АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

31 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Левенця Б.Б.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Згода-96» про визнання недійсними рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2015 року позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою в якій просила визнати недійсними рішення загальних зборів співвласників ОСББ «Згода-96» від 16 вересня 2015 року та визнати недійсним рішення правління про обрання голови правління.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року закрито провадження у вищевказаній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з підстав наведених в ній.

Представник ОСББ «Згода-96» - Попеску М.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 293 ч. 1 п. 14 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як вбачається зі змісту заявлених вимог, позивач просила суд розглянути питання щодо визнання недійсними рішень Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Згода-96».

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався положеннями п. 1 ч. 1 ст. 203 ЦПК України та вважав, що справа повинна розглядатися за правилами адміністративного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду та вважає його передчасним, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції;

Відповідно до абзацу 3 статті 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Згідно статті 4 зазначеного Закону об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об'єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом.

Ураховуючи вищевикладене, суть заявленого позову та зважаючи на те, що відповідач не є суб'єктом владних повноважень, колегія суддів вважає, що у цьому випадку виник цивільно-правовий спір і вимоги ОСОБА_1 повинні розглядатися за правилами, установленими ЦПК України.

Однак, постановляючи ухвалу суд першої інстанції не звернув уваги наведені обставини та вказані норми закону.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Пунктом 2 частини 1 статті 314 ЦПК України передбачено, що розглянувши справу, апеляційний суд постановляє ухвалу про скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала суду про закриття провадження у справі не може залишатися без змін у зв'язку з невідповідністю нормам чинного процесуального законодавства, підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 311, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/18969/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6988/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Вовк Є.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.