Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М. ,

при секретарі Ткаченко І.І., Шабатин Н.А., Калашніковій Л.Д.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

представника відповідача ТОВ «Ліко-Житлосервіс» Шушняк Н.О.,

представників третьої особи ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс» (надалі ТОВ «Ліко-Житлосервіс»), третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» (надалі ТОВ «Теплопостачсервіс») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної залиттям квартири, та стягнення суми,-

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 21.09.2015 р. позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ігноруючи вимоги ст.110 ч.6 ЦПК України, було повернуто позивачу для подання до належного суду - Подільського районного суду м.Києва (за місцем реєстрації відповідача).

На підставі ст.109 ч.1 ЦПК України позивач звернулася до Подільського районного суду м.Києва з позовом, в якому, посилаючись на те, що дії від себе та в інтересах свого чоловіка ОСОБА_10 та малолітньої дочки ОСОБА_11, просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 15 155,78 грн., на відшкодування моральної шкоди - 15 000,0 грн., що була заподіяна залиттям належної на праві власності позивачу, ОСОБА_10 та малолітній ОСОБА_11 квартири, яке сталося 09.07.2015 р., а також стягнути з відповідача ОСОБА_4 комунальні платежі за період з 09.07.2015 р. через неможливість проживати у пошкодженому житлі.

Позов мотивний тим, що позивач, в інтересах своїх і своєї дитини ОСОБА_12 (ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.) спільно зі своїм чоловіком ОСОБА_10, уклала Договір купівлі-продажу майнових прав з TOB «територіальне міжгосподарське об'єднання «Ліко-Холдинг» від 20.05.2013р., відповідно до якого зобов'язалася прийняти майнові права на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_7. 19.12.2014 р. нею був підписаний Акт погодження виконаних робіт по квартирі, відповідно до якого вона може почати ремонтні роботи в квартирах після отримання ключем. Цього ж дня нею отримані ключі від квартири, а також підписаний Акт прийому-передачі ключів від квартири, відповідно до п.2, після його підписання, позивач несе ризик випадкового пошкодження квартири. З дати підписання зазначеного Акту нею були проведені ремонтні роботи. Однак 09.07.2015 року у квартирі позивача сталося затоплення, що підтверджується Актом про залиття від 14.07.2015 р. та винною у якому є відповідач, яка мешкає поверхом вище над квартирою позивача - в квартирі № НОМЕР_3. За інформацією Забудовника покупцем цієї квартири, згідно Договору купівлі-продажу майнових прав з TOB «Територіальне міжгосподарське об'єднання «Ліко Холдинг», є ОСОБА_4, що підтверджено копією Акта прийому-передачі ключів від квартири НОМЕР_3. Відповідальність за утримання в справності комунікацій всередині квартири № НОМЕР_3 після підписання Акту належить відповідачеві. Вважає відповідача винним у заподіянні їй та її родині матеріальної та моральної шкоди в результаті непроведення перевірки сантехнічного обладнання в квартир дотримання елементарних правил перекриття крана надходження води, а також небажання ознайомлення з правилами технічних норм в нових будинках (бездіяльність), які призвели до виникнення несправностей в системі водопостачання чи каналізації, що і послужило причиною затоплення. В квартирі родини позивача був зроблений ремонт, внаслідок чого були пошкоджені стіни, шпалери, ламінат. Від залиття позивач був випробуваний моральний стрес, так як на даний момент, її чоловік перебуває в зоні АТО, і все, що було зроблено в квартирі, яка була надана державою, як соціальне житло, вимагало великих зусиль, коштів і часу.

До початку розгляду справи по суті позивачем були уточнені позовні вимоги та подана заява про їх збільшення, в якій позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_4 та ТОВ «Ліко-житлосервіс» на відшкодування: 1) матеріальної шкоди, що була заподіяна залиттям квартири, суму в розмірі 22 220,0 грн., 2) на відшкодування моральної шкоди - 15 000,0 грн., 3) комунальні платежі у розмірі 3 666,0 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим. що позивач в своїх інтересах та своєї малолітньої дитини ОСОБА_12 (ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.) спільно зі своїм чоловіком ОСОБА_10 уклала Договір купівлі-продажу майнових прав з TOB «Територіальне міжгосподарське об'єднання «Ліко-Холдинг» від 20.05.2013р., відповідно до якого зобов'язалася прийняти майнові права на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_8. 19 грудня 2014 р. позивачем був підписаний Акт погодження виконаних робіт по квартирі, відповідно до якого вона може почати ремонтні роботи в квартирі після отримання ключів. Цього ж дня нею отримані ключі від квартири, а також підписаний Акт прийому-передачі ключів від квартири, відповідно до п.2 якого, після його підписання, несе ризик випадкового пошкодження квартири. З дати підписання зазначеного Акту позивачем були проведені ремонтні роботи. 09 липня 2015 року о 16.47 год. в зв'язку з руйнуванням фільтра грубої очистки на стояку гарячого водопостачання у квартирі № НОМЕР_3, розташованій поверхом вище над її квартирою, відбулося підтоплення квартири її № НОМЕР_4. Відповідно до складеного 14.07.2015 р. Акту затоплення від TOB «територіальне міжгосподарське об'єднання «Ліко-Холдинг», причиною затоплення стало те, що в квартирі поверхом вище (за адресою: АДРЕСА_9). був у несправному і не у належному стані кран і сантехніка, в прилеглих до лічильників води конструкціях. За інформацією ТОВ покупцем даного приміщення, згідно Договору купівлі-продажу майнових прав з TOB «територіальне міжгосподарське об'єднання «Ліко-Холдинг» є ОСОБА_4, якій за Акта прийому-передачі передані ключі від квартири НОМЕР_3. Таким чином, відповідальність за утримання в справності комунікацій всередині квартири № НОМЕР_3 після підписання Акту, належить також і на Відповідачеві. Вважаю відповідача ОСОБА_4 винною у заподіянні матеріальної та моральної шкоди в результаті непроведення перевірки сантехнічного обладнання в квартирі, недотримання елементарних правил перекриття крана надходження води, а також небажання ознайомлення з правилами технічних норм в нових будинках (бездіяльність), які призвели до виникнення несправностей в системі водопостачання чи каналізації, що і послужило причиною затоплення. Ремонт квартири позивача був практично завершений, при цьому були використані високоякісні матеріали, але після залиття в даній квартирі неможливо проживати, так як паркет здувся, присутня вогкість і вологість, а також періодично відбувається збій в електриці, що у своїй сукупності прямо шкодить як моєму здоров'ю так і членам моєї сім'ї. В зв'язку з чим її сім'я не має змоги проживати в помешканні, яке було отримано згідно Соціальної програми від Держави. Відповідно до висновку звіту № 33/1 (визначення розміру майнової шкоди) від 22.02.2016 року, розмір майнової шкоди, який завдано в результаті залиття 09.07.2015 року квартири АДРЕСА_3, наданий суб'єктом оціночної діяльності ФОП «ОСОБА_16», становить 22 220,0 грн. Моральна шкода полягає у розладі нормального життя, постійній нервовій напрузі та переживаннях з приводу втрачених якостей житла, повноцінного відпочинку, неможливості комфортного проживання у власній квартирі після залиття, необхідності вчиняти у свій вільний час дії. пов'язані з проведенням відновлювальних робіт в квартирі, витратами часу на проведення обстеження квартири для визначення нанесеного матеріального збитку, стресовими ситуаціями у неоднаразових спробах врегулювати питання з відповідачем мирним шляхом та зверненням до суду за захистом порушених прав.

В судовому засіданні сторона позивача підтримала уточнені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити та надали пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, вказавши, що вина ОСОБА_4 виразилася в її бездіяльності, оскільки остання не доглядала за приладами у своїй квартирі, в т.ч. за краном, що призвело до їх поламки і затоплення. Вина ТОВ «Ліко-житлосервіс» виразилося у тому, що підприємство не доглядала за своїм майном (трубами), в т.ч. і за тиском.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав та надав письмові заперечення, посилаючись на те, що з позовної заяви не випливає жодних фактичних обставин, які могли б свідчити про наявність у Відповідача обов'язкового елементу суб'єктивної сторони правопорушення, а саме вини, а відтак і причиново-наслідкового зв'язку між діями Відповідача та заявленими наслідками. 17.07.2015 року Відповідач звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція судових експертиз» з проханням провести експертне будівельно-технічне дослідження об'єкта: пошкодження комунікаційного обладнання що розташоване в квартирі АДРЕСА_4. На вирішення експертного будівельно-технічного дослідження поставлено питання визначення причини руйнування елементу інженерної комунікації (водопроводу) в АДРЕСА_10 Відповідно до проведеного дослідження та наданих на дослідження документів, враховуючи інформацію зазначену в Висновку експертного дослідження металів і сплавів складеному начальником сектору вибухотехнічної та пожежотехнічної експертизи НДЕКЦ при УМВС України на ПЗЗ майором міліції ОСОБА_13, який має вищу технічну освіту, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 8.9 -«Дослідження металів і сплавів» (свідоцтво № НОМЕР_5, видане ЕКК КНДІСЕ МЮ України 09.06.2008 року, підтверджене 25.11.2013 року № НОМЕР_1 МВС України) стаж експертної роботи з 2007 року, технічною причиною руйнування елементу інженерної комунікації (водопроводу), а саме: фільтру грубої очистки води в квартирі АДРЕСА_11 є внутрішній тиск (води). Згідно Висновку експертного дослідження від 05.08.2015 року № 39 Міністерство внутрішніх справ України науково-дослідний експертно-криміналістичний центр при УМВС України при ПЗЗ, руйнування наданої на дослідження заглушки фільтру гарячої воли відповідає дії внутрішнього тиску (води). Вважає, що затоплення квартири Позивача сталося внаслідок підвищеного тиску води в системі водопостачання, регулювання та контроль за яким не входить в компетенцію Відповідача. З урахуванням того, що на механічному елементі, несправність якого, призвела до неконтрольованого витоку води, експертизою не виявлено зовнішніх пошкоджень від несанкціонованого втручання, то вважає, що вина відповідача в заподіяній Позивачу шкоді відсутня.

