Справа № 522/1887/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем.

При цьому посилається на те, що 20 вересня 2009 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають спільну доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивачка вказує, що шлюб з відповідачем не склався, у зв'язку з тим, що за час спільного проживання у сторін виявились різні погляди на життя, вирішення питань пов'язаних з побутом та вихованням дитини. З вересня 2015 року сторони фактично припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Позивачка зазначає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам.

Позивачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення повідомлялася належним чином, згідно поданої до суду заяви просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву відповідно до якої позов визнає та просить розглядати справу у його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №1196 (що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, видане 20 вересня 2009 року).

Від шлюбу сторони мають спільну дитину, доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть з вересня 2015 року.

Суд вважає, що оскільки сім'я фактично розпалась та існує формально з вересня 2015 року, надання строку для примирення є безпідставним.

Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв'язку з відсутністю вільної згоди позивачки на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв'язку з чим, є неможливим.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Керуючись ст.ст. 105, 109, 110, 112, 113 СК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 174, 209, 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою міста Одеса, Одеської області, Україна, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженцем міста Одеса, Одеської області, Україна, зареєстрований 20 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 1196.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

10 березня 2016 року