У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЛеванчукаА.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок», третя особа - відділ Держгеокадастру у Жашківському районі Черкаської області, про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною, за касаційною скаргою приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 6 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 23 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки площею 2,2173 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Охматівської сільської ради Жашківського району Черкаської області. 4 січня 2005 року між ним та приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Світанок» (далі - ПСП «Агрофірма «Світанок») було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки. Договір було зареєстровано у Жашківському районному відділі Черкаської регіональної філії «Центру ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 7 лютого 2005 року за № 13. Указаний договір укладений на п'ять років з дня державної реєстрації і діяв до 7 лютого 2010 року.

У період з 2010 року він неодноразово усно звертався до відповідача з приводу подальшої оренди, але йому повідомляли, що орендна плата йому буде своєчасно сплачуватися, що і відбувалося.

У 2015 році він вирішив самостійно обробляти належну йому земельну ділянку і про це в усній формі повідомив відповідача, а також звернувся з проханням повернути його земельну ділянку, однак останній йому повідомив про існуючу між ними додаткову угоду до договору оренди землі від 28 грудня 2012 року. Позивач зазначав, що додаткової угоди він з відповідачем не укладав і його підпис у ній йому не належить.

У зв'язку з цим ОСОБА_5 просив визнати додаткову угоду від 28 грудня 2012 року недійсною.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 6 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 23 лютого 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано додаткову угоду до договору оренди землі від 4 січня 2005 року, укладену 28 грудня 2012 року між ОСОБА_4 та ПСП «Агрофірма «Світанок» недійсною. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ПСП «Агрофірма «Світанок» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_4, оскільки належними і допустимими доказами у справі, яким суди у відповідності до ст. ст. 60, 212 ЦПК України надали належну оцінку, доведено, що позивач не підписував спірну додаткову угоду, а тому вона підлягає визнанню недійсною у порядку ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Світанок» відхилити, рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 6 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак

Колегія суддів: