Головуючий суду 1 інстанції - Юзефович І.О.
Доповідач - Орлов І.В.
Провадження № 22ц/782/445/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2016 року

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого Орлова І.В.,

суддів: Карайван Т.Д.. Авалян Н.М.,

за участю секретаря: Подрябінкіна Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 травня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и л а:

08 жовтня 2015 року ОСОБА_3 (далі позивака), посилаючись на те, що ОСОБА_4 (далі відповідач) не надає матеріальну допомогу, звернулася до суду з позовом в якому просила стягнути з відповідача: аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 2.000,00 гривень щомісяця; аліменти за минулий трьохрічний період.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 травня 2016 року позов задоволено частково. З ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 жовтня 2015 року до повноліття дитини. У задоволенні інших вимог відмовлено. Судом вирішено питання про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави судових витрат .

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила: рішення від 14 січня 2016 року скасувати.

В обґрунтування доводів своєї скарги позивачка зазначила: 1) суд недостатньо розглянув та дослідив докази про реальні доходи ОСОБА_4, які є значно вищими від тих, що були зазначені у наданій відповідачем довідці; 2) суд не врахував стан здоров'я дитини, лікування якої потребує значних затрат; 3) суд не врахував, що відповідач має нерегулярний дохід від оренди квартир, від здійснення вантажних перевезень та іншої діяльності; 4) суд не врахував обставини того , що на утриманні самої позивачки окрім дитини також знаходиться її мама та бабуся; 5) суд не врахував, що відповідач на прохання позивачки неодноразово відмовлявся сплачувати аліменти; 6) у судовому засіданні 29.04.2016 року відповідач добровільно визнав можливість сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1.000,00 гривень щомісяця.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Рішення про часткове задоволення позову, визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, суд першої інстанції ухвалив з посиланням на приписи статей 180-184, 191 СК України з урахуванням того, що наданими доказами позивачка не довела обставини з якими сімейне законодавство пов'язує можливість визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі та право суду на стягнення аліментів за минулий час.

Колегія суддів погоджуються з такими висновками, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Так судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що з 02 лютого 2007 року до 04 серпня 2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а. с. 4). ОСОБА_4 доводиться батьком малолітньому ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 3). Дитина проживає разом з позивачкою.

Між батьками не досягнуто домовленості щодо визначення способу виконання обов'язку утримувати їхнього малолітнього сина ОСОБА_5. За вирішенням цього спору 08.10.2015 року ОСОБА_3 звернулася до Сєвєродонецького міського суду з відповідним позовом.

З даних довідки про доходи № 427 від 15.01.2016 року вбачається, що ОСОБА_4 є студентом Українського національного університету імені В. Даля денної форми навчання. Сума доходу відповідача за період вересень-грудень 2015 року склала 3.855 гривень, сума додаткових благ - 1555,00 гривень (а.с.24).

Згідно з даними відомості з центральної бази Державного реєстру фізичних осіб ДПА України № 957 від 10.03.2016 року ОСОБА_4 у період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року отримував доходи з таких джерел: січень-лютий 2015 року - підприємницька діяльність; березень-квітень - стипендія (СНУ ім. Даля), інші доходи. Текст відомості має примітку про те, що інформація потребує уточнення у джерел доходів (а.с.25).

До матеріалів справи за клопотанням позивачки долучені: ксерокопії чеків, товарних чеків, проїзних документів (а.с.31-37), фотокопії характеристик позивачки (а.с.38,39); професійний висновок про результати комплексної психолого-педагогічної характеристики (а.с.40); фотокопії медичної документації (а.с.42-51); фотокопії заяв, розписки, договору завдатку, оголошень про оренду квартир та продаж машини (а. с. 42-63).

Між сторонами виник спір з приводу визначення способу виконання обов'язку утримувати малолітнього сина. Правовідносини сторін врегульовані нормами сімейного законодавства України, міжнародно-правовими актами про права дитини.

Так частинами 1, 2 статті 27 Міжнародної Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року (ратифікованою Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року) встановлено, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1-3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини 1 статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, що мають значення для справи, судом з'ясовані у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що наявність встановлених сімейним законодавством підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі та для стягнення аліментів за минулий час, позивачка не довела. Перелічені у тексті апеляційної скарги обставини, правильність висновків суду про визначення розміру аліментів у частці від заробітку відповідача та про відмову у стягненні аліментів за минулий час, не спростовують. Норми матеріального права до спірних правовідносин застосовані правильно.

Рішення суду не позбавляє сторони за взаємною згодою, діючи в найкращих інтересах дитини, домовитися про встановленні іншого способу виконання обов'язку батьків утримувати малолітнього сина.

Відповідно до статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суд з одних лише формальних міркувань.

Суд, вірно встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, правильно застосував правові норми та ухвалив законне і обґрунтоване рішення. Підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 304, 307-308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 05 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: