АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 529/216/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2305/16Головуючий у 1-й інстанції Щабельська І. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого : Обідіної О.І.

Суддів : Панченка О.О., Пікуля В.П.

При секретарі : Кальник А.М..

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Чапаєвської сільської ради на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 24 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Чапаєвської сільської ради Диканського району Полтавської області, Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Чапаєва про внесення до списку осіб, які мають право на земельну частку,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 24 березня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Поновлено строк позовної давності, рахуючи його початок з 3 лютого 2016 року.

Зобовязано Чапаєвську сільську раду Диканського району Полтавської області та Товариство з обмеженою відповідальністю ім. Чапаєва внести померлу 13 листопада 2004 року ОСОБА_3 до списку осіб Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Чапаєва, як таку,що мала право на земельну частку (пай).

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Чапаєвська сільська рада подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне зясування обставин, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

При цьому, колегією суддів було обговорено питання про можливість розгляду справи у відсутність осіб, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Зокрема, позивач ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про судове засідання, призначене на 03.08.2016 року, проте подав до суду заяву про відкладення розгляду справи у звязку з укладанням ним угоди з адвокатом, який в свою чергу, також подав заяву про відкладення розгляду справи у звязку з необхідністю ознайомитись з матеріалами справи, проте фактично бажання ознайомлюватись з останніми так і не виявив.

В наступне судове засідання, позивач ОСОБА_2 подав чергову заяву з проханням відкласти розгляд справи, оскільки він виїжджає до Польщі і не зможе бути присутнім в судових засіданнях, при цьому приєднав до заяви угоду про розірвання договору про надання правової допомоги.

Врахувавши положення ч.2 ст. 305 ЦПК України, згідно до якої неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду

справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутність не з'явившихся осіб.

Згідно п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 є онуком ОСОБА_3, яка 26 квітня 2001 року склала заповіт, посвідчений секретарем Драбинівської сільської ради Новосанжарського району, яким заповіла все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося позивачу ОСОБА_2

З 28.02.1970 року по 04.11.1978 року ОСОБА_3 працювала в радгоспі імені Чапаєва та була його членом.

В подальшому радгосп був реорганізований в колективне сільськогосподарське підприємство ім. Чапаєва (в 1996 році), а згодом в ТОВ ім. Чапаєва( в 2000 р.).

Згідно свідоцтва про смерть серія І-КЕ № 262105, ОСОБА_3Х померла 13.11.2004 року.

Як вбачається з Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ №17, виданого 27 червня 1996 року Чапаєвською сільською радою народних депутатів, КСП імені Чапаєва передано у колективну власність 2593 га землі для ведення сільськогосподарського господарства, що знаходиться на території Чапаєвської сільської ради, додатком №1 якого був список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства.

ОСОБА_3 не була включена до вказаного списку громадян членів КСП імені Чапаєва по розпаюванню землі, що підтверджується довідкою Чапаєвської сільської ради від 3 лютого 2016 року.

Вважаючи, що саме з отримання довідки Чапаєвської районної ради від 03.02.2016 року про право померлої баби на отримання земельної частки він дізнався про порушення його права, ОСОБА_2 просив поновити строк позовної давності та зобовязати відповідачів внести померлу ОСОБА_3 до списку осіб, як таку, що мала право на земельну частку (пай).

Задовольняючи позовні вимоги місцевий суд виходив з тих підстав, що померла ОСОБА_3 працювала в радгоспі ім. Чапаєва, була його членом і хоча на момент передачі земель в колективну власність підприємства не була внесена до списку осіб, які мають право на земельну частку, вона підлягає внесенню до вказаного списку. Крім того, вважаючи, що позивач дізнався про порушення свого права лише з 03.02.2016 року, суд поновив строк позовної давності.

З вказаними висновками місцевого суду як з такими, що не ґрунтуються на нормах матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не може погодитись колегія суддів з наступних підстав.

Так, зазначені правовідносини врегульовані Указом Президента України № 720 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям».

Пунктом 2 даного Указу передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени сільськогосподарського підприємства, у тому числі і пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю.

Таким чином, закон повязує набуття права на земельну частку пай перш за все з членством в самому сільськогосподарському підприємстві, зокрема для пенсіонерів, які працювали в господарстві, а після виходу на пенсію продовжують залишатись його членами.

З наданих позивачем доказів вбачається, що його покійна баба працювала в радгоспі та являлась його членом з 28.02.1970 р. по 04.11.1978 р. Жодних інших даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 після 1978 р. залишалась членом радгоспу, тим більше пенсіонером та членом КСП ім. Чапаєва матеріали справи не містять.

З наданих в апеляційній інстанції пояснень представника ТОВ ім. Чапаєва вбачається, що ОСОБА_3Х членом колективного сільськогосподарського підприємства ніколи не була, виїхала з села задовго до розпаювання, з питаннями щодо отримання свого земельного паю ніколи до господарства не зверталася.

Третя особа по справі ОСОБА_4 колегії суддів пояснив, що також є онуком покійної та рідним братом позивача. Його баба ОСОБА_3 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 та все життя працювала в місцевому колгоспі. В 1986 році вона виїхала з села на постійне місце проживання до Новосанжарського району і більше туди не поверталась.

Враховуючи, що баба позивача задовго до розпаювання виїхала з села, членом самого КСП ім. Чапаєва ніколи не являлась та з 1986 року проживала в Новосагнжарському районі Полтавської області, за життя вона не набула права на отримання земельного паю.

Між тим, зазначені обставини, залишились поза увагою суду першої інстанції, який при вирішенні спору обмежився лише наданими позивачем ксерокопіями довідок з сільської ради про те, що ОСОБА_3 з 1970 по 1978 р.р. працювала в радгоспі та проживала в с. Кокозівка згідно до записів погосподарської книги за 1974-1977 р.р.

При цьому, будь-яких інших доказів, які б доводили факт членства ОСОБА_3 в КСП ім. Чапаєва, чи те, що після виходу на пенсію вона залишалась таким членом на час розпаювання в 1996 році, позивачем суду надано не було.

В розумінні положень ст. 179 ЦПК України саме зазначені обставини в даному випадку є предметом доказування, а оскільки позивачем вони доведені не були, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог.

Крім того, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції положень ч.4 ст.25 ЦК України, оскільки цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тобто здатністю мати цивільні права й обовязки наділена лише жива людина.

Натомість обраний позивачем спосіб захисту покладає на відповідачів обовязок наділити померлу особу правами на земельну частку (пай), що не ґрунтується на законі.

При цьому, встановлено та не заперечується учасниками справи, що з моменту розпаювання земель в 1996 року по день смерті 13 листопада 2004 року, сама ОСОБА_3 не зверталася ані до Чапаєвської сільської ради, ані ТОВ ім. Чапаєва з заявою про внесення її до списку осіб як таку, що мала право на земельну частку (пай), позаяк не зверталась і до суду з вимогами про визнання за нею права на земельну частку (пай).

Беручи до уваги наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції як постановленого з порушенням норм матеріального права, при недоведеності обставин, що мають значення по справі, які суд помилково вважав встановленими, з постановленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Чапаєвської сільської ради задовольнити.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 24 березня 2016 року скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Чапаєвської сільської ради Диканського району Полтавської області, товариства з обмеженою відповідальністю ім. Чапаєва про внесення до списку осіб, які мають право на земельну частку відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

З оригіналом згідно.

Судді: