Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.2016

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Білик Н.В.

за участю секретаря Хижук Л.І.

за участю сторін: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Літинського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільних коштів подружжя.

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільних коштів подружжя. В позові зазначає, що до 26 вересня 2014 року він перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 Після розірвання шлюбу, ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом про розподіл майна. Згідно рішення Літинського районного суду від 1 липня 2014 року у справі № 137/2283/13-ц про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, що залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 28 липня 2014 року, судом визнано його право власності на 1/2 домоволодіння та перелік окремих речей.

Під час розподілу спільного майна подружжя він не ставив вимогу про поділ грошових коштів через брак доказів про наявність таких коштів.

За час проживання однією сім'єю із відповідачкою, ОСОБА_1, 12.10.2013 року отримав в дар від матері - ОСОБА_5 кошти в сумі 7000 доларів, про що написав їй розписку. Кошти призначалися для оплати будівельних робіт в спільному будинку по вулиці Свято-Миколаївська (колишня ОСОБА_6), буд.81а в смт.Літині, тобто призначалися для спільного використання подружжям. Кошти знаходилися в спеціальному місці разом із оригіналами правовстанолюючих документів на будинок. Позивачка мала вільний доступ до документів та грошей.

05 жовтня 2015 року,відповідач ОСОБА_4, в Апеляційному суді, під час розгляду справи про поділ майна подружжя, надала суду, для огляду, оригінали правовстановлюючих документів на будинок. Оскільки у неї виявилися оригінали документів, які лежали разом із коштами, тому вважає, що кошти теж знаходяться у ОСОБА_4

В ході розгляду справи про поділ майна подружжя у нього не було інформації про місцезнаходження спільних коштів, тому не було підстав для звернення до суду щодо їх поділу. На даний час, ОСОБА_1 відомо, що кошти знаходяться у ОСОБА_4, тому просить визнати за ним право власності на 1/2 спільних коштів подружжя, та стягнути з ОСОБА_4 на його користь 91630 грн.

Під час розгляду справи, ОСОБА_1 збільшив позовні вимоги, посилаючись на те, що в судовому засіданні ОСОБА_4 визнала, що у них було 7000 доларів США, однак зазначила, що це їхні сімейні заощадження. Тому, окрім 7000 доларів США, які він отримав від матері, вважає, що було ще додаткових 7000 доларів США сімейних заощаджень, що також є спільним майном подружжя та підлягають розподілу. Тому просить визнати за ним право власності на 1/2 усіх спільних коштів подружжя, та стягнути з ОСОБА_4 на його користь 91630 грн. і 183260 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі. Суду пояснив, що 12 жовтня 2013 року отримав в дар від матері 7000 доларів США для завершення будівництва спільного будинку, що знаходиться в смт.Літині по вул.Свято-Миколаївській (колишня ОСОБА_6) 81а. На той час, в будинку ремонтними роботами займалася бригада ПП ОСОБА_7 До завершення робіт, він гроші поклав у сейф для зберігання разом із оригіналами правовстановлюючих документів на будинок. ОСОБА_4 мала вільний доступ до ключів від сейфа. Вона забрала оригінали документів та кошти в сумі 7000 доларів США. Він не міг довести даний факт, аж до моменту, коли ОСОБА_4 на засідання апеляційного суду принесла оригінали правовстановлюючих документів.Оскільки у ОСОБА_4 знаходяться оригінали документів, які зберігалися разом із грошима, тому гроші теж знаходяться у неї. Окірм того, протягом усього сімейного життя вони із ОСОБА_4 робили заощадження із заробітної плати. Він вважає, що сім'я могла виділяти 30 відсотків спільних коштів, що за 13 років спільного життя, склало б еквівалент 20 000 доларів США. Оскільки ОСОБА_4 в судовому засіданні визнала, що сімейних заощаджень було лише 7000 доларів США, тому вважає, що дана сума також підлягає розподілу. Просить визнати за ним право власності на 1/2 від суми отриманої в дар від матері та 1/2 від суми сімейних заощаджень, стягнути на його користь гривневий еквівалент.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що подружжя спільно проживало лише в будинку її батьків по вул.Волкова, 4 в смт.Літині. Тому усі речі в тому числі, і ориганли документів зберігалися виключно там. Новий будинок по вул.Свято-Миоколаївській 81а в смт.Літині, перебував в процесі будівництва, там ніхто не проживав, тому ніякі речі, а тим більше документи та гроші, там не могли зберігатися. Після того, як в сім'ї почали виникати конфлікти, ОСОБА_1 прийшов додому до її батьків та почав вимагати повернути йому документи та частину заощаджень. Вона віддала йому папку з особистими документами: паспорт та інші, а також гроші в сумі 3500 доларів США.

Свідок ОСОБА_7, в судовому засіданні пояснив, що восени 2013 року, проводив ремонтні роботи в будинку по вул.Свято-Миоколаївській 81а в смт.Літині,що належить ОСОБА_1. За проведені ремонтні роботи, йому гроші не заплачено до сьогоднішьного дня. Підтвердив, що в будинку знаходився переносний сейф.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що 12.10.2013 року на прохання ОСОБА_1 він власним автомобілем возив його та ОСОБА_9 до м.Києва, так як ОСОБА_1 мав взяти у мами 7 000 доларів США, для завершення ремонтних робіт в будинку. Мама винесла гроші до автомобіля, і вони повернулися в смт.Літин. Він познайомив ОСОБА_1 із ОСОБА_7, для того щоб останній допоміг із ремонтом. Потім йому стало відомо, що ОСОБА_1 не розрахувався за проведені роботи. Він мав розрахуватися тими грішми, що дала мама, однак до сьогоднішнього дня розрахунок не проведено.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши документи, як і є у матеріалах справи, суд вважає, що позов не обгрунтований, тому задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що строни перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.07.1999 року до 26.09.2014 року. Від шлюбу у них народився син - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 До розірвання шлюбу, 25.11.2013 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом про розподіл майна подружжя, а саме спірного будинку. 19.02.2014 року ОСОБА_4 подав зустрічний позов про поділ рухомого майна. Рішенням від 01.07.2014 року, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду від 28.07.2014 року, майно розділено порівну. Дані факти підтверджено копіями рішень судів (а.с.10-15) та копією свідоцтва (а.с.9).

Відповідно копії розписки (а.с.8) встановлено, що ОСОБА_1, 12.10.2013 року, отримав від ОСОБА_5 7 тис. доларів США для облаштування будинку по вул.Карла Маркса 81а. Із змісту розписки незрозуміла природа договору. Розписка свідчить про отримання коштів, однак чи це був договір позики,чи договір дарування, або якийсь інший договір встановити не можливо.

Згідно статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 61СК України передбачає, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Згідно ч.1,2 ст.65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Відповідно до ч.4 ст.65 Сімейного Кодексу України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Таким чином, ОСОБА_1 12.10.2013 року, уклав договір про отримання коштів в сумі 7000 доларів США, для облаштування спільного будинку, тобто в інтересах сім'ї. Сторони в судовому засіданні визнали, що на той час між ними уже був конфлікт. Про це також свідчить та обставина, що відповідно до рішення про розподіл майна подружжя ОСОБА_4 звернулася до суду із вимогою про поділ спільного майна 25.11.2013 року, тобто через 1,5 місяці.

Як стверджує сам позивач ОСОБА_1, також це підтвердили свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8,кошти на ремонт будинку так і не були витрачені. Тобто, одержане за договором згідно розписки кошти всумі 7 000 доларів США не використані в інтересах сім'ї, а значить відповідно до ч.4 ст.65 СК України, не набули статусу спільного майна подружжя. Тому відсутні законні підстави для визнання за ОСОБА_1 права на 1/2 спільних коштів подружжя.

За твердженнями ОСОБА_1, спірними коштами в сумі 7000 доларів США заволоділа ОСОБА_4 Якщо ОСОБА_1 вважає, що його право власності на дані кошти порушено, за ним залишається право обрати інший спосіб захисту (як то витребування майна з незаконного чужого володіння та ін.).

Що стосується, решти позовних вимог в сумі 7000 доларів США спільних заощаджень, то в цій частині позов також не підлягає до задоволення.

Згідно ст. 10ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В порушення заначених вимог, позивачем не доведено беззаперечне існування заощаджень, та не повернення їх частини відповідачкою. Відповідно до позовної заяви позивач зазначає, що із отриманих доходів сім'ї на заощадження могли виділяти 30 відсотків спільних коштів. Заява позивача викладена у формі припущення, а не ствердження. Копії декларацій(а.с. 57-81) свідчать про дохід позивача та членів його сім'ї , однак відомостей про усі витрати та заощадження не містять. В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 пояснила, що віддала частину коштів ОСОБА_1 В свою чергу ОСОБА_1 дану обставину не визнав. Однак жоден із них свою позицію ніякими доказами не довів.

Згідно ст. 88 ЦПК України , стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст. 10,11, 213-215 ЦПК України, ст. 60-65 СК України , суд

В И Р І Ш И В:

У визнанні за ОСОБА_1 права власності на 1/2 спільних коштів подружжя та стягнення з ОСОБА_4 на його користь 91630 грн. і 183260 грн. - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати до Апеляційного суду Вінницької області через райсуд протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя: Білик Наталія Володимирівна