11.08.2016 Єдиний унікальний номер 205/8799/15-ц
Р І Ш Е Н НЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Басової Н.В.

при секретарі Сахончик Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3 державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 міська рада про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 17 грудня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому згідно уточнень вказала, що вона 09 жовтня 1959 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_4. 20 вересня 1960 року між чоловіком та представником Ленінського районного комунгоспу був укладений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку. Договір був укладений на підставі рішення Ленінської районної ради депутатів трудящих м. Дніпропетровська від 23.08.1960 року про відвід земельної ділянки. В 1960 році позивач разом з чоловіком розпочали будівництво житлового будинку на виділеній земельній ділянці і закінчили будівництво в 1963 році. В 1962 році відбулися зміни найменувань вулиць і нумерації будинків в Ленінському районі м. Дніпропетровська, про що свідчить архівний витяг № Ч-88-2015 від 25.11.2015 року державного архіву Дніпропетровської області, де вказано, що з метою виконання рішення Ленінського райвиконкому № 73 від 27.02.1962 року в частині упорядкування нумерації домоволодінь і іменування вулиць Ленінський райвиконком м. Дніпропетровська своїм рішенням від 03.04.1962 року затвердив зміну нумерації домоволодінь по вулицям і провулкам згідно додатку № 1, якій в архіві відсутній. Після цього нумерація житлового будинку № 70-а була змінена на № 96, а вулиця стала іменуватися Мукачівська. 07 червня 1999 року помер ОСОБА_4. Позивач просила визнати за нею право власності на ? частину домоволодіння № 96 по вул. Мукачівській в м. Дніпропетровську, яке складається з: житлового будинку А-1, житлова прибудова А1-1, підвал під А1-1, прибудова а-1, прибудова а1-1, тамбур а2-1, ґанок а, ґанок з козирком а1, сараї Б,И,К, літня кухня В, літня кухня в, ґанок з навісом в1, тимчасовий сарай Д, вбиральня Е, літній душ Ж, навіс З, ґанок к, навіс Л, споруди № 1-18,I, загальна площа житлового будинку № А-1 - 96,7 кв.м., житлова 68,0 кв.м.).

Від позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовну заяву підтримала та просила задовольнити.

Від відповідача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву визнав та не заперечував проти її задоволенні.

Треті особи в судове засідання не з`явилися. Надійшли письмові заяви з проханням слухати справу у відсутність їх представників. Представник ОСОБА_3 міської ради позовні вимоги не підтримав та просив відмовити в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступним підставам.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності з ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 1959 року до смерті останнього 07 червня 1999 року (а.с.13,39).

Встановлено, що на підставі договору від 20 вересня 1960 року про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, посвідченого державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори, за реєстровим № 1-6537, ОСОБА_4 була надана земельна ділянка, площею 300 кв.м. під будівництво індивідуального житлового будинку, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Мукачева, 70-а (а.с.10).

На вказаній земельній ділянці в м. Дніпропетровську, вул. Мукачева, 70-а був збудований житловий будинок.

Встановлено, що в житловому будинку по вул. Мукачева, 70-а присвоєно номер 96 по вул. Мукачівській в м. Дніпропетровську.

Пунктами 1 і 2 розділу VII «Прикінцеві положення» Сімейного кодексу України встановлено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України. З вступом у дію Сімейного кодексу України втрачає чинність Кодекс про шлюб та сім'ю України.

Частиною 1 ст.58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У зв'язку із набранням Цивільним кодексом України чинності з 01.01.2004 року, Сімейний кодекс України набрав чинності також з 01.01.2004 року та нормами цього Кодексу регулюються відносини, які виникли починаючи з дня набрання ним чинності.

Таким чином, спірні правовідносини, які виникли до 01.01.2004р. регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України.

Згідно ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до статті 28 КпШС передбачено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

З рахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що домоволодіння № 96 по вул. Мукачівській в м. Дніпропетровську є спільною власністю подружжя і належить їм на праві спільної сумісної власності, а їх частки в цьому майні є рівними, оскільки в процесі розгляду справи не встановлено будь-якої домовленості щодо зміни розміру часток в спільному майні подружжя, а шлюбний договір не укладався.

Таким чином, позивачка має право на 1/2 частину спільного майна подружжя, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню, а за позивачкою необхідно визнати право власності на 1/2 частину домоволодіння № 96 по вул. Мукачівській в м. Дніпропетровську.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 22, 28 КпШС України, ст.ст. 5, 6, 10, 27, 57-60, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3 державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 міська рада про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину домоволодіння № 96 по вул. Мукачівській в м. Дніпропетровську, яке складається з: житлового будинку А-1, житлова прибудова А1-1, підвал під А1-1, прибудова а-1, прибудова а1-1, тамбур а2-1, ґанок а, ґанок з козирком а1, сараї Б,И,К, літня кухня В, літня кухня в, ґанок з навісом в1, тимчасовий сарай Д, вбиральня Е, літній душ Ж, навіс З, ґанок к, навіс Л, споруди № 1-18,I, загальна площа житлового будинку № А-1 - 96,7 кв.м., житлова 68,0 кв.м.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Н.В. Басова