Справа №585/884/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1100/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Околота Г. М.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Нафтогазовидобувного управління «Чернігівнафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 травня 2016 року у справі за позовом Нафтогазовидобувного управління «Чернігівнафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок злочину,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року позивач НГВУ «Чернігівнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» ( надалі Товариство) звернулося до відповідачів з позовом та в обґрунтування своїх вимог зазначило , що 24 грудня 2014 року , близько о 05.00 годині, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили спробу викрадення нафтогазоводяної суміші із несанкціонованих врізок нафтопроводу «Талалаївка-Гнідинці» поблизу с. Хортиця Варвинського району Чернігівської області, однак злочин до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані на місці злочину працівниками правоохоронних органів. Протиправними діями відповідачів, які виразилися у пошкодженні нафтопроводу шляхом врізки, позивачу були спричинені майнові збитки у сумі 8121,45 грн., які складаються з вартості робіт по ліквідації врізки з метою відновлення пошкодженого обєкта , а тому посилаючись на вимоги ст.. 22, 1166 ЦК України позивач просив стягнути на його користь солідарно з відповідачів зазначену суму у відшкодування майнової шкоди.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 травня 2016 року в задоволенні позову було відмовлено. ( а.с. 63-64)

Не погодившись з рішенням суду представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову не врахував, що всупереч ст.60 ЦПК України відповідачами не надано жодного доказу на спростування їх вини у заподіянні шкоди. При цьому зазначає, що суд не взяв до уваги докази, які вказують на заподіяння майнової шкоди, а саме калькуляцію вартості робіт по ліквідації врізки з метою відновлення пошкодженого нафтопроводу, а також не врахував обставини крадіжки, які встановлені вироком суду від 18.01.2016 року та докази, які були вилучені з місця злочину і які свідчать про проведення відповідачами несанкціонованої врізки та спричинення майнової шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте, зазначеними вимогам дане рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

Як встановлено судом , вироком Варвинського районного суду Чернігівській області від 18 січня 2016 року , зміненого ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 01 квітня 2016 року, ОСОБА_3, ОСОБА_4 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання із застосуванням ст..69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць кожному, а ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання із застосуванням ст..69 КК України у виді штрафу у розмірі 17000 грн. Цивільний позов було залишено без розгляду.

Вказаним вироком встановлено, що 24.12.2014 року близько о 05.00 годині, ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_4, умисно, з корисливих мотивів, з метою вчинення крадіжки чужого майна, таємно, будучи впевненими, що за ними ніхто не спостерігає, проникли на територію ділянки трубопроводу, що цілодобово охороняється та є сховищем, яка розташована на 50 кілометрі трубопроводу «Талалаївка-Гнідинці» між селами Хортиця та Кухарка Варвинського району Чернігівської області, де використовуючи два гумові шланги з кульковими кранами, автомобіль марки «Renault Premium 420», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом-цистерною марки «TEN-CATE ТСО-40», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, з врізки до трубопроводу, незаконно завантажили до ємкості напівпричепу-цистерни 10130 кг сировини для виготовлення нафтопродуктів, чим заподіяли нафтогазовидобувному управлінню «Чернігівнафтогаз» ПАТ «Укрнафта» майнову шкоду на суму 80456,40 грн., але злочин не довели до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками правоохоронних органів. ( а.с.4-6,39-41).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог, а також не надання позивачем доказів того, що саме відповідачі спричинили шкоду шляхом врізання в нафтопровід.

Однак, з таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки він є помилковим та не відповідає вимогам закону, обставинам справи і нормам матеріального права.

Частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного прав (реальні збитки).

Відповідно до частини першої ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною другою ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж вартості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а позивач має довести, що йому така шкода завдана.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, на підставі показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 вказаного Кодексу, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтю 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказав на те, що заподіяна товариству злочином майнова шкода полягає у відшкодуванні вартості робіт по ліквідації незаконної врізки на 50 км. нафтопроводу «Талалаївка-Гнідинці.

В якості доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, суду першої інстанції позивачем була надана довідка від 04.02.2016 року, з якої вбачається, що 24 грудня 2014 року між селами Хортиця та Кухарка Варвинського району було виявлено несанкціоновану врізку на 50 км нафтопроводу «Талалаївка-Гнідинці». У місці виявлення несанкціонованого врізання ( у вигляді двох врізок розташованих на відстані 20 см одна від одної) попередньо врізок не виявлялось та не проводились роботи по їх ліквідації. ( а.с.10).

На підтвердження розміру заподіяної шкоди , позивач надав суду калькуляцію вартості робіт по ліквідації врізки на 50 км. нафтопроводу «Талалаївка-Гнідинці» та виходив із витрат у розмірі 8121,45 грн. , понесених ним при проведенні аварійних робіт з метою відновлення пошкодженого нафтопроводу. ( а.с. 8)

Крім того, в матеріалах кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, містяться документи, які були досліджені апеляційним судом , а саме протоколи огляду місця події від 24.12.2014 року , протокол обшуку від 22.01.2015 р., висновки експертиз, довідки, з яких вбачається, що при огляді місця події були виявлені та вилучені шланги із кранами, лопата, документи; а також цистерна д.н.з. АХ 9651ХХ , в якій знаходится нафтогазоводяна суміш вагою 10130 кг. , а також протоколи затримання особи , з яких вбачається, що 24.12.2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було затримано під час крадіжки нафти з трубопроводу поблизу с. Хортиця як підозрюваних у вчинені злочину (кримінальна справа № 731/278/15-к т.2 а.с. 13-17, 25-26, 31-33,37, 75-78, 86-89,97-100, )

З досліджених апеляційним судом документів , колегія суддів робить висновок, що в них міститься інформація, яка стосується предмету позову, і вони можуть бути взяті до уваги в якості належних та допустимих доказів , оскільки дають підстави для висновку про взаємозвязок між вчиненим відповідачами злочином , а саме незакінченого замаху на таємне викрадення майна , яке належить позивачу , та пошкодженням майна, а саме нафтопроводу у ході крадіжки.

Однак суд першої інстанції ці обставини не врахував, не дотримався встановленого ст. 212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд оцінює докази, як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.

Твердження представника відповідачів, що останні не робили врізки до трубопроводу, і це зроблено іншими особами , а тому відповідачі не можуть нести відповідальність за заподіяну шкоду, є припущенням, і до уваги колегією суддів не приймається, оскільки ці обставини не підтверджено відповідачами та їх представником належними та допустимими доказами в розумінні ст..ст. 58,59 ЦПК України , а визнання відповідачами своєї вини у крадіжці чужого майна, наявність вилучених доказів з місця злочину доводить ті обставини, що відповідачі були присутніми на місці злочину, вчинили активні дії спрямовані на заволодіння чужим майном, що підтверджено вироком суду і ці обставини не спростовані відповідачами і свідчать про те, що вони спільними діями завдали позивачу шкоди у вигляді пошкодження нафтопроводу і це є підставою для висновку про наявність їх вини.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачі не надали суду доказів відсутності їх вини у пошкодженні нафтопроводу та не спростували наявні в матеріалах справи докази, а досліджені в апеляційному суді докази які були надані суду представником позивача, підтверджують факт завдання позивачу майнової шкоди та її розмір, яка повинна відшкодовується, з урахуванням вимог ст.ст. 22, 1166, 1190 ЦК України в повному обсязі за рахунок відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку.

Таким чином, оцінивши в сукупності докази які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що оскаржуване рішення на підставі ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог .

Керуючись ст.ст. 307,309, 314,316 , 319, 325 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Нафтогазовидобувного управління «Чернігівнафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта»- задовольнити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Нафтогазовидобувного управління «Чернігівнафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» - задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Нафтогазовидобувного управління «Чернігівнафтогаз» Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» у рахунок відшкодування майнової шкоди 8121 грн. 45 коп. (вісім тисяч сто двадцять одна гривня сорок пять копійок).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -