Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.08.2016 р. 145/986/16-ц

2/145/569/2016

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Гришовецької сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що 10 січня 2003 року померла ОСОБА_3, яка до дня смерті була зареєстрована та проживала ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка № 193 площею 3.19 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Гришовецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ВН № 000773 від 12 жовтня 1999 року.

За життя його баба ОСОБА_3 належним їй майном не розпорядилася. Він є спадкоємцем першої черги спадкування за законом після неї за правом представлення згідно ч. 2 ст. 529 ЦК України 1963 року (чинного на час відкриття спадщини), оскільки його мати - дочка спадкодавця ОСОБА_4 померла раніше, а саме 14 вересня 1992 року.

Крім нього, інших спадкоємців першої черги спадкування за законом, немає.

Він прийняв спадщину в силу ст. 549 ЦК України 1963 року, фактично до шести місяців з часу її відкриття вступивши у володіння та управління спадковим майном. Про прийняття спадщини свідчить наявність у нього на руках оригінала державного акта на право приватної власності на землю на ім'я спадкодавця.

З метою оформлення прийнятої спадщини він звернулася до Тиврівської держнотконтори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено, так як у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку зазначено, що дана земельна ділянка перебуває в державній власності, а власником цієї земельної ділянки є Тиврівська РДА. Земельна ділянка передана в оренду СФГ «Юність» як невитребуваний пай. Разом з тим, право на зазначену земельну ділянку входить до складу прийнятої ним спадщини.

Згідно із частиною першою статті 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначались статтею 23 ЗК України 1990 року. Проте дію цієї статті було зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року, відповідно до якої право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчувалося відповідною місцевою радою, про що робився запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на земельну ділянку. Тобто, право власності громадян на земельну ділянку виникало з моменту прийняття відповідною радою рішення про передачу у власність громадянину земельної ділянки, але з наступною видачею державного акта на право власності на земельну ділянку.

За життя його покійна баба ОСОБА_3 на підставі рішення 7 сесії 2 скликання Гришовецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області від 18 серпня 1999 року набула право власності на земельну ділянку № 193 площею 3,19 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Гришовецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, яке було посвідчене державним актом серії ВН № 000773 від 12 жовтня 1999 року.

Тому ОСОБА_3 була законним власником цієї земельної ділянки. При цьому, невитребуваний земельний пай це умовна земельна частка, на яку громадянин не отримав земельний сертифікат. Законом «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено механізм їх використання. Так, нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки у відповідності до їх місця розташування за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням до отримання їх власниками.

Оскільки на зазначену земельну ділянку спадкодавцем було отримано державний акт на право приватної власності на землю, така ділянка не може вважатись невитребуваним паєм.

Відповідно до ст.555 ЦК України 1963 року, спадкове майно за правом спадкоємства переходило до держави: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповіла державі; 2) якщо у спадкодавця не було спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

В даному випадку жодної із зазначених підстав для переходу спадкового майна до держави не було. Рішення про визнання спадщини відумерлою судом не приймалося і не могло прийматися, так як він є спадкоємцем першої черги спадкування за законом та спадщину прийняв. Згідно ч.2 ст. 548 ЦК України 1963 року, прийнята спадщина визнавалась належною спадкоємцеві з часу її відкриття, а час її оформлення жодним строком і обмежувався.

За таких обставин жодних підстав реєструвати вказану земельну ділянку в державної земельному кадастрі як державну власність не було, а тому ця земельна ділянка входить і складу прийнятої ним спадщини.

Точна площа земельної ділянки становить 3,1931 га, їй присвоєно кадастровий номер :01:001:0061, нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 36 832 грн.

Відомості про обмеження у використанні даної земельної ділянки не зареєстровані.

Заборона на зазначену земельну ділянку відсутня.

Оскільки отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом у Тиврівській державній нотаріальній конторі немає можливості, він вимушений звернутися до суду із даним позовом.

Просить визнати за ним, ОСОБА_2, право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0061 площею 3,1931 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Гришовецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 10 січня 2003 року в с. Гришівці Тиврівського району Вінницької області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений. Гришовецька сільська рада подала суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності її представника, позов задоволити.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу її відкриття.

Судом встановлено, що 10 січня 2003 року померла ОСОБА_3 (а.с.5), яка до дня смерті була зареєстрована та проживала ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_2 - спадкоємець першої черги в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 за правом представлення згідно ч. 2 ст. 529 ЦК України 1963 року (чинного на час відкриття спадщини), оскільки його мати - дочка спадкодавця ОСОБА_4 померла раніше, а саме 14 вересня 1992 року (а.с.4).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка № 193 площею 3.1931 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Гришовецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, що стверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ВН № 000773 від 12 жовтня 1999 року (а.с.6), витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ - 016 від 06.05.2016 (а.с.8-10).

Однак у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку помилково зазначено, що дана земельна ділянка перебуває в державній власності, а власником цієї земельної ділянки є Тиврівська РДА. Земельна ділянка передана в оренду СФГ «Юність» як невитребуваний пай.

ОСОБА_3 була законним власником цієї земельної ділянки, набувши за життя на підставі рішення 7 сесії 2 скликання Гришовецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області від 18 серпня 1999 року право власності на вказану земельну ділянку, що було посвідчено державним актом серії ВН № 000773 від 12 жовтня 1999 року. Тому така ділянка не може вважатись невитребуваним паєм. Рішення про визнання спадщини відумерлою судом не приймалося, а тому підстав для переходу спадкового майна до держави не було.

Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає, що стверджується довідкою Державного нотаріального архіву Вінницької області №1304/01-18 від 22.07.2016 р. та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №44308383 від 30.06.2016 р.

На дану земельну ділянку відсутні обмеження, обтяження та земельні сервітути, що стверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельні ділянки (а.с.8-10), довідкою Гришовецької сільської ради №204 від 26.04.2016 (а.с.11).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст.529, 549 ЦК України 1963р., Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р.,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0061 площею 3,1931 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Гришовецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 10 січня 2003 року в с. Гришівці Тиврівського району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ратушняк І. О.