У Х В А Л А

01 червня 2016 року суддя Словянського міськрайонного суду Донецької області П.І. Профатило, розглянувши заяву обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Словянськтепломережа» про видачу судового наказу на стягнення з ОСОБА_1 боргу за послуги з опалення за період 2002 року по 01.05.2016 року в сумі 26457,37 грн., витрат від інфляційних процесів - 16960,14 грн., 3% річних 3169,34 грн., та витрати на оплату судового збору 689 грн., -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з боржника заборгованості по оплаті наданих комунальних послуг.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу, з урахуванням доданих до неї документів, вважаю, що необхідно відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу враховуючи наступне.

Пункт 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року „Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" орієнтує суди, що наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України).

Разом з тим загальна позовна давність, передбачена ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки.

Так з заяви про видачу судового наказу та розрахунку суми боргу, заявник ставить питання про стягнення з боржника суми боргу за період з 2002 року по 01.05.2016 року та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 придбала квартиру, по якій рахується заборгованість 22.01.2016 року, таким чином заявник в даній заяві, заявляє вимогу з якої також вбачається спір про право.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

З урахуванням наведеного у прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити.

На підставі зазначеного та керуючись ч. 3 ст. 100, ч.2 ст. 101 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у прийнятті заяви обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Словянськтепломережа» про видачу судового наказу на стягнення з ОСОБА_1 боргу за послуги з опалення за період 2002 року по 01.05.2016 року в сумі 26457,37 грн., витрат від інфляційних процесів - 16960,14 грн., 3% річних 3169,34 грн., та витрати на оплату судового збору 689 грн.

Роз'яснити заявнику про його право на звернення до суду з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_2