Ухвала

іменем україни

26 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Демяносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання частини майна спадкодавця об'єктом права спільної сумісної власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив визнати факт, що грошові кошти, які знаходяться на особистих банківських рахунках ОСОБА_6, а саме: у ТВБВ № 102026/0173 філії Головного управління по м. Києві та Київській області АТ «Ощадбанк» на рахунках № № НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_1; у ТВБВ № 102026/0183 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на рахунку № НОМЕР_2; у ТВБВ № 102026/0129 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на рахунках № № 013665, 91551/3754; у ТВБВ № 102026/0140 філії Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» на рахунках № № 4377, 91551/3086, на загальну суму 14 832 грн, є об'єктом спільної сумісної власності його та ОСОБА_6

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він із 1984 року до 02 липня 2005 року проживав удвох із дружиною ОСОБА_6 у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Дружина померла 02 липня 2005 року. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 грудня 2005 року встановлено юридичний факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 і ОСОБА_6 у період із 1984 року до 02 липня 2005 року, а тому, як зазначив позивач, відповідно до ст. 1264 ЦК України він є спадкоємцем четвертої черги за законом після її смерті. Зазначив, що після смерті ОСОБА_6 залишилася спадщина, на яку претендує її сестра ОСОБА_5, за якою рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2014 року визнано право власності на спадкову квартиру та всі грошові кошти, які залишилися на особистих банківських рахунках ОСОБА_6 Вважає, що відповідно до ст. ст. 61, 74 СК України грошові кошти, які знаходяться на особистих банківських рахунках ОСОБА_6, є об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративні справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відмовляючи у задоволенні указаного позову, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із необґрунтованості вказаних позовних вимог, адже рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2014 року, яке набрало законної сили 10 червня 2014 року, за ОСОБА_5 визнано право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_6, а саме: вищевказані квартиру та грошові вклади, тому позовні вимоги ОСОБА_4 є безпідставними.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212, 303, 304 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи про неповне з'ясування судами обставин, які мають значення для справи, не доведення обставин, які суд вважав установленими, порушення норм процесуального права (ст. ст. 40, 44, 57, 94, 137, 177, 179, 192, 214, 303 ЦПК України) та неправильне застосування норм матеріального права (ст. 61, 74 СК України), висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В.Дем'яносов

І.К.Парінова