У Х В А Л А

Справа № 534/488/16-ц

№2-з/534/5/16

09 березня 2016 року м. Комсомольськ

Суддя Комсомольського міського суду Полтавської області Солоха О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним.

Разом із позовною заявою, подав заяву про забезпечення позову.

Заявник просить забезпечити позов про визнання недійсним договору дарування 1/3 частки квартири №9 за адресою вул. Миру, 11, у м. Комсомольськ, Полтавської області шляхом накладення заборони на відчуження 1/3 частки квартири №9 за адресою вул. Миру, 11 у м. Комсомольськ, Полтавської області, що належить ОСОБА_2 на підставі спірного договору.

Разом з тим, заявник не долучив до матеріалів заяви про забезпечення позову, будь-яких правовстановлюючих документів, зокрема, спірного договору дарування за яким ОСОБА_2 належить 1/3 частки квартири №9 за адресою вул. Миру, 11 у м. Комсомольськ, Полтавської області.

Посилання заявника на рішення суду від 18.12.2015р. є безпідставним, оскільки дане рішення не набрало законної сили.

Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов'язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов'язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов'язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, підставами для забезпечення позову є неможливість виконання рішення суду.

У той же час, заявник звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, покликається на припущення, не навівши жодної конкретної обставини, яка б давала підстави вважати, що є загроза порушення прав позивача, а відтак загроза для утруднення виконання судового рішення.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивач не навів, що накладення заборони на відчуження майна відповідача не порушить права інших осіб або не буде перешкоджати господарській діяльності у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 153 ЦПК України суд, допускаючи забезпечення позову, може вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою, достатньою для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову, яка вноситься на депозитний рахунок суду. Розмір застави визначається судом з урахуванням обставин справи, але не повинен бути більшим за розмір ціни позову.

У контексті зазначеного, суд вказує, що позивачем не вказано вартості спірної квартири на день розгляду заяви, а суд позбавлений можливості самостійно визначити розмір застави, оскільки дана категорія справ не є майновими.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року За змістом ст. 293 ЦПК ( 1618-15 ) окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування. Проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволені заяви про забезпечення позову.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом.

Суддя О.В. Солоха