У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Мазур Л.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» до ОСОБА_4, третя особа - об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «13-й квартал», про стягнення заборгованості за комунальні послуги, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Рада» (далі - ТОВ «Рада») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1. 26 серпня 2011 року між ТОВ «РАДА» та відповідачем укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території. Відповідач несвоєчасно оплачує надані її послуги, в зв'язку з чим має заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги, яку у добровільному порядку не сплатила. З огляду на викладені обставини, ТОВ «Рада» просило задовольнити позов.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ТОВ «Рада» просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Так, згідно із свідоцтвом, протоколами та рішенням співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 створено ОСББ «13-й квартал», яке прийняло на свій баланс житловий комплекс та з 1 листопада 2014 року є управителем і балансоутримувачем вказаного будинку. ОСББ «13-й квартал» здійснює весь комплекс послуг по експлуатації та обслуговуванню багатоквартирного будинку та його прибудинкової території. За період з листопада 2014 року по травень 2015 року кошти за надані житлово-комунальні послуги ОСОБА_4 внесла на рахунок ОСББ «13-й квартал».

Висновок суду першої та апеляційної інстанцій про те, що з листопада 2014 року позивачем не надавались ОСОБА_4 житлово-комунальні послуги, відповідач розірвала з ТОВ «Рада» договір про участь у витратах на утримання будинку й правомірно сплачувала на рахунок ОСББ «13-й квартал» кошти за надані їй житлово-комунальні послуги за період з січня по квітень, є правильним, а тому підстави для стягнення коштів за житлово-комунальні послуги за той же період на користь ТОВ «Рада» відсутні.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Л.М.Мазур

В.А.Нагорняк