АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Борисової О.В., Невідомої Т.О.

при секретарі Охневська Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09.06.2016 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просила суд стягнути з відповідача 45807,97 грн. матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.07.2015 в садовому товаристві «Сучасник» вона вийшла на прогулянку зі своєю малолітньою донькою та двома собаками породи йоркширський тер'єр. На перехресті вулиць загального користування зі сторони вул. Садової вибігла велика собака породи німецька вівчарка, яка була без намордника, нашийника, повідка та без хазяїна, при цьому поводилась дуже агресивно. Позивач заслонила собою доньку, яка дуже перелякалась, а вівчарка схопила в пащу одного з йоркширських тер'єрів на прізвисько Зелімханн Бенджамін Золтон, який після нанесених йому ушкоджень помер.

Позивач вказує, що йоркширського тер'єра вона придбала у гр. ОСОБА_4 за 2000 доларів США, у зв'язку з чим вона просить стягнути з відповідача 45807,97 грн., що є еквівалентом вказаної суми станом на 30.10.2015.

Справа № 756/14397/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10400/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Маринченко М.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Також позивач просила стягнути з відповідача 10000 грн. моральної шкоди, обґрунтовуючи це тим, що внаслідок безконтрольного ставлення відповідача до утримання свого собаки, порода якої входить до переліку порід собак з підвищеною агресивністю, постраждала її п'ятирічна донька, яка дуже злякалася, коли спостерігала атаку собаки відповідача, вона пережила психологічний шок, який в подальшому переріс в затяжну депресію. Крім того, в результаті загибелі песика родині позивача нанесена душевна травма внаслідок втрати маленького члена родини, що відображається у порушенні життєвого укладу сім'ї, погіршенні сну та апетиту протягом певного часу.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09.06.2016 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 45807 грн. 97 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати у розмірі 974 грн. 40 коп.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що рішення суду є необґрунтованим, через неповноту встановлення обставин, які мають значення для справи та внаслідок неправильного їх дослідження та їх оцінки. Відповідач вказує на те, що вона є неналежним відповідачем, оскільки власником вівчарки є ОСОБА_8, про що нею було заявлено клопотання до суду першої інстанції, яке було безпідставно відхилено. Крім того зазначає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з неї на користь ОСОБА_2 45807,97 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди за загибель собаки, оскільки згідно договору купівлі-продажу вартість йоркшира на день його придбання складала 2000 доларів США (еквівалент по курсу НБУ на дату придбання складав 15400 грн.), а суд стягнув 45807,97 грн. виходячи з курсу НБУ на 30.10.2015. Судом також неврахована та обставина, що позивач має двох собак однієї породи - йоркширських тер'єрів, договір купівлі-продажу і ветеринарні документи, довідка про смерть собаки, яка відбулась 25.07.2015 надані як доказ тільки на загиблу собаку, тому судом не з'ясовано чи дійсно наступила смерть тієї собаки на яку наданий договір купівлі-продажу, чи іншої собаки. Крім того, суд прийняв до уваги тільки пояснення позивача, що відповідач безконтрольно ставився до утримання свого собаки, породи якої входять до переліку порід собак з підвищеної агресивністю, цей висновок суду не базується на доказах, оскільки в паспорті вівчарки не має ніяких особистих приміток до її безпеки. Позивач сама допустила безконтрольний вигул двох тер'єрів, не врахувавши ту обставину, що там де трапилась загибель собаки там не має спеціально відведеного місця для вигулу тварин.

На підставі викладеного, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач та її представник підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просили скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу на новий розгляд.

Позивач в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги вважає рішення суду законним і обґрунтованим, просила залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок порушення відповідачем утримання та вигулу собаки, зокрема, вигул собаки без повідка та намордника, належна їй собака заподіяла пошкодження собаці позивача, внаслідок яких вона загинула, чим позивачу заподіяно матеріальну шкоду у розмірі вартості загиблої собаки. Твердження відповідача про те, що вона не є власником німецької вівчарки, яка спричинила шкоду позивачу, спростовуються матеріалами справи, оскільки в судових засіданнях відповідач визнавала те, що саме вона є власником вказаної німецької вівчарки, вказаний факт також було встановлено міліцією. Крім того, відповідач не заперечувала в судовому засіданні, що німецька вівчарка перебуває на її утриманні. Враховуючи наведене, а також те, що моральної шкоди завдано не тільки позивачу, а й її малолітній доньці, законним представником якої згідно чинного законодавства є позивач, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 3000 грн.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Перевіряючи обставини справи апеляційним судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу чистопородної собаки від 03.05.2009 ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_4 собаку породи йоркширський тер'єр на прізвисько Зелімханн Бенджамін Золтан, номер реєстраційного свідоцтва цуценяти: 00252764, номер клейма UF-21509 NL, стать: кобель, окрас: срібло з золотом, дата народження: 08.03.2009, вартістю 2000. доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на дату придбання становить 15400 грн. /а.с.9,40/

Як вбачається з розписки ОСОБА_4 від 03.05.2009, вона цього дня отримала від ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 2000 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на дату придбання становить 15400 грн., як оплату за породну собаку породи йоркширський тер'єр /а.с.10,41/.