Представник відповідача ТОВ «Ліко-Житлосервіс» в судовому засіданні позов не визнала на надала письмові заперечення, посилаючись на таке. На підставі Акту прийому-передачі житлового будинку від 02.12.2014р. TOB ТМО «Ліко-Холдінг» передав TOB «Ліко-житлосервіс» в обслуговування житловий будинок по АДРЕСА_12. Право власності від TOB «ТМО «Ліко-Холдінг» до ТОВ «Ліко-житлосервіс» не переходить. Також згідно Наказу TOB «ТМО «Ліко-Холдінг» від 111.2014 р. № 86 TOB «Ліко-житлосервіс» визначено виконавцем послуг з утримання вказаного будинку та його прибудинкової території . Згідно зазначених документів TOB «Ліко-житлосервіс» не є балансоутримувачем вказаного будинку, оскільки не приймало його на баланс, в т.ч. механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання, розташоване всередині або за межами цього будинку. 01.12.2014 р. між ТOB «Ліко-житлосервіс» та ОСОБА_1 було укладено договір № 50/2-784 від 19.12.2014р. про надання послуг, яким визначенні зобов'язання TOB «Ліко-житлосервіс» як виконавця послуг та встановлений вичерпний перелік послуг, до яких не відноситься централізоване постачання води. Відповідно до норм діючого законодавства TOB «Ліко-житлосервіс» не являється виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води, а тому підстав для задоволення позову в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди з TOB «Ліко-житлосервіс» не має. Згідно Акту про залиття від 14.07.2015 року причиною залиття квартири Позивача (АДРЕСА_13) стало руйнування фільтра грубої очистки на стояку ірячого водопостачання у квартирі Відповідача 1 (кв.НОМЕР_6). Зруйнований фільтр грубої очистки системи гарячого водопостачання розташований після першої водозапірної арматури (ввідного вентиля) на відгалуженні від стояка у квартирі Відповідача 1 (ОСОБА_4.), що не входить до межі балансової належності (відповідальності) виконавця послуг з утримання (TOB «Ліко-житлосервіс)», а являється межою відповідальності Відповідача 1 (ОСОБА_4.). У висновках експертних досліджень, наданих суду, судові експерти роблять висновки, що технічною причиною руйнування фільтру грубої очистки гарячої води (заглушки фільтру) в квартирі АДРЕСА_5 являється внутрішній тиск (води). Вважає, що позивач не надав доказів та не вказав на їх наявність, які б підтверджували причинний зв'язок у заподіяні матеріальної та моральної шкоди саме TOB «Ліко-Іосервіс», а тому TOB «Ліко-житлосервіс» не визнає позов ні солідарно, ні повному обсязі.

