Єдиний унікальний номер 340/154/16-ц Номер провадження № 2/340/123/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Атаманюка Р.І.,

з участю: секретаря Ласкурійчук С.І.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Верховина справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей Верховинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, про зміну місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просить змінити місце проживання сина, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання якого на даний час визначено з матір'ю ОСОБА_2

Вимоги мотивовано тим, що 27.03.2013 року рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області між ним та відповідачкою було розірвано шлюб. В шлюбі у них народилося двоє синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно рішення суду визначено місце проживання дітей, а саме: місце проживання ОСОБА_6 визначено з ним, а місце проживання ОСОБА_4 з матір'ю ОСОБА_2 З відповідачкою по справі вони проживають в різних житлових будинках, але у зв'язку з тим, що вона зловживає алкоголем ОСОБА_4 часто втікав з дому до нього . Так, у грудні 2015 року, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння відповідачка вчинила скандал та нанесла синові побої, що є небезпечним для його життя, оскільки обоє дітей страждають гемофілією та є інвалідами дитинства З того часу ОСОБА_4 проживає з ним. Комісія з питань захисту прав дитини прийняла рішення щодо доцільності проживання малолітнього ОСОБА_4 разом з ним. Просив позовні вимоги задовольнити повністю визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_7 з ним.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Пояснив, що син ОСОБА_7 не виявляє бажання жити разом із матір'ю, боїться її, оскільки та часто буває в нетверезому стані та кричить на нього, а особливо після конфлікту, який виник у грудні 2015 року, коли відповідачка у нетверезому стані побила сина, після чого він втік з дому та більше не захотів повертатися до мами . Зазначив, що ним створено всі умови для належного проживання та виховання дітей, крім того дітям комфортно бути разом. Також ствердив, що не буде чинити жодних перешкод у спілкуванні матері з дітьми. Просить позов задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, зазначила, що ніякого конфлікту між нею та сином не було та вона його не била, а якщо і підвищила голос, то тільки з метою виховання. Вважає що позивач підбурює сина проти неї та хоче, щоби він проживав з ним через те, щоб отримувати пенсію по догляду за дитиною- інвалідом. Просила у задоволенні позову відмовити. В судове засідання 01.06.2016 року відповідачка не з'явилася, причини неявки суду не повідомила.

Представник служби у справах дітей Верховинської районної державної адміністрації ОСОБА_3 суду пояснила, що малолітній ОСОБА_4 з грудня 2015 року по даний час проживає з батьком ОСОБА_1, який здійснює за ним належний догляд, до виховання сина підходить з відповідальністю і вимогливістю. Дитина прихильна до нього, ним створені всі необхідні умови для проживання, відпочинку, дозвілля та повноцінного розвитку дитини. Батько сумлінно виконує обов'язки по вихованню своїх обидвох синів. В лютому 2016 року матері ОСОБА_2, у зв'язку з неналежним виконанням своїх батьківських обов'язків було винесено попередження. Зважаючи на сумлінне і відповідальне ставлення ОСОБА_1 до своїх обов'язків по вихованню дітей, служба в справах дітей вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 з батьком. Просила позовні вимоги задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 року нароження, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1, виданим 15.02.2004 року Кривопільською сільською радою Верховинського району Івано-Франківської області (а.с. 5).

Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 27.03.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що був зареєстрований 29.07.2000 року у Кривопільській сільскій раді Верховинського району Івано-Франківської області, актовий запис №4 розірвано, дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено проживати з батьком ОСОБА_1, дитину - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати з матір'ю ОСОБА_2 (а.с. 6).

Допитаний у судовому засіданні, в якості свідка неповнолітній ОСОБА_4 ствердив, що з грудня 2015 року проживає разом з батьком та братом в окремому будинку та повертатися до матері не бажає, оскільки мати часто вживає спиртні напої та кричить на нього, через що він дуже боїться її.

Постановою Верховинського районного суду від 22.01.2016 року на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме за те, що вона 22.12.2015 року близько 20 год. в с.Кривопілля Верховинського району вчинила психологічне та фізичне насильство в сім'ї відносно свого малолітнього сина ОСОБА_7 чим завдала шкоди психічному та фізичному здоров'ю дитини (а.с.27).

За даними Верховинського ВП Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_2 неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за появу у п'яному вигляді у громадських місцях, а саме 27.11.2015 року за ч.1 ст.178 КУпАП та 21.01.2016 рогку за ч.2 ст.178 КУпАП (а..с.55-61).

