Справа №489/6664/15-ц 14.03.2016 14.03.2016
Провадження №22-ц/784/656/16
Категорія 27 Єдиний унікальний номер 489/666415-ц
Номер провадження 22-ц/784/656/16
Головуючий у І інстанції Кокорєв В.В.
Доповідач в апеляційній інстанції Прокопчук Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2016 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого судді Прокопчук Л.М.,

Суддів: Маляренко І.Б., Темнікової В.І.

Із секретарем судового засідання Харитоновою І.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

06 жовтня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № NKXRR310320471 від 18.09.2008 року у розмірі 12874,73 грн. Позивач зазначав, що 18 вересня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачці надано кредит в розмірі 2851,19 грн. зі сплатою 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором. У зв'язку з порушенням відповідачкою строків сплати за кредитним договором станом на 24 вересня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 12662,94 грн., яка є пенею. Від цієї суми позивач відрахував кредитну заборгованість в розмірі 877,48 грн., яка стягнута заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.03.2014 року та просив стягнути 11785,46 грн. пені, 500 грн. штраф (фіксована частина), 589,27 грн. штраф (процентна складова), що складає 12874,73 грн., понесені судові витрати 1218,00 грн. (а.с. 3-4).

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено (а.с. 32).

В апеляційній скарзі позивач порушує питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права (а.с. 38-40).

Належно повідомлені про час судового розгляду, сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явились.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 вересня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № NKXRR310320471, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 2851,19 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 0,12% річних за користування кредитом на строк 10 місяців по 18 липня 2009 року включно. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 березня 2014 року стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за вищевказаним кредитним договором, яка утворилась станом на 29 жовтня 2013 року, в розмірі 877,48 грн., з яких заборгованість за кредитом 52,83 грн., заборгованість за відсотками 0,46 грн., пеня 153,29 грн., штраф 670,90 грн. Зазначене рішення суду виконане, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 24.06.2014 року, винесена державним виконавцем. Позивач просив стягнути пеню та штрафи, нараховані після винесення рішення суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд зазначив, що позивач оплату в межах виконавчого провадження в сумі 877,48 грн. безпідставно нарахував у сплату пені і після винесення рішення суду фактично продовжував нараховувати пеню та штрафи. Нарахування позивачем пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором після погашення заборгованості за виконавчим листоми є безпідставним, оскільки відповідач виконав зобов'язання по сплаті тіла кредиту, а відсотки позивачем не нараховувались. Крім того, суд послався на те, що позивач звернувся до суду з позовом після спливу річного строку позовної давності, встановленої законом для неустойки.

Судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи, проте з висновками суду щодо підстав відмови в задоволенні позову погодитись не можна, оскільки вони не відповідають вимогам норм матеріального та процессуального права.

Встановлено, що 19 вересня 2008 року відповідач, ознайомившись та погодившись з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) оформила заяву № NKXRR310320471, що є кредитно-заставним договором, укладеним нею і позивачем (а. с.9).

Відповідно до змісту заяви ОСОБА_3 банк надав їй кредит у розмірі 2851,19 грн. зі сплатою 0,12% річних за користування кредитом на строк 10 місяців по 18 липня 2009 року включно на придбання товару та сплату страхового платежу, єдиноразової винагороди у розмірі 240 грн.

Пунктами 3.1, 3.2 Умов банк зобов'язався надати кредит шляхом і у межах сум, обумовлених у заяві, з метою надання й обслуговування кредиту відкрити рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам, позичальник зобов'язався погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п. п. 4.1, 4.2 даних умов та тарифів.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідачем порушені встановлені кредитним договором зобов'язання щодо своєчасного погашення кредиту.

Частиною 1 статті 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не позбавляє кредитора права на отримання сум, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Однак, незважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов протилежного висновку та зазначив, що із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі.

В позовній заяві позивач зазначає, що заборгованість в розмірі 12662,94 грн., є пенею, яка утворилась станом на 24.09.2015 року.

Відповідно до п.5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (»Розстрочка») (Стандарт) у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1,25% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені банком не нараховуються (а.с. 12).

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 березня 2014 року заявлений банком позов до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 29 жовтня 2013 року в сумі 14588,96 грн., з яких заборгованість по кредиту 52,83 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 0,46 грн., пеня 13364,77 грн., а також штрафи 500 грн. та 670,90 грн. задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за вищевказаним кредитним договором, яка утворилась станом на 29 жовтня 2013 року, в розмірі 877,48 грн., з яких заборгованість за кредитом 52,83 грн., заборгованість за відсотками 0,46 грн., пеня 153,29 грн., штраф 670,90 грн.(а.с. 5-6).

На виконання вказаного рішення суду за заявою стягувача державним виконавцем Ленінського відділу ДВС Миколаївського МУЮ 14.05.2014 року були відкриті виконавчі провадження про стягнення суми боргу та судового сбору і надано строк для добровільного виконання до 21.05.2014 року (а.с. 25, 26).

Зазначене рішення суду відповідачем виконане 23.06.2014 року, про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 24.06.2014 року, винесена державним виконавцем (а.с. 24).

Заява про застосування наслідків пропуску строку позовної давності відсутня.

Таким чином, виконання рішення суду відбулося 23.06.2014 року, тому відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору стягнення заборгованості за пенею за період з 29 жовтня 2013 року по фактичне виконання рішення суду, тобто 23 червня 2014 року, підлягає задоволенню. При цьому розрахунок пені слід робити відповідно до п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), а саме: виходити з заборгованості за кредитом станом на 28.10.2013 року -52,83 грн., про що зазначено в рішенні суду від 17.03.2014 року, та в розрахунку заборгованості (а.с.7), розміру пені - 1,25%, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки, кількості днів прострочки - 235. Виходячи з наведеного, розмір пені, що підлягає стягненню, складає 235 грн.

Щодо вимог про стягнення штрафів в розмірі 500 грн. та 589,27 грн., судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно з 5.3 Умов за порушення позичальником строків платежів по грошовим зобов'язанням нараховуються штрафи.

У 5.1 Умов передбачено, що за порушення строків платежу банком нараховується пеня.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (Постанова, Верховний Суд|Судова палата у цивільних справах Верховного Суду, від 21.10.2015, № 6-2003цс15).

Виходячи з наведеного у задоволенні позову про стягнення штрафів слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України оскільки апеляційним судом скасувується рішення суду першої інстанції, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 46,55 грн.

Керуючись ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № NKXRR310320471 від 18.09.2008 року в сумі 235 (двісті тридцять п'ять) грн., яка є пенею за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, за період з 29 жовтня 2013 року по 23 червня 2014 року, понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 46 (сорок шість) грн. 55 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді