УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Чобіток А.О., Немировської О.В.,

при секретарі Заліській Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Національні інвестиції» про стягнення грошових коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2015 року позивач звернулася до суду із позовом до ПАТ «Банк «Національні інвестиції» про стягнення грошових коштів.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 22.11.2010 між нею та ПАТ «Банк «Національні інвестиції» укладено договір №2982/11 банківського рахунку фізичної особи, відповідно до умов якого банк зобов'язався прийняти і зарахувати на рахунок грошові кошти, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та здійснювати операції за рахунком у порядку та умовах, передбачених договором.

На вказаному рахунку знаходилися кошти в розмірі 104 469, 71 доларів США.

Вказувала, що 10.09.2015 подала до банку заяву з проханням продати валютні кошти з її рахунку та всі отримані кошти перерахувати на її поточний рахунок в АТ «Укрексімбанк».

Оскільки відповідачем перерахування вказаних коштів здійснено не було, а позивачу надійшов лист від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про гарантування отримання 200 000 грн., з урахуванням в подальшому зменшення позовних вимог, просила стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 2 086 511 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Справа № 756/13114/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8917/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Маринченко М.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В. .
Вказувала, що суд послався на постанову Правління НБУ, якою ПАТ «Банк «Національні інвестиції» було віднесено до категорії неплатоспроможних, на введення тимчасової адміністрації та на положення ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проте не звернув уваги, що позивач звернулася до банку із заявою про перерахування грошових коштів до запровадження тимчасової адміністрації.

Вважала, що банк порушив умови договору, а відтак були порушенні права позивача на володіння та розпорядження своїм майном.

Враховуючи наведене, просила рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.12.2015 апеляційну скаргу визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21.12.2015 скасовано, питання про відкриття провадження за вказаною апеляційною скаргою передано на новий розгляд до апеляційного суду.

В судовому засіданні представник позивача просила апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 22.11.2010 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Національні інвестиції» укладено договір №2982/11 банківського рахунку фізичної особи (а.с. 9-13).

Відповідно до умов вказаного договору банк зобов'язався прийняти і зарахувати на рахунок грошові кошти, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та здійснювати операції за рахунком у порядку та умовах, передбачених договором.

Відповідно до виписки по особовим рахункам з 01.09.2015 по 22.09.2015 на вказаному рахунку знаходилися кошти в розмірі 2 286 511, 50 грн. (а.с. 14).

10.09.2015 ОСОБА_1 звернулася до банку з письмовою заявою про реалізацію валютних коштів з її рахунку на її поточний рахунок в АТ «Укрексімбанк» (а.с. 15).

Листом від 24.09.2015 № 3549/11 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк «Національні інвестиції» ОСОБА_4 повідомив позивача про те, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 № 613 та Рішення Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 № 172 ПАТ «Банк «Національні інвестиції» віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію. Також повідомлено, що банк здійснює підготовчі дії щодо виплат грошових коштів вкладникам, про час та порядок проведення яких позивача буде повідомлено додатково (а.с. 16).

Рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 №172 на підставі постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 №613, ПАТ «Банк «Національні інвестиції» віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію (а.с. 33).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у банку запроваджено тимчасову адміністрацію та здійснено позивачу виплату суми відшкодування в межах, що гарантуються фондом.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, з огляду на наступне.

Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вкклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

За змістом ч.1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Згідно ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене пунктом 1 частини 5 цієї статті не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Враховуючи, що у ПАТ «Банк «Національні інвестиції» введена тимчасова адміністрація, у зв'язку з чим, відповідно до наведених вище правових норм, у банку встановлені певні обмеження щодо задоволення вимог вкладників, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції обґрунтованим та таким, що ґрунтується на вимогах Закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач звернулася до банку із заявою про перерахування грошових коштів до запровадження тимчасової адміністрації, колегією суддів відхиляються, з огляду на наступне.

За змістом правової позиції, яка міститься в Постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року в справі № 6-1123цс16, якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до положення ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

На час ухвалення оскаржуваного рішення в банку була введена тимчасова адміністрація, а відтак банк був позбавлений можливості задовольнити вимоги позивача щодо стягнення грошових коштів.

Таким чином, висновок суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, відповідає обставинам справи.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, про що ухвалив відповідне рішення.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для його скасування, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: