Номер провадження: 22-ц/785/4122/16
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

Плавич Н.Д.,

при секретарі - Сібовій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання частково недійсним кредитного договору за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 березня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 2 вересня 2015 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між АКБ СР «Укрсоцбанк» (після зміни найменування ПАТ «Укрсоцбанк») та ним ОСОБА_3 укладено договір кредиту №2007/13-2.06/261 від 23 квітня 2007, за яким надано в кредит 237000,00 доларів США під 13% річних строком до 23 квітня 2017 року. Позивач зазначив, що пунктом 2.5 договору кредиту передбачено нарахування процентів за користування кредитом на суму фактичної заборгованості за кредитом у валюті кредиту, щомісячно, за методом факт/360, де факт - фактична кількість днів у місяці, 360 - умовна кількість днів у році. Посилаючись на те, що кількість днів у році складає 365/366, позивач зазначив, що банк, прийнявши умовну кількість днів у році 360, штучно завищив відсоткову ставку за користування кредитом, встановлену пунктом 1.3 кредитного договору, що є незаконним та таким, що порушує права позичальника. Вважаючи умови договору кредиту в частині застосування банком методики нарахування процентів «факт/360» несправедливим, таким, що суперечить принципу добросовісності та свідчить про використання нечесної підприємницької практики, що має наслідком істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача, позивач ОСОБА_3 на підставі частини 1 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України, статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою НБУ від 10 травня 2007 року №168, просив визнати умови договору кредиту №2007/13-2.06/261 від 23 квітня 2007 року, укладеного між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ним ОСОБА_3, закріплені в пункті 2.5 щодо використання для нарахування процентів за користування кредитом методу «факт/360» - недійсними; внести зміни до договору кредиту №2007/13.206/261 від 23 квітня 2007 року, виклавши пункт 2.5 в наступній редакції: «нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму фактичної заборгованості за кредитом, у валюті кредиту, щомісячно, за методом «факт/факт» де факт - фактична кількість днів у місяці» (а.с.2-3).

Відповідач ПАТ «Укрсоцбанк» позов не визнав (а.с.16-18).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 березня 2016 року в позові відмовлено (а.с.71-75).

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Неправильність рішення суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлено, що між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено договір кредиту №2007/13-2.06/261 від 23 квітня 2007 року, за умовами якого надано кредит в сумі 237000,00 доларів США зі сплатою 13% річних, поверненням кредиту ануїтетними платежами у розмірі 3540,00 доларів, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом 23 квітня 2017 року. Згідно пункту 2.5 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму фактичної заборгованості за кредитом у валюті кредиту щомісячно за методом факт/360, де факт - фактична кількість днів у місяці, 360 - умовна кількість днів у році (а.с.4-8).

Вимоги про визнання частково недійним договору кредиту, а саме умов, закріплених в пункті 2.5 договору, заявлено на підставі частини 1 статті 215 ЦК України, у сенсі яких підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, як встановлені, зокрема, частиною 1 статті 203 ЦК України, яка передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Такими актами цивільного законодавства, яким згідно доводів ОСОБА_3 суперечить зміст правочину, є: стаття 19 Закону України «Про захист прав споживачів», яка забороняє нечесну підприємницьку практику, в тому числі включаючи діяльність, що вводить споживача в оману або є агресивною; Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженими постановою Національного Банку України від 10 травня 2007 року №168.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для визнання пункту 2.5 договору кредиту №2007/13-2.06/261 від 23 квітня 2007 року недійсним та внесення змін до договору кредиту шляхом викладення пункту 2.5 договору в редакції позивача.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Так, за змістом статей 6, 627, частини 1 статті 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

ОСОБА_3 вільно вибрав контрагента, як то АКБ СР «Укрсоцбанк» (після зміни найменування ПАТ «Укрсоцбанк») та уклав з ним договір кредиту, на виконання якого банк надав грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів, а ОСОБА_3 отримав надані кошти та певний час здійснював погашення заборгованості за кредитом та сплачував проценти за користування коштами. Договір кредиту є укладеним, відтак, слід виходити з того, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Перед укладенням договору кредиту ОСОБА_3 підписав запит на отримання кредиту, в якому своїм підписом посвідчив той факт, що АКБ СР «Укрсоцбанк» (після зміни найменування ПАТ «Укрсоцбанк») надав йому повну, достовірну та вичерпну інформацію про особу та місцезнаходження банку, а також всі умови отримання, користування та повернення кредиту, будь-які зауваження, заперечення тощо стосовно змісту наданої інформації запит не містить (а.с.4-8, 19-21). Таким чином, ОСОБА_3 як позичальник отримав від банку інформацію, передбачену частиною 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правилами про надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

Згідно з листом Національного банку України №12-211/12-107 від 10 січня 1997 року нарахування відсотків за кредитними та депозитними угодами між резидентами і нерезидентами здійснюється на підставі 360- або 365-денного року, календарної або умовної кількості днів на місяць, як це передбачено сторонами в угоді. Відповідно до пункту 1.18 глави І розділу Ш Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затверджених постановою Правління Національного Банку України №255 від 18 червня 2003 року та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 11 липня 2003 року за №583/7904, для обрахування процентів доходів і витрат застосовуються такі методи визначення кількості днів: метод «факт/факт» - передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці та році; метод «факт/360» - передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів; метод «30/360» - передбачає, що для розрахунку використовується умовна кількість днів у році - 360, у місяці - 30.

З огляду на викладені положення Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, листа Національного Банку України №12-211/12-107від 10 січня 1997 року тощо умови пункту 2.5 договору кредиту №2007/13-2.06/261 від 23 квітня 2007 року щодо здійснення нарахування процентів за користування кредитом на суму фактичної заборгованості за кредитом у валюті кредиту щомісячно за методом факт/360, де факт - фактична кількість днів у місяці, 360 - умовна кількість днів у році відповідає вимогам закону. Доводи апеляційної скарги в тій частині, що зазначена база нарахування процентів призводить до порушення прав ОСОБА_3, безпідставні.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером правовідносин між сторонами та правовими нормами, що такі регулюють, встановив обставини, що мають значення для справи, дав належну оцінку доказам та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Правові підстави для ухвалення нового рішення про задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання частково недійсним кредитного договору - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Н.Д.Плавич