Провадження № 2/311/588/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне )

31 травня 2016 року м. Василівка Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді: Сидоренко Ю.В.,

при секретарі Осінцевій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: Василівська міська рада Запорізької області про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

18.04.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовом, який в подальшому уточнив, до ОСОБА_2, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить усунути перешкоди у користуванні належним йому житловим будинком АДРЕСА_1 та визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 Василівського району Запорізької області. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначає, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1. В даному житловому будинку, крім нього, зареєстровані його дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та онука ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідачка ОСОБА_2 з вересня 2014 року не мешкає у належному йому житловому будинку, що підтверджується актами обстеження, оскільки виїхала з нього, забравши з будинку свої речі та фактично мешкає у АДРЕСА_2. Тривалий час він просив відповідачку ОСОБА_2 добровільно знятися з реєстрації з належному йому будинку та зареєструватися за її фактичним місцем проживання, адже бажає розпорядитись належним йому будинком, але відповідачка на теперішній час з реєстрації у добровільному порядку знятися з реєстрації не бажає, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, за участю представника адвоката Калашник М.П., заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на задоволенні позову за підставами, викладеними у позовній заяві.

Представник позивача Калашник М.П. в судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні за підставами, викладеними у позовній заяві. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_2 повторно не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ч.9 ст.74 ЦПК України, що підтверджується оголошенням у засобах масової інформації - газеті «Запорізька правда» від 19.05.2016 року, документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем суду не надано, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України.

Представник третьої особи: Василівської міської ради Запорізької області в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, про причини неявки не повідомлено, заперечень на позов не надано, самостійних вимог щодо предмета спору не заявлено.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цивільної справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ст.58 ч.1 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, позивач по справі, є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Василівської міської ради депутатів трудящихся Запорізької області від 20 вересня 1974 року, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с.7).

Згідно довідки №1497 від 25.04.2016 року, виданої Виконавчим комітетом Василівської міської ради Запорізької області, за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, його дружина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, онука ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Відповідно до актів обстеження фактичного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1, від 15 вересня 2015 року, 06 квітня 2016 року та 22 квітня 2016 року, складених головою квартального комітету №21 м.Василівка ОСОБА_5 в присутності сусідів: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, встановлено, що за вищевказаною адресою ОСОБА_2 не проживає з вересня 2014 року (а.с.5,6, 14)

Згідно довідки №172 від 04 травня 2016 року, виданої Василівським бюро технічної інвентаризації Василівської районної ради Запорізької області, станом на 31.12.2012 року, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 Запорізької області зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 20.09.1974 року Василівської міської ради Запорізької області (а.с.18).

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Виходячи з положень ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України щодо обов'язку доказування, обов'язок довести свої заперечення щодо наявності поважних причин відсутності на спірній житловій площі покладено на відповідача.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Стаття 47 Конституції України та ст.9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом.

Право на повагу до житла гарантує і ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпоряджання своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Права власника житлового будинку визначені в ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до приписів ч.2 ст.405 ЦК України, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України).

Таким чином, при розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням члена сім'ї власника житла, мають встановлюватися наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщені понад встановлені строки, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.

Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Згідно роз'яснень п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року з подальшими змінами „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на невизначений строк тощо).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню та суд вважає необхідним визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Василівської міської ради Запорізької області 20 вересня 1974 року , з тих підстав, що відповідачка ОСОБА_2 у спірному житловому будинку тривалий час - з вересня 2014 року не проживає, комунальні послуги не сплачує та будучи зареєстрованою у даному житловому будинку, який належить позивачу на праві власності, але не проживаючи у ньому, відповідачка чинить позивачу, як власнику, перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні своєю власністю, крім того, позивач несе необґрунтовані витрати по оплаті комунальних платежів за відповідачку та не може у повному обсязі реалізувати своє право на розпорядження приватною власністю, добровільно знятися з реєстрації відповідачка не бажає.

Крім того, доводи позивача про відсутність відповідачки ОСОБА_2 у спірному жилому приміщенні понад один рік без поважних причин підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачкою під час розгляду справи не оспорені, тому існують правові підстави, передбачені ст.71 ЖК України та ст.405 УК України, для задоволення позову про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування вищевказаним жилим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст.41,47 Конституції України, ст.ст.317,319,386,391,405 Цивільного Кодексу України, ст.71,107,156,163 Житлового кодексу України, Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", ст.ст.7, 10, 11, 60, 61, 79, 88, 157, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Василівська міська рада Запорізької області, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні належним ОСОБА_1 на праві приватної власності житловим будинком АДРЕСА_1 Василівського району Запорізької області та визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1

Рішення може бути переглянуто судом за заявою відповідачки, яка не була присутня у судовому засіданні, яка подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дати проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області Ю.В.СИДОРЕНКО