Справа № 461/424/15 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 22-ц/783/5096/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.

з участю представників ОСОБА_3-ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 22 червня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_3, з участю заінтересованих осіб ОСОБА_6, ОСОБА_7, Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8, Першої Львівської державної нотаріальної контори про оголошення фізичної особи померлою,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 22 червня 2016 року заяву ОСОБА_3 про оголошення фізичної особи померлою задоволено.

Оголошено ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 померлим з 11.08.2009 року.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_6. Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим. Звертає увагу, що фізична особа може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті лише в тому випадку, якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв"язку з воєнними діями. Стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази обставин, які дозволяють припустити загибель ОСОБА_9 від певного нещасного випадку або у зв"язку з воєнними діями. В апеляційній скарзі апелянт просить рішення Галицького районного суду міста Львова від 22 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_3 про оголошення померлим фізичної особи ОСОБА_9 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_6 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

З оглянутої в судовому засіданні судом першої інстанції копії Свідоцтва про народження, виданого 18.09.1985 року, встановлено, що в книзі реєстрації актів про народження 29.09.1979 року зроблено запис № 7310, заявник ОСОБА_3 є сином ОСОБА_9.

Також встановлено, що з 11 серпня 2009 року місце перебування ОСОБА_9 так і залишається невідомим, в результаті проведення оперативно-розшукових дій правоохоронними органами, так і не було встановлено його місцезнаходження.

По даному факту 12.08.2009 року Сихівським РВ ЛМУ ГУМВС України порушено кримінальну справу за № 139-2169 за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст. 146 КК України, а саме за фактом незаконного позбавлення волі та викрадення ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

30.08.2010 року Прокуратурою Львівської області справу було перекваліфіковано за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно відповіді Львівської місцевої прокуратура № 1 від 16.06.2016 року, 22.01.2013 року Сихівським ВП ГУ НП у Львівській області в ЄРДР було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом безвісного зникнення ОСОБА_9 Крім того, на даний час місця знаходження трупа останнього не встановлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про оголошення ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 померлим з 11.08.2009 року, суд виходив з тих обставин, що ОСОБА_3 надано достатньо доказів на підтвердження того, що ОСОБА_9 11.08.2009 року був викрадений та в подальшому понад 6 років відсутній, будь-які відомості щодо його місця перебування чи можливого перебування, а також те, що заінтересованою особою ОСОБА_6 та її представником не надано, а судом не здобуто жодних доказів які б давали підстави вважати, що ОСОБА_9 на даний час живий.

З такими висновками колегія суддів повністю погоджується з наступних обставин.

Відповідно до ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Як Розяснено в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року N 15), на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

За таких обставин, з врахування встановлених обставин, суд обґрунтовано на підставі заяви ОСОБА_3 - сина ОСОБА_9, оголосив останнього померлим, оскільки у місці його постійного проживання відсутні відомості про місце перебування останнього протягом більше шести років.

Частино 1 ст. 48 ЦК України передбачено, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 не дають підстав вважати ОСОБА_9 живим чи одержано відомості про місце його перебування.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що рішення Галицького районного суду міста Львова від 22 червня 2016 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування немає. Окрім цього, апелянтом не представлено жодного доказу, з врахуванням ч.1 ст.48 ЦК України, на підставі яких можна було б скасувати рішення Галицького районного суду міста Львова від 22 червня 2016 року.

Керуючись ст.ст. 307, 314, 315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 22 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням ухвали законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2