,75 доларів США - заборгованості з кредиту, 1 365,46 доларів США - заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом, 957,56 доларів США - комісії, 2 250,85 доларів США - пені за порушення строку сплати ануїтетного платежу, яку позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

У жовтні 2014 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 подали до суду зустрічний позов, в якому просили визнати припиненими договори поруки від 25 червня 2008 року, укладені між ними та ВАТ КБ «Надра», посилаючись на те, що позивач станом на день пред'явлення позову до суду втратив своє право на пред'явлення вимоги до них, як поручителів, про виконання порушеного зобов'язання основного боржника щодо повернення кредиту, при цьому позов обґрунтовано положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України.

У жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом про розірвання кредитного договору від 25 червня 2008 року № 25/06/2008/840/-К/116/26, посилаючись на фінансову неспроможність продовжувати виконання умов цього договору в умовах кризи та знецінення національної валюти по відношенню до курсу долара США.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2015 року позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 25 червня 2008 року № 25/06/2008/840/-К/116/26у сумі 14 049,80 доларів США, а також пеню за порушення строку сплати ануїтетного платежу у сумі 2 250,85 доларів США, що еквівалентно 26 567 грн 96 коп. В іншій частині позову ПАТ «КБ «Надра» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Зустрічний позов ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 задоволено. Визнано припиненим договір поруки, що укладений 25 червня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_6, за яким поручитель зобов'язався відповідати за виконання зобов'язань за кредитним договором від 25 червня 2008 року № 25/06/2008/840/-К/116/26. Визнано припиненим договір поруки, що укладений 25 червня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_7, за яким поручитель зобов'язався відповідати за виконання зобов'язань закредитним договором від 25 червня 2008 року № 25/06/2008/840/-К/116/26. Визнано припиненим договір поруки, що укладений 25 червня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_8, за яким поручитель зобов'язався відповідати за виконання зобов'язань закредитним договором від 25 червня 2008 року № 25/06/2008/840/-К/116/26. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено. Розірвано кредитний договір від 25 червня 2008 року № 25/06/2008/840/-К/116/26, укладений між нею та ВАТ КБ «Надра». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 18 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі, яким позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «Надра»заборгованість за кредитним договором від 25 червня 2008 року № 25/06/2008/840/-К/116/26 узагальній сумі 18 684,62 доларів США, що еквівалентно 220 544 грн 30 коп., з яких: 14 110,75 доларів США, що еквівалентно 166 556 грн 53 коп., - заборгованість за тілом кредиту; 1 365,46 доларів США, що еквівалентно 16 117 грн 24 коп., - заборгованість з відсотків; 957,56 доларів США, що еквівалентно 11 302 грн 57 коп., - заборгованість з комісії; 2 250,85 доларів США, що еквівалентно 26567 грн 96 коп., - пеня за порушення строку сплати ануїтетного платежу. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Зустрічний позов ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 задоволено. Припинено поруку відповідно до укладених 25 червня 2008 року між ними та ВАТ КБ «Надра» договорів поруки. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про повне задоволення позову ПАТ «КБ «Надра».

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення апеляційного суду не відповідає цим вимогам у повному обсязі.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що 25 червня 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 25/06/2008/840/-К/116/26, відповідно до п. 1.1 якого остання отримала у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 15 300 доларів США зі сплатою 15,99 % річних та терміном повернення коштів до 25 червня 2013 року (а. с. 84-85, т. 1).

У забезпечення виконання позичальником умов цього договору 25 червня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_6 були укладені договори поруки, відповідно до п. 1.2 яких позичальник та поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники (а. с. 86-90, т. 1).

Установлено, що ОСОБА_5 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 25/06/2008/840/-К/116/26 належним чином не виконувала, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, яка станом на 11 червня 2014 року становила 16 433,77 доларів США і складалася з: 14 110,75 доларів США - заборгованості з кредиту, 1 365,46 доларів США - заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом, 957,56 доларів США - комісії, 2 250,85 доларів США - пені за порушення строку сплати ануїтетного платежу.

30 серпня 2013 року Вінницьким регіональним управлінням ПАТ «КБ «Надра» на адресу боржника та поручителів: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 направлялися вимоги щодо усунення порушень за кредитним договором від 25 червня 2008 року № 25/06/2008/840/-К/116/26, у яких банком було зазначено, що позичальником порушено умови цього договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків, що призвело до виникнення заборгованості.

Установивши вищезазначені обставини у справі, які свідчать про неналежне виконання ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 25 червня 2008 року № 25/06/2008/840/-К/116/26, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з неї на користь ПАТ «КБ «Надра»заборгованості за кредитним договором від 25 червня 2008 року № 25/06/2008/840/-К/116/26 у загальній сумі 18 684,62 доларів США, що еквівалентно 220 544 грн 30 коп. При цьому суд стягнув заборгованість за тілом кредиту, заборгованість з відсотків та комісії у національній валюті у еквіваленті до долара США та нарахував пеню та стягнув її у доларах США.

Однак з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна з огляду на наступне.

16 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», згідно з яким частину першу статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» було доповнено абзацом третім, відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Вирішуючи первинний позов ПАТ «КБ «Надра» в частині стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за тілом кредиту, заборгованості з відсотків та комісії, апеляційний суд стягнув їх еквівалент у національний валюті (гривні), при цьому суд не звернув уваги на те, що кредитний договір, який є предметом у даній справі, був укладений між сторонами 25 червня 2008 року в іноземній валюті. На час укладення цього кредитного договору Закон України «Про захист прав споживачів» не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті. Крім того, суд залишив поза увагою вимоги ПАТ «КБ «Надра» у заявленому ним позові щодо стягнення цих сум саме в іноземній валюті (доларах США).

Разом із цим є неправильним висновок суду і щодо нарахування позивачем пені та її стягнення у доларах США.

В абзацах 2, 3 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пені за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України.

Отже, пеня може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України - гривні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 1 квітня 2015 року у справі № 3-29гс15.

Таким чином, висновки суду апеляційної інстанції в частині часткового задоволення позову ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором не узгоджуються з вимогами вказаних вище законів та правових позицій Верховного Суду України, викладених у постановах від 16 вересня 2015 року у справі № 6-190цс15 та від 1 квітня 2015 року у справі № 3-29гс15, а тому судове рішення у цій частині підлягає скасуванню з передачею справи у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У той же час є таким, що ґрунтується на встановлених у справі обставинах та вимогах закону, висновок апеляційного суду щодо відсутності підстав для задоволення вимог ПАТ «КБ «Надра» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та відмова в задоволенні їхнього зустрічного позову про припинення договорів поруки від 25 червня 2008 року, оскільки судом правильно було встановлено, що строк дії кредитного договору закінчився 25 червня 2013 року і 30 серпня 2013 року на адресу боржника і поручителів направлялися вимоги щодо усунення порушень за кредитним договором та повернення у повному обсязі кредиту протягом 30 календарних днів, однак позов до суду було пред'явлено лише 26 червня 2014 року, а тому порука за вказаними вище договорами припинилася відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позовуОСОБА_5 про розірвання кредитного договорувід 25 червня 2008 року № 25/06/2008/840/-К/116/26.

З урахуванням цього слід визнати, що рішення апеляційного суду в цій частині слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 18 грудня 2015 року в частині часткового задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати, справу у цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного суду Вінницької області від 18 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Демяносов А.О. Леванчук А.В. Маляренко І.К. Парінова Головуючий Судді:
О.В.Ступак