Справа № 308/5412/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 серпня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Куцина М.М.,

суддів - Бисаги Т.Ю., Фазикош Г.В.,

при секретарі - Терпай С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 08 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання окремих умов договору іпотеки недійсними, -

в с т а н о в и л а :

13 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» про розподіл спільного майна подружжя та визнання окремих умов договору іпотеки недійсними.

26 травня 2015 року позивач ОСОБА_1 подала заяву про зменшення позовних вимог, у якій просила суд розглянути лише вимогу про визнання окремих умов договору іпотеки недійсними.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.06.2003 між позивачкою та ОСОБА_2 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження.

24.05.2007 рішенням виконавчого комітету Чопської міської ради №109 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на збудовану ними спільно нежитлову будівлю (магазин), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 106,2 кв. м..

11.10.2007 між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено іпотечний договір № 08/297/61, згідно з яким нежитлова будівля (магазин) за адресою: АДРЕСА_1 передається в іпотеку в якості забезпечення виконання основного зобов'язання.

Згідно з Додатковою угодою від 05.05.2009 до Договору про надання невідновлюваної кредитної лінії № 08/297-61 від 11.10.2007, укладеної між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк», починаючи з 10.05.2011 щомісячний платіж в рахунок погашення кредиту складав 591 долар США замість раніше погоджених та зафіксованих в Договорі іпотеки 491,23 долару США.

05.05.2009 між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено Додатковий правочин про внесення змін та доповнень до іпотечного договору № 08/297/61 від 11.10.2007, яким забезпечено іпотекою нежитлову будівлю (магазину) за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином , додатковим договором від 05.05.2009 було внесено зміни до іпотечного договору № 08/297/61 від 11.10.2007 та значно збільшено розмір основного зобов'язання, що забезпечується предметом іпотеки, а саме: розмір щомісячного платежу збільшено з 491, 23 дол. США до 591 дол. США, а процентну ставку за користування кредитом з 13,5% і до 15% річних.

Цей додатковий договір від 05.05.2009 до іпотечного договору було укладено ОСОБА_2 без отримання згоди позивача, як співвласника предмету іпотеки. Про існування оскаржуваного додаткового договору вона дізналась лише в березні 2015 року, коли ознайомилась з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду в справі № 308/2179/15-ц та доданим до неї позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивачка, посилаючись на зазначені у позовній заяві обставини та з підстав, передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК України, ст.ст. 60, 65, 69 СК України, ст. ст. 6, 7, 18 Закону України „ Про іпотеку", просила в суді першої інстанції визнати умови пунктів 1.4.1. та 1.4.2 Іпотечного договору № 08/297-61 від 11.10.2007, викладені в редакції згідно з додатковим договором від 05.05.2009 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору № 08/297-61 від 11.10.2007 недійсними.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 08 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання окремих умов договору іпотеки недійсними - задоволено.

Визнано умови пунктів 1.4.1. та 1.4.2 Іпотечного договору №08/297-61 від 11.10.2007, викладені в редакції Додаткового правочину від 05.05.2009 про внесення змін та доповнень до іпотечного договору №08/297-61 від 11.10.2007 р. - недійсними.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 08 лютого 2016 року, відповідач ПАТ «Укрсоцбанк» оскаржив його в апеляційному порядку, вважаючи, що таке є незаконним, не об'єктивним, не обґрунтованим, винесеним із грубим порушенням норм матеріального права та не повним з'ясуванням обставин, що мають істотне значення для справи, а тому, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що позивач пропустив строк, передбачений законодавством, для звернення до суду. Зазначає, що ОСОБА_1 було відомо про укладення додаткового правочину до договору іпотеки, що підтверджується укладенням нею договору поруки від 05 травня 2009 року. На думку апелянта, додаткові угоди до договору іпотеки не змінюють прав і обов'язків позиваки ОСОБА_1, яка не є стороною зазначених правочинів, оскільки за умовами іпотечного договору від 11 жовтня 2007 року відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання визначена виключно в межах вартості предмета іпотеки, і оскарженими додатковими угодами до іпотечного договору залишена незмінною.