Згідно сертифікату Всеукраїнського громадського об'єднання «Українська Кінологічна Федерація» №017732 від 19.09.2009 про походження собаки визначено родовід йоркшир- тер'єра на прізвисько Зелімханн Бенджамін Золтон, №137-00404/2008, номер клейма UF-21509 NL, стать: кобель, окрас: срібло з золотом, дата народження: 08.03.2009 /а.с.8/.

У паспорті собаки Зелімханн Бенджамін Золтон, породи йокшир-терєр, дата народження 08.03.2009, власником собаки визначена ОСОБА_2 /а.с.18,45-48/

Згідно виписки Центру сучасної ветеринарії «Алден-Вет» з історії хвороби собак від 25.07.2015 йоркширського тер'єра на прізвисько Зелімханн Бенджамін Золтон, 25.07. 2015 о 21.45 год. до клініки поступила тварина в стадії клінічної смерті (зі слів власника, множинні укуси від німецької вівчарки) /а.с.7,38/.

З наведеного вбачаються доведеними обставини того, позивач є власницею собаки йоркширського тер'єра на прізвисько Зелімханн Бенджамін Золтон, який був придбаний за 2000 тис. доларів США та помер 25.07.2015 від ушкоджень нанесених іншою собакою. А отже доводи апеляційної скарги щодо недоведеності того, що собака придбаний за договором від 03.05.2009 та собака, який помер 25.07.2015 є одним і тим самим, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в усіх документах зазначені дані які ідентифікують собаку, а саме дата народження, порода, прізвисько, власник.

З висновку Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області від 30.07.20.15 вбачається, що в ході проведення перевірки була опитана гр. ОСОБА_2, яка пояснила, що 25.07.2015 близько 21.10 год. заявниця вийшла з п'ятирічною дитиною та двома собаками на вулицю загального користування, а собака громадянки ОСОБА_9, яка проживає в АДРЕСА_1 вибіг з подвір'я та розірвав одну собачку заявниці.

Також було опитано гр. ОСОБА_1, яка пояснила, що її собака дійсно вирвався з вольєра, який знаходиться на її подвір'ї, та кинувся на собачку ОСОБА_2 Відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 154 КУпАП. /а.с.6,37/

Наслідки розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 154 КУпАП, невстановлені. Разом з тим, відсутність доказів притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 154 КУпАП, не звільняє відповідача від обов'язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Твердження відповідача про те, що вона не є власницею собаки порода німецька вівчарка не підтверджені належними та допустимими доказами в порядку визначеному процесуальним законом. Натомість вказана обставина була визнана нею в ході перевірки правоохоронними органами, на її ім'я був складений і протокол про адміністративне правопорушення. В судовому засіданні як суду першої, так і апеляційної інстанцій, відповідач ОСОБА_1 не заперечувала, що собака був заведений ними для охорони, проживає на території садового будинку, яким вона користується та перебуває на її утриманні. Та обставина, що вигулом собаки займався ОСОБА_8, який також користується даним садовим будинком і приходиться їй вітчимом, даних обставин не спростовує. До того ж в судовому засіданні апеляційного суду, на підставі пояснень обох сторін, встановлено, що ОСОБА_8 помер.

В силу ч. 4 ст. 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Відповідно до положень ч. 5 ст.1187 ЦК України діє презумпція заподіювача шкоди, що покладає на відповідача обов'язок доведення відсутності його вини у заподіянні шкоди. Відповідачем ОСОБА_1 всупереч вказаній нормі та положенням ч. 1 ст. 60 ЦПК України не було надано належних і допустимих доказів на спростування заявлених позовних вимог. Разом з тим, апеляційна скарга переважно мотивована неповним з'ясуванням судом обставини справи в зв'язку з відсутністю доказів, що виходячи з наведених положень є обов'язком сторін у справі, зокрема позивача, а повноваження суду стосуються оцінки наданих сторонами доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності вини відповідача ОСОБА_1 у заподіяні шкоди позивачеві, яка підлягає відшкодуванню також в порядку ч.1 ст. 1187 ЦК України.

Визначаючи розмір заподіяної позивачеві шкоди суд першої інстанції вказав на те, що матеріальна шкода підлягає відшкодуванню у розмірі вартості загиблої собаки, що відповідає положенням ст. 22 ЦК України, так як саме таку сума позивач має понести для відновлення свого порушеного права.

В порядку ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Слід погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що внаслідок безконтрольного ставлення відповідача до утримання свого собаки, порода якої входить до переліку порід собак з підвищеною агресивністю, в психологічному плані постраждала як вона, так її малолітня донька, коли спостерігали, атаку собаки відповідача та переживали втрату тварини, що тривалий час проживала разом з ними.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди не визначений на законодавчому рівні, а тому суд визначає його залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Отже враховуючи, що діями відповідача було завдано моральної шкоди, зокрема, неповнолітній дитині і як наслідок її матерії, то розмір моральної шкоди визначений судом першої інстанції в розмірі 3000, 00 грн. колегія вважає обґрунтованим.

Отже, твердження відповідача про незаконність ухваленого рішення, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, на думку колегії суддів є необґрунтованими, а обставини, на які вона посилається - недоведеними та не підтвердженими належними та допустимими доказами у справі.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди та обґрунтовано задовольнив заявлені позовні вимоги. Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову сторонами у справі не оскаржується, тому, в порядку ч. 1 ст. 303 ЦПК України, перегляду апеляційним судом не підлягає, так як виходить за межі доводів апеляційної скарги

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09.06.2016 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: