Справа № 136/562/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"17" травня 2016 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області про продовження строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області про продовження строку для прийняття спадщини, обґрунтовуючи підставність позову таким.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4, який приходився йому, ОСОБА_1, рідним батьком.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати - ОСОБА_5.

Після смерті батьків відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті батьки не зробили. До кола спадкоємців першої черги за законом увійшли діти спадкодавця, тобто він, ОСОБА_1, та ОСОБА_2. У визначений законодавцем строк спадщину він не прийняв, а брат ОСОБА_2 своєї згоди на прийняття ним спадщини в нотаріальному порядку, як це передбачено нормами діючого законодавства, не дає. В позовній заяві позивач вказує, що строк для прийняття спадщини ним було пропущено з поважних причин, а саме: на момент смерті батьків він постійно проживав в іншій області України; постійно працював на особливо небезпечному цілодобовому виробництві гірничої промисловості; мати з невідомих для нього причин, була захоронена під своїм дівочим прізвищем «ОСОБА_5» та лише в листопаді 2015 року прізвище матері з «ОСОБА_5» було змінено на "ОСОБА_5". Ураховуючи наведене, заявник просить суд визнати причини пропуску строку на прийняття спадщини після смерті батьків поважними та продовжити йому цей строк на три місяці.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вимоги позовної заяви підтримав, просить визнати поважними причини пропуску строку на прийняття спадщини та продовжити йому строк на прийняття спадщини після смерті його батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнали, обґрунтовуючи свої доводи у письмовому запереченні проти позову, що додане до матеріалів справи, відповідно до якого відповідач зазначив, що позивач не навів жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку для прийняття ним спадщини після смерті батьків, оскільки обставини, проживання в іншій місцевості, а саме, в іншій області, офіційне працевлаштування, на яке розповсюджується дія КЗпП України, а також ЗУ «Про відпустки», та робота з певними умовами праці (на особливо небезпечному цілодобовому виробництві на керівних посадах - заступник головного інженера по техніці безпеки - станом на 1996 рік, заступник директора шахти уповноважений представник Міністра по питанням охорони праці на шахті «Першотравневій» ВО «Первомайськвугілля» - станом на 2003 рік), та поховання матері під її дівочим прізвищем, не є об'єктивними причинами, які б могли перешкодити йому прийняти спадщину у встановленому Законом порядку.

Крім того, після смерті батька в 1996 році, а так само і смерті матері в 2003 році позивач сам особисто, а також разом із членами своєї родини - сином, неодноразово приїздили в с. Зозів, Липовецького району, та був особисто присутнім в день похорон обох батьків, а також на поминках з приводу річниці їх смерті через рік по тому, а так само і на могилі де поховані батьки починаючи з дня поховання. Таким чином, позивач достеменно знав, не міг не знати про факт відкриття спадщини починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_2. - дати смерті батька ОСОБА_4, та з ІНФОРМАЦІЯ_3- дати смерті матері ОСОБА_5. Тобто, позивач свідомо, за відсутності будь яких перешкод, не чинив дії по прийняттю спадщини протягом усього часу з моменту її відкриття.

Ураховуючи наведене відповідач просив суд в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи по суті був оповіщений в установленому законом порядку, на що вказує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин чи розгляду справи у їх відсутності до суду не направили, проте надали суду письмове заперечення проти позову, в якому просили суд в задоволенні позову відмовити, вважаючи причини з яких позивач пропустив строк для прийняття спадщини не поважними.

За таких обставин, неявку представника відповідача Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області суд визнає неповажною, відтак в силу положень ст.169 ЦПК України, не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, отож здійснює його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення сторін спору та представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку, дійшов висновку про таке.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Зозів, Липовецького району, Вінницької області, помер ОСОБА_4, про що 12 січня 1996 року складено відповідний актовий запис № 4 та 08 вересня 2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції видано повторно свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Зозів, Липовецького району, Вінницької області померла ОСОБА_5, про що 15 травня 2003 року складено відповідний актовий запис № 17 та 28 жовтня 2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції видано повторно свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відкрилась спадщина.

Згідно відповіді отриманої 21.04.2016 року з Липовецької державної нотаріальної контори, спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 не заведена. За даними нотаріальної контори в період з 2001 року по 2016 рік Спадкова справа на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 також не заведена, а спадкові справи до 2001 року передані до державного архіву ( а.с.31).

Відповідно до відповіді отриманої із Державного нотаріального архіву Вінницької області від 06.05.2016 року за №783/01-18, Спадкова справа на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 не виявлена.

