У х в а л а

іменем україни

28 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Дьоміної О.О.,Демяносова М.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі − ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулось до суду з позовом, на обґрунтування позовних вимог вказало, що згідно договору від 03 вересня 2008 року про відкриття карткового рахунку відповідачеві було відкрито картковий рахунок, за умовами та на виконання якого за заявою відповідача 12 вересня 2008 року відповідачеві було встановлено ліміт овердрафту на суму 10 000 грн, для здійснення розрахунків за допомогою платіжної картки. Відповідач використав надані йому кредитні кошти шляхом зняття грошових коштів в період з 01 вересня 2008 року по 23 квітня 2013 року, проте свої зобов'язання щодо погашення основного боргу та відсотків у встановлений строк не виконав.

Рішенням Новоукраїнського районного суду від 17 грудня 2010 року із відповідача стягнуто заборгованість станом на 15 липня 2010 року в сумі 15 865 грн 41 коп. За період з 16 липня 2010 року по 25 квітня 2013 року позивачем додатково нараховано відсотки в сумі 23 401 грн 63 коп. Нарахування відсотків позивачем здійснювалось в установленому порядку з урахуванням зміни тарифів по платіжних картках, також згідно з умовами договору нараховувалась пеня. Просив стягнути з відповідача заборгованість на суму 90 427 грн 11 коп., з яких: 10 046 грн 53 коп. основної суми заборгованості; 6 885 грн 28 коп. відсотків по заборгованості; 6 469 грн 82 коп. відсотків по простроченій заборгованості; 67 025 грн 48 коп. пені за період з 26 квітня 2012 року по 25 квітня 2013 року.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2014 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2015 року рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 жовтня 2014 року скасовано, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № 009-3/002103 від 03 вересня 2008 року, а саме 7 340 грн 48 коп. суми несплачених в строк відсотків, 7 000 грн пені, а всього заборгованість у розмірі 14 340 грн 48 коп. У іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та справу передати на новий розгляд до цього ж суду, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Рішенням Новоукраїнського районного суду від 17 грудня 2010 року з відповідача стягнуто в користь позивача заборгованість за користування платіжною карткою згідно з договором №009/Р/002103 від 03 вересня 2008 року та договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії в формі овердрафта № 009-О/002103 від 12 вересня 2008 року в сумі 15 467 грн 41 коп., яке виконане відповідачем у повному обсязі 04 жовтня 2012 року, що підтверджується постановою ВДВС Новоукраїнського РУЮ від 04 жовтня 2012 року (а. с. 32, т. 1).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що наявні підстави, передбачені ст. п. 3 ч. 1 ст. 611, 1048 ЦК України, для нарахування неустойки за користування коштами за період з 16 липня 2010 року по 04 жовтня 2012 року, а також пені у розмірі, передбаченому кредитним договором, зменшивши її відповідно до ст. 551 ЦК України.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

О.О.Дьоміна

М.В.Демяносов