Справа № 455/977/16-ц
Провадження № 6/455/8/2016
УХВАЛА

Іменем України

01 вересня 2016 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі головуючої судді - Ніточко Л.Й.,

при секретарі - Сенеті Г.Н.,

з участю державного виконавця Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду залі судових засідань подання державного виконавця Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (надалі - Старосамбірський РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області) про вирішення питання щодо обмеження виїзду за кордон та вилучення паспорта громадянина України для тимчасового виїзду за кордон особі, яка має невиконані зобовязання, покладені на неї рішенням суду відносно громадянина ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся в суд із поданням про вирішення питання щодо обмеження виїзду за кордон та вилучення паспорта громадянина України для тимчасового виїзду за кордон особі, яка має невиконані зобовязання, покладені на неї рішенням суду відносно громадянина ОСОБА_2.

В обґрунтування подання заявник зазначає, що в провадженні Старосамбірського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-208, виданого 13.09.2011 року Старосамбірським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400 гривень, щомісячно, починаючи з 02.02.2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

19.10.2011 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копія якої скерована боржнику для виконання. Боржник ОСОБА_2 добровільно рішення Старосамбірського районного суду Львівської області не виконує, кошти на утримання дитини щомісячно не сплачує, від сплати аліментів ухиляється. На виклики до відділу і письмові попередження не реагує. Заборгованість по виконавчому листу станом на 01.07.2016 року становить 25390,00 гривень та залишається непогашеною, заходів щодо її погашення боржником не вжито.

Державним виконавцем було вжито наступні заходи примусового виконання рішення суду, що підтверджують повноту вчинення виконавчих дій, а саме:

- з метою з' ясування майнового стану боржника державним виконавцем скеровано запити в реєструючі органи, а саме: в Старосамбірський районний центр зайнятості, в управління Пенсійного фонду України в Старосамбірському районі, у відділ Держгеокадастру у Старосамбірському районі, в Територіальний сервісний центр 4644 регіонального сервісного центру МВС у Львівській області, в ГУДМСУ у Львівській області, здійснено перевірку в Реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстр1 прав власності на нерухоме майно, в Державному реєстрі Іпотек, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об' єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавц1в. Скеровано виклики та попередження боржнику щодо оплати боргу та здійснено виїзд за місцем проживання боржника,

Згідно письмового повідомлення Старосамбірського районного центру зайнятості від 12.04.2016 року ОСОБА_2 в службу зайнятості у пошуках роботи не звертався.

Згідно письмового повідомлення з управління ІІенсійного фонду України в Старосамбірському районі від 21.04.2016р. боржник на обліку не перебуває і пенсії не отримує.

Згідно письмового повідомлення відділу Держгеокадастру у Старосамбірському районі Львівської області від 10.06.2016 року за ОСОБА_2 на праві приватної власності земельних ділянок не зареєстровано.

Згідно письмового повідомлення Територіального сервісного центру 4644 регіонального сервісного центру МВС у Львівській області від 26.04.2016 року за ОСОБА_2В автомототранспорт не зареєстрований.

Згідно акту державного виконавця від 20.07.2016 року по місцю проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, встановлено, що майна, яке можна описати в рахунок погашення боргу, не має.

Відповідно до відповіді ГУДМСУ у Львівській області боржник ОСОБА_2. документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії ЕЛ 625945 виданий 24.01.2008 року, орган 4637.

Стягувачка ОСОБА_3, зареєстрована по місцю проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4.

Враховуючи викладене, протягом тривалого часу боржником виконавчий документ не виконано, коштів на рахунок стягувачів не сплачено, не дивлячись на те, що державним виконавцем вжито усіх, передбачених законом, заходів примусового виконання рішень.

Просить вирішити питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, вирішити питання про вилучення у ОСОБА_2 паспорта громадянина України для виїзду за кордон Серії ЕА №625945 виданий 24.01.2008 року, орган 4637.

У судовому засіданні державний виконавець Павліш І.М. подання підтримала та суду пояснила, що по даному виконавчому провадженні нею були вжиті всі заходи по виконанню виконавчих дій. Однак, в суді не змогла подати докази про те, що боржник обізнаний з наявністю відкритого виконавчого провадження та строками його добровільного виконання, дане виконавче провадження їй було передано від державного виконавця ПаславськогоВ.М. 04 квітня 2016 року.

Розглянувши подання, долучені до нього документи, заслухавши пояснення державного виконавця, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров»я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об»єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров»я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» № 3857-ХІІ громадянинові може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до п. 8 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається запобігання та недопущення в'їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу». Відповідно до ст.11 цього ж Закону державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно, в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Тобто, зазначене звернення здійснюється в межах повноважень державного виконавця як посадової особи органу державної влади.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

З матеріалів, які долучені до подання, відомо, що державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Старосамбірського РУЮ ОСОБА_4 19.10.2011 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№29309288 по виконанні виконавчого листа №2-208, виданого 13.09.2011 року Старосамбірським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 400 гривень, щомісячно, починаючи з 02.02.2010 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-ХІІ та у п. 18 ч. З ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, на який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Питання щодо обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України порушується за наявності доказів ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

В судовому засіданні державний виконавець пояснила, що вона неодноразово надсилала повідомлення про виклик ОСОБА_2 у виконавчу службу, однак, доказів, які б свідчили, що такі виклики боржник отримав, суду не змогла подати.

Більше того, в матеріалах справи відсутні докази про те, що боржник обізнаний з відкриттям виконавчого провадження та строком на добровільне виконання. З подання вбачається що вказана постанова була надіслана боржнику, проте підтвердження даного факту, а саме: рекомендованого повідомлення про вручення державним виконавцем суду не представлено. Про будь-які дії державного виконавця, які б свідчили про спрямування ним роботи на розшук боржника, в суді також таких доказів не було здобуто.

Крім того, в матеріалах справи є докази, що державним виконавцем вживались заходи щодо встановлення майна, грошових коштів тощо боржника, на яке можна було б звернути стягнення(а.с.14,15-22), однак такого не встановлено. Навпаки, подані документи державним виконавцем можуть свідчити про неможливість боржником виконання зобов'язання, але ніяк не можуть свідчити про навмисне чи інше свідоме невиконання ним зазначених обов'язків.

Отже, державним виконавцем не надано жодних документів, які б свідчили, що боржник свідомо та умисно ухиляється від виконання рішення суду, при цьому, маючи змогу виконати зобов'язання, але не робить цього з неповажних причин.

Саме посилання на наявність боргу за виконуваним судовим рішенням не свідчить про ухилення боржника від виконання зобов'язання і не може бути підставою для обмеження у праві виїзду за межі України.

За таких обставин, вжиття обраного державним виконавцем обмеження на даний час не є єдиним можливим та необхідним способом забезпечення примусового виконання боржником вищезазначеного виконавчого документа, а тому суд приходить до висновку, що подання необґрунтоване, та відповідно не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст.2, п. 18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ч.2 ст.10, ст.210, 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Старосамбірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про вирішення питання щодо обмеження виїзду за кордон та вилучення паспорта громадянина України для тимчасового виїзду за кордон особі, яка має невиконані зобовязання, покладені на неї рішенням суду відносно громадянина ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Старосамбірський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п"яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги протягом п»яти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.Й.Ніточко