Представник залученого за ініціативою суду до участі в справі як третьої особи ТОВ «Теплопостачсервіс» в судовому засіданні просили прийти рішення відповідно до вимог закону, врахувавши, що відсутність вини відповідача в залитті квартири позивача не може впливати на обов'язок TOB «Теплопостачсервіс» по відшкодуванню шкоди, заподіяної позивачеві. Надали суду письмові пояснення, посилаючись на таке. Межею балансової належності (відповідальності) мереж гарячого водопостачання між власником та балансоутримувачем будинку є перша водазапірна арматура на відгалуженні від стояка в квартирі споживача. Відповідно до норм чинного законодавства обов'язок утримувати майно, в тому числі мережі гарячого водопостачання до першої водозапірної арматури в квартирі, несе власник, а після неї співвласники або балансоутримувач будинку. TOB «Теплопостачсервіс» не є балансоутримувачем будинку, а є лише виробником та виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води. Тому обов'язок утримувати мережі гарячого водопостачання в квартирі несе її власник, а внутрішньобудинкові мережі співвласники або балансоутримувач будинку. TOB «Теплопостачсервіс», як виконавець послуг з постачання гарячої води будинку АДРЕСА_14 надає зазначені послуги і вони відповідають всім вимогам щодо якості і тиску води, температури гарячої води, а також розрахунковим нормам витрат води у точці розбору. Величина тиску, з яким має подаватись гаряча вода у житловий будинок визначається розрахунковим методом при проектуванні для кожного об'єкту окремо. Тиск води в мережі гарячого водопостачання, що визначений для будинку АДРЕСА_14, на виході з насосної станції становить 8,2 атм (атмосфер). Тиск води в мережі гарячого водопостачання забезпечується автоматизованою насосною станцією. Насосна станція обладнана датчиком аварійного тиску, який за тиску 8,5 атм автоматично вимикає насос. Також, насосна станція має частотний перетворювач, який плавно змінює обертання електродвигуна та унеможливлює перепади тиску води або гідроудар в мережі гарячого водопостачання. Навіть у разі теоретичного підвищення тиску в мережі гарячого водопостачання, першочергово відбудеться руйнування елементів водопроводу на першому поверсі, де найбільший тиск, з кожним наступним поверхом вище, тиск води поступово зменшується. Від мешканців будинку по АДРЕСА_15 (в тому числі від ОСОБА_4.) скарг на високий тиск води в системі гарячого водопостачання не надходило. Оскільки, TOB «Теплопостачсервіс» надавав послуги з постачання гарячої води, що відповідають всім вимогам щодо якості, тиску та температури води, відсутні підстави для відшкодування шкоди завданої майну споживача. В чому полягає вина та неправомірність дій TOB «Теплопостачсервіс» не зрозуміло, який причинний зв'язок між руйнуванням фільтру гарячої води в квартирі відповідача та наданням послуг з постачання гарячої води TOB «Теплопостачсервіс» не відомо. Жодною із сторін у справі не надано будь-яких доказів протиправності дій TOB «Теплопостачсервіс», ненадання або неналежного надання послуг з постачання гарячої води (відхилення якісних, кількісних чи інших показників та норм встановлених чинним законодавством). Причиною передчасного виходу з ладу фільтру грубої очистки гарячої води є конструктивний недолік даної деталі (заводський брак), який під дією нормального (звичайного) тиску води в мережі гарячого водопостачання зламався. TOB «Теплопостачсервіс» не був виконавцем робіт по встановленню фільтру грубої очистки гарячої води.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.05.2013 р. позивач ОСОБА_1, діючи за себе за як законний представник малолітньої дочки ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, та її чоловік ОСОБА_10 уклали з TOB «Територіальне міжгосподарське об'єднання «Ліко-Холдинг» договір купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого зобов'язалися прийняти майнові права на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_16

Згідно з актом від 19.12.2014 р. позивачем від ТОВ «ТМО «Ліко-холдінг» отримані ключі від зазначеної квартири, на підставі пункту 2 з цього часу несе ризик випадкового пошкодження квартири.

Співвідповідач у справі - ТОВ «Ліко-житлосервіс» - є обслуговуючої організацією будинку АДРЕСА_17

В судовому засіданні встановлено, що 09 липня 2015 р. сталося залиття квартири, в якій на той час мешкала позивач та її неповнолітня дочка ОСОБА_12 (згідно наданих документів чоловік позивача ОСОБА_10 перебуває на військовій службі, в т.ч. приймає участь в зоні АТО). Причиною залиття квартири позивача є руйнування фільтра грубої очистки на стояку гарячого водопостачання в квартирі АДРЕСА_6, яка розташована поверхом вище над квартирою позивача та в якій проживає відповідач ОСОБА_4.

Факт та причина залиття підтверджується актом від 14.07.2015 р., складеним посадовими особами ТОВ «Ліко-житлосервіс» як житловим органом, що займається обслуговуванням будинку, що не оспорюється учасниками судового розгляду.

Як вбачається з наданих документів, в результаті залиття в квартирі позивача були залиті стіни та підлога кімнати, підлога ванної кімнати та стіни кухні, що призвело до пошкодження приміщення.

Факт заподіяння шкоди не заперечується сторонами і підтверджується матеріалами справи.

Позивачем заявлені вимоги про солідарне відшкодування відповідачами шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири.

Приписами ч.1-2 ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи N 6-183цс14 від 03.12.2014 року, законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особо, яка її завдала.

Згідно із ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини: якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

З наданого з боку відповідача ОСОБА_4 висновку експертного дослідження від 05.08.2015 р. № 39, проведеного НДЕКЦ при УМВС України та об'єктом якого була заглушка фільтру та частина різьби з квартири відповідача, вбачається, що руйнування наданої на дослідження заглушки фільтру гарячої води відповідає дії внутрішнього тиску (води). При цьому в дослідницькій частині дослідження зазначено, що зовнішня поверхня різьби металу не має пошкоджень у вигляді тріщин, вм'ятин та інших механічних пошкоджень. (арк.спр.114- 120).

Як вбачається з наданого з боку відповідача з висновку експертного будівельно-технічного дослідження від 17.08.2015 р., проведеного ТОВ «Агенція судових експертиз», технічною причиною руйнування елементу інженерної комунікації (водопроводу), а саме: фільтру грубої очистки гарячої води в квартири № НОМЕР_3 (відповідача у вказані справі) являється внутрішній тиск (води). При цьому в дослідницькій частині дослідження зазначено, що технічній стан інженерних комунікацій, за винятком пошкодженого елементу, відмінний; будинок щойно збудований. Вказаним висновком підтверджено, що інформація, наведена в акті, складеному ТОВ «Ліко-житлосервіс», щодо руйнування фільтру грубої очистки на стояку гарячого водопостачання, в цілому відповідає результатам візуально-інструментального обстеження, проведеного 21.07.2015 р.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами та доповненнями) зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

У суду не має підстав ставити під сумнів вищевказані надані висновки експертних досліджень, від призначення судової експертизи у справі сторони відмились.

Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 р. N 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний: забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, бережно явитися до санітарно-технічного та іншого обладнання.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що квартира відповідача, в якій зруйнувався фільтр грубої очистки на стояку гарячого водопостачання та, як наслідок, сталося залиття квартири, в якій мешкає позивач з дитиною, знаходиться в щойно збудованому будинку; технічний стан інженерних комунікацій, за винятком пошкодженого елементу, відмінний; зовнішня поверхня різьби заглушки не мала пошкоджень

Аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні відповідачем ОСОБА_4 доведена відсутність своєї вини у залитті квартири позивача, при цьому суд, відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», не вправі ґрунтувати своє рішення на припущеннях ймовірності вини у залитті квартири, а відтак позовні вимоги позивача, заявлені до відповідача ОСОБА_4 в частині відшкодування матеріальної шкоди, не підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди з відповідача ТОВ «Ліко-житлосервіс», суд виходить з такого.

Актом прийому-передачі житлового будинку від 02.12.2014р. TOB ТМО «Ліко-Холдінг», який є забудовником будинку, в якому знаходиться квартира позивача, передав TOB «Ліко-житлосервіс» в обслуговування житловий будинок по АДРЕСА_12.

Згідно наказу TOB «ТМО «Ліко-Холдінг» від 111.2014 р. № 86 TOB «Ліко-житлосервіс» визначено виконавцем послуг з утримання вказаного будинку та його прибудинкової території .

Згідно зазначених документів TOB «Ліко-житлосервіс» не є балансоутримувачем вказаного будинку, оскільки не приймало його на баланс, в т.ч. механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання, розташоване всередині або за межами цього будинку.

01.12..2014 р. між відповідачем ТOB «Ліко-житлосервіс» та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір № 50/2-784 від 19.12.2014р. про надання послуг, пунктом 2.4. якого визначенні зобов'язання TOB «Ліко-житлосервіс» як виконавця послуг, зокрема п.п.2.4.3: утримання внутрішньобудинкових мереж в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до запобігання аварійним ситуаціям та їх ліквідації, усунення порушень щодо надання послуг у встановлені законом строки (арк.спр.221-222).

Відповідно до п.4 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 р. № 869 від 01.06.2011р. «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» визначено витрати з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання. Частиною З пункту 13 Постанови встановлено, що внутрішньобудинковою системою гарячого, холодного водопостачання є система є система від зовнішньої стіни будинку (крім транзитних трубопроводів) до першої запірної арматури па відгалуженні від