Провадження № 22-ц/780/1353/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 18 14.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7 про визнання розписки недійсною та угоди про завдаток недійсною в частині, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7 про визнання розписки недійсною та угоди про завдаток недійсною в частині.

В обґрунтування позову вказував, що 25.02.2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, умовами якого визначена ціна продажу квартири в розмірі 43 000 грн.

17.02.2011 року між сторонами була укладена угода про завдаток, в якій зазначено, що покупець ОСОБА_8 зобовязується купити належну продавцю ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2 за 196 000 грн., що складає еквівалент 24 500 доларів США по курсу НБУ.

Після укладення договору купівлі-продажу, в ході судового розгляду справи за позовом колишньої дружини про визнання договору недійсним, позивач дізнався про існування розписки від 25.02.2011 року, в якій вказано, що позивач ніби то отримав за продаж квартири суму 24 500 доларів США від ОСОБА_9

Вказував, що розписку не складав та не підписував, вона складена з порушенням вимог законодавства, а саме, в ній відсутній підпис позивача, не зазначено необхідних реквізитів, свідків залучено не було, він не отримував кошти у валюті доларах США за договором купівлі-продажу. Розрахунок був проведений у національній валюті України гривні.

Просив визнати пункт в угоді про завдаток від 17.02.2011 щодо вартості квартири в «еквіваленті 24500 доларів США» недійсним, в звязку з його невідповідністю нормам ЦК України, та таким, що є удаваним та визнати розписку про передачу коштів відповідачем позивачу недійсною, в звязку з його невідповідністю нормам ЦК України.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 25.02.2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3. Умовами договору визначена ціна продажу квартири в розмірі 43 000 грн.

17.02.2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 була укладена угода про завдаток, в п.1 якої зазначено, що покупець ОСОБА_8 зобовязується купити належну продавцю ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_4 за 196 000 грн., що складає еквівалент 24 500 доларів США по курсу НБУ. З цією метою передає продавцю завдаток в сумі 4000грн., що складає еквівалент 500 доларів США.

25.02.2011 року ОСОБА_5 складена розписка про отримання за продаж квартири АДРЕСА_2 суми 24 500 доларів США від ОСОБА_6.

За позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення надлишково сплачених коштів за договором купівлі-продажу від 25.02.2011 року Сквирським районним судом ухвалене рішення від 25.03.2015 по справі № 376/1738/14-ц, вимоги задоволені частково, стягнуті кошти в розмірі 264 035, 63 грн. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23.06.2015 року дане рішення залишене без змін та набрало законної сили.

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що за розпискою від 25.02.2011 року ОСОБА_5 отримав за продаж квартири 24500 доларів США., що підтверджується висновком експерта № 1694-ВКЕ від 17.12.2014 року, де вказано, що підпис на угоді про завдаток від 17.02.2011 року ймовірно виконаний ОСОБА_5, рукописний текст на розписці від 25.02.2011 року виконаний ОСОБА_5

Також, місцевим судом встановлено, що договір купівлі-продажу від 25.02.2011 року визнаний частково недійсним і вилучено 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 на користь ОСОБА_10, проте відповідач не повернув ОСОБА_6, яка не могла знати про наявність цих підстав, надлишково одержані кошти за розпискою від 25.02.2011 року на виконання правочину від 25.02.2011 року.

Вказані висновки суду першої інстанції підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правомірно вказував, що факт укладення та підписання ОСОБА_5 17.02.2011 року угоди про завдаток, який фактично є авансом, відповідно до ч.2 ст.570 ЦК України, та розписки від 25.02.2011 встановлений рішенням Сквирського районного суду від 25.03.2015 по іншій цивільній справі, а тому відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Щодо іншої позовної вимоги, місцевим судом також вірно вказано, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

З такими висновками погоджується судова колегія, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В ст. 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

В силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, або одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.»

Отже, відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_5 про визнання пункту щодо вартості квартири в Угоді про завдаток та визнання розписки недійсними з підстав передбачених ст. 235 ЦК України, суд першої інстанції, дійшов вірного висновку, що вони в силу ст. 60 ЦПК України є необгрунтованими та безпідставними.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Враховуючи зазначене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313 - 315, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: С.М.Верланов

ОСОБА_3