Відповідно до характеристик, виданих Кривопільською сільською радою та підриємцем ОСОБА_8 відповідач ОСОБА_2 характеризується позитивно за місцем проживання та роботи (а.с.25,26).

Позивач ОСОБА_1 позитивно характеризується, здійснює догляд за дитиною- інвалідом, для розвитку та виховання дітей за місцем проживання позивача створені належні умови, що підтверджується, характеристикою з місця проживання, виданою Кривопілською сільською радою Верховинського району Івано-Франківської області, актами обстеження умов проживання від 22.01.2016 року та 03.02.2016 року, (а.с. 13-14).

Як вбачається з характеристики, наданої Кривопільською ЗОШ І-ІІІ ступенів від 22.01.2016 року ОСОБА_4 навчається в 6 класі за індивідуальною формою навчання, до навчання відноситься старанно, має все приладдя для навчання (а.с. 12).

Обстеженням умов проживання сім'ї ОСОБА_1 проведеним 22.04.2016 року спеціалістами служби у справх дітей Верховинської районної державної адміністрації та районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді стверджується, що позивач проживає в с.Кривопілля, присілок ОСОБА_10 разом із своїми синами ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, які є інвалідами дитинства, стосунки в сім'ї хороші, доброзичливі, для виховання та розвитку дітей створені належні умови, син ОСОБА_7 бажає проживати зі своїм батьком, повертатись до матері категорично відмовляється (а.с.35).

Як вбачається з рішення №2 від 04.02.2016 року комісії з питань захисту прав дитини Верховинської районної державної адміністрації комісія вважає за необхідне передати неповнолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 на утримання та виховання батькові (а.с. 8).

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що працює інспектором Верховинського відділення поліції. У грудні 2015 року, до відділення звернувся ОСОБА_1 із заявою про те, що його колишня дружина ОСОБА_2 вчинила фізичне насильство щодо неповнолітнього сина ОСОБА_7 який проживає разом з нею. При виїзді на місце події неповнолітній ОСОБА_4 та сусід, в якого на той час він знаходився підтвердили даний факт. ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної віповідальності. Крім цього зазначив, що відповідачка неодноразово протягом року притягалася до адміністративної відповідальності за появу у п'яному вигляді в громадських місцях.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в судовому засіданні підтвердили, що син ОСОБА_1, ОСОБА_4 проживає з ним з грудня 2015 року та між батьком та сином склались нормальні, доброзичливі відносини.

Свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, які проживають по сусідству з відповідачкою охарактеризували її з позитивної сторони, пояснили, що відповідачка належно доглядає за своїм сином та що їм не відомо про факти вчинення нею неправомірних дій відносно сина ОСОБА_7.

Відповідно до ст.ст.11,12 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до роз'яснень, даних у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишається дитина, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке б відповідало інтересам неповнолітньої дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою. Велике значення мають не матеріальні обставини, а почуття і емоції батьків і дітей. Малолітні діти, як правило, більше потребують материнської турботи.

У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан здоров'я, інші обставини, що мають істотне значення.

Оцінивши досліджені у справі докази, суд приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_2 не може забезпечити сину ОСОБА_7 рівень життя достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного і соціального розвитку та з врахуванням бажання самої дитини, яка досягла десятирічного віку, проживати з батьком, а також того факту , що мати дитини зловживає спиртними напоями, вчинила протиправні дії щодо дитини, що суд визнає як виняткову обставину, коли дитина може бути розлучена з матір'ю, а тому приймаєчи до уваги, що в сім'ї ОСОБА_1 для дітей створені всі належні умови вважає, що позов слід задовольнити та визначити місце проживання ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком і це рішення буде відповідати інтересам дитини.

При цьому суд критично оцінює, надані ОСОБА_2 в судове засідання письмові характеристики щодо неї та показання свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_19, ОСОБА_17, ОСОБА_18 щодо позитивної характеристики відповідачки, а також зразкового виконання нею обов'язків по вихованню і догляду за неповнолітнім сином, оскільки вони спростовуються іншими належними доказами, які досліджено в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 155, 157, 160, 161, 171 СК України, ст.ст.11,12 Закону України "Про охорону дитинства", Декларацією прав дитини, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Змінити місце проживання дитини ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши його місце проживання з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителем АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одну грн. 20 коп.) судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Верховинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р.І. Атаманюк