Як убачається із свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 (а. с. 5), Позивач - ОСОБА_1 являється сином спадкодавців.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема правила Цивільного кодексу Української РСР, в тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відкрилась до 01 січня 2004 року та строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року, до правовідносин, що виникли між сторонами застосовуються положення розділу VІІ "Спадкове право" Цивільного кодексу УРСР 1963 року.

Приписами ст. ст. 524 та 528, 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом діти ( у тому числі усиновлені) є спадкоємцями першої черги. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР строк на прийняття спадщини, встановлений ст. 549 УК УРСР може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску даного строку поважними. Спадщина може бути прийнята і після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Будучи сином спадкодавців - позивач, відповідно до ст. 529 ЦК УРСР ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом та висловив свій намір щодо успадкування майна після смерті батьків.

Спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування".

Як слідує із роз'яснень, які ВССУ висловив в Інформаційному листі від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», лише у разі відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, яке має бути підтверджено належними доказами, а саме: відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, має місце звернення до суду, в іншому випадку це може бути підставою для відмови у позові.

Передбачений ст. 549 ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. У разі продовження зазначеного строку суд одночасно вирішує питання про визнання за позивачем права на належне йому майно, що збереглося в натурі, або на грошові суми, коли воно реалізоване. Така практика узгоджується із роз'ясненнями, що містяться в пунктах 3, 4 ППВСУ від 24 червня 1983 року N 4 "Про практику розгляду судами України справ про спадкування".

Із довідок виданих виконавчим комітетом Зозівської сільської ради Липовецького району судом встановлено, що на день смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у будинку за адресою: с. Зозів, Липовецького району, Вінницької області, разом із спадкодавцем проживали: дружина ОСОБА_5; син ОСОБА_2; невістка ОСОБА_8 та онук ОСОБА_9. На день смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у будинку за адресою: с. Зозів, Липовецького району, Вінницької області, разом із спадкодавцем проживали: син ОСОБА_2; невістка ОСОБА_8 та онук ОСОБА_9(довідки №303, 304 від 25.04.2016 року). На момент смерті матері ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, її син ОСОБА_2 проживав із спадкодавцем однією сім'єю більше п'яти років і фактично прийняв спадщину шляхом вчинення дій: проведення ремонту, обробляв присадибну ділянку, тощо (довідка №308 від 25.04.2016 року). ОСОБА_1 проживав в АДРЕСА_1, разом із ОСОБА_2 у період з 12 липня 2014 року по 23 вересня 2015 року разом із дружиною, донькою та онучкою.

Наведене свідчить, що відповідач ОСОБА_2, будучи сином спадкодавців спадщину прийняв фактично, вступивши в управління та володіння спадковим майном, за нормами діючого законодавства на момент відкриття спадщини. При цьому, він, ОСОБА_2, не дав згоди на прийняття спадщини іншим спадкоємцем - позивачем у справі ОСОБА_1.

В порядку ст.180 ЦПК України в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11, які суду показали, що позивач неодноразово по смерті батьків приїздив в село Зозів Липовецького району, - «на батьківщину батьків».

Аналізуючи зібрані у справі докази на підтвердження поважності причин пропуску строку позивачем для прийняття спадщини, судом встановлено, що жодних належних та допустимих доказів в розумінні приписів ст.58, 59 ЦПК України, позивач суду не надав, оскільки обставини, проживання в іншій місцевості, а саме, в іншій області, офіційне працевлаштування, на яке розповсюджується дія КЗпП України, а також ЗУ «Про відпустки», та робота з певними умовами праці (на особливо небезпечному цілодобовому виробництві на керівних посадах - заступник головного інженера по техніці безпеки - станом на 1996 рік, заступник директора шахти уповноважений представник Міністра по питанням охорони праці на шахті «Першотравневій» ВО «Первомайськвугілля» - станом на 2003 рік), та поховання матері під її дівочим прізвищем, не є поважними причинами, пов'язаними з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій у продовж більш як десяти років.

Крім цього, позивач не довів відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, яке має бути підтверджено належними доказами, а саме: відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Ураховуючи встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами, суд дійшов до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання судових витрат, суд керується приписами ст.88 ЦПК України, а тому в разі відмови в задоволенні позову, відносить судові витрати у вигляді судового збору, які підтверджені документально за рахунок позивача.

На підставі вищевикладеного, враховуючи рекомендації що викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування, керуючись ст. 524, 528, 549, 550 ЦК УРСР, ст. 3, 10, 11, 58- 60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області про продовження строку для прийняття спадщини, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д. Т. Кривенко