У доповненні до поданої апеляційної скарги відповідач ПАТ «Укрсоцбанк» повторно зазначає, що позивачу було відомо про укладення додаткового правочину до договору іпотеки, що підтверджується укладенням нею договору поруки від 05 травня 2009 року, згідно з яким вона погодила збільшення відсоткової ставки до 15 % річних.

У запереченні на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПАТ «Укрсоцбанк» з мотивів, викладених у запереченні, а рішення Ужгородського міськрайонного суду від 08 лютого 2016 року залишити без змін.

Заперечення мотивовано тим, що позивачем не пропущено строк позовної давності. На думку ОСОБА_1, факт укладення нею договору поруки не може жодним чином свідчити про її обізнаність щодо укладення між відповідачами оскаржуваного правочину. Стверджує, що додатковий правочин від 05.05.2009 до іпотечного договору укладено ОСОБА_2 без її згоди, як співвласника предмету іпотеки.

Представник апелянта у суді апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник позивачки в суді апеляційної інстанції вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які з'явилися по справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, керуючись принципом диспозитивності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень Верховного Суду України, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.

Задовольняючи позов та визнаючи умови пунктів 1.4.1 та 1.4.2 Іпотечного договору №08/297-61 від 11 жовтня 2007 року, які викладені в редакції додаткового договору від 05 травня 2009 року про внесення змін та доповнень до іпотечного договору від 11 жовтня 2007 року недійсними, суд першої інстанції виходив з підстав, передбачених ст. ст. 572, 575, 578, ч.2 ст. 369 та ст. 6 Закону України „Про іпотеку", ч. ч. 2, 3 ст. 65 СК України, а також із того, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Відповідно до частини третьої статті 65 СК України, статті 578 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку (заставу) лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників, тому договір іпотеки є недійсним, оскільки такої згоди позивачки не було.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, оскільки суд першої інстанції дійшов його без повного та всебічного з'ясування дійсних обставин справи, прав сторін та з порушенням норм матеріального права.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу, згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини.

07.06.2003 року між позивачкою та ОСОБА_2 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а. с. 6).

24.05.2007 рішенням виконавчого комітету Чопської міської ради №109 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на збудовану ними спільно нежитлову будівлю (магазин) за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 106,2 кв. м..

11 жовтня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладений Договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 08/297-61, згідно з яким ОСОБА_2 було надано на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання грошові кошти (кредит), в сумі - 56000,00 дол. США, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 10 жовтня 2017 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним Договором кредиту, 11 жовтня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк», як іпотекодержателем, та ОСОБА_2, як іпотекодавцем, було укладено іпотечний договір № 08/297-61, згідно з умовами якого, відповідачем було передане в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» - нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, загальною площею 0,0188 га, що заходиться за адресою: Закарпатська обл., АДРЕСА_1.

05 травня 2009 року на підставі Додаткової угоди до Договору кредиту заборгованість ОСОБА_2, як позичальника, було реструктуризовано та укладено Додатковий правочин про внесення змін до іпотечного договору, який було посвідчено 05 травня 2009 року Капітула Г.Д., приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу в реєстрі за № 335.

Згідно з укладеним договором від 05 травня 2009 рок, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавець) укладено Додатковий договір про внесення змін та доповнень до іпотечного договору №08/297-61 від 11 жовтня 2007 року, за яким сторони домовилися внести зміни та доповнення наступного змісту:

1.Підпункти 1.4.1. та 1.4.2. пункту 1.4., статті 1 Іпотечного договору викласти в наступній редакції:

"1.4.1. повернення кредиту за Договором кредиту в розмірі отриманих траншів (частин) в межах максимального ліміту заборгованості у сумі - 56000,00 (п'ятдесят шість тисяч) доларів США, з порядком погашення заборгованості визначеного договором яким обумовлено Основне зобов'язання та з кінцевим терміном погашення заборгованості до 10 жовтня 2017 (десятого жовтня дві тисячі сімнадцятого) року (включно), а також дострокового погашення у випадках, передбачених договором, яким обумовлено Основне зобов'язання.

1.4.2. сплата відсотків за користування кредитом у розмірі 15% (п'ятнадцять) відсотків річних та комісій, у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором, яким обумовлено Основне зобов'язання".

Позивач вважає , що вищезазначеними змінами та доповненнями до іпотечного договору, значно збільшено розмір Основного зобов'язання, що забезпечується предметом іпотеки, а саме: розмір щомісячного платежу збільшено з 491,23 дол. США до 591 дол. США, а процентну ставку за користування кредитом з 13,5% до 15% річних.

Позивач, стверджує , що Додатковий правочин від 05.05.2009 до іпотечного договору було укладено ОСОБА_2 без отримання її згоди, як співвласника предмету іпотеки. Про існування оскаржуваного Додаткового договору вона дізналась лише в березні 2015 року, коли ознайомилась з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду в справі № 308/2179/15-ц та доданим до неї позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Окрім цього, 05 травня 2009 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (кредитор), ОСОБА_2 (позичальник) та ОСОБА_1 (поручитель) укладено Договір поруки №08/297-61.

Матеріалами справи є доведені факти того, що обидва договори, які укладалися 05 травня 2009 року, оформлялися приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Г.Д., при чому, договір поруки, який підписано в присутності нотаріуса від імені кредитора керуючим Закарпатської обласної філії АКБСР «Укрсоцбанк» Калій С.М., від імені позичальника - ОСОБА_2, та від імені поручителя - ОСОБА_1, зареєстровано в реєстрі за № 334, а Додатковий правочин про внесення змін та доповнень до іпотечного договору №08/297-61 від 11 жовтня 2007 року, підписаний в присутності нотаріуса від імені іпотекодержателя Калій С.М. та від імені іпотекодавця - ОСОБА_2, зареєстровано в реєстрі за № 335.

Сторонами по справі в судах першої та апеляційної інстанцій, не оспорюються факти того, що нерухоме майно, яке було передано в іпотеку кредитору, відноситься до об'єктів права спільної власності подружжя ОСОБА_2 , оскільки це нерухоме майно ними було набуто за час перебування у зареєстрованому шлюбові.

За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

За змістом статей 572, 575 ЦК України, іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні й користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Відповідно до статті 578 ЦК України, майно що є у спільній власності, може бути передане в заставу (іпотеку) лише за згодою усіх співвласників.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України, в разі вчинення одним зі співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників.

Частиною другою статті 369 ЦК України встановлено, що згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

ОСОБА_1 надала нотаріально посвідчену заяву від 11 жовтня 2007 року своєму чоловіку ОСОБА_2, тобто, нотаріально посвідчену згоду на отримання кредиту з правом підписання договору іпотеки та передачу в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» - нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, загальною площею 0,0188 га, що заходиться за адресою: Закарпатська обл., АДРЕСА_1.

Крім цього, сторонами по справі не оспорюється факт того, що позичальником ОСОБА_2 і позивачем по справі ОСОБА_1, як поручителем, було укладено договір поруки №08/297-61, згідно з умовами якого ОСОБА_1 зобов'язалася перед кредитором відповідати за виконання позичальником ОСОБА_2 умов кредитного договору та сплати за користування кредитом у розмірі - 15% річних.

Отже, позивачу було відомо про укладення додаткового правочину до договору іпотеки, що підтверджується укладеним нею договором поруки від 5 травня 2009 року, згідно з яким вона погодила збільшення відсоткової ставки до 15% річних.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-1912/16, та у постанові Верховного суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-533цс/16, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Зібраними по справі доказами стверджуються факти того, що позивачка по справі - ОСОБА_1 надала нотаріально посвідчену заяву від 11 жовтня 2007 року своєму чоловіку ОСОБА_2, тобто, нотаріально посвідчену згоду на отримання кредиту з правом підписання договору іпотеки та передачу в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» - нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, загальною площею 0,0188 га, що заходиться за адресою: Закарпатська обл., АДРЕСА_1.

Судова колегія дійшла висновку, що оскільки позивачкою по справі надавалась нотаріально посвідчена згода на укладення договору іпотеки від 11 жовтня 2007 року, а тому, ОСОБА_1 була надана нотаріально посвідчена згода на укладення 05 травня 2009 року спірного додаткового договору про внесення змін та доповнень до іпотечного договору №08/297-61 від 11 жовтня 2007 року, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для визнання спірного додаткового договору недійсним, з підстав, заявлених позивачкою у позові.

З урахуванням вимог вищезазначеного та вимог п.4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу відповідача публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" - задовольнити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 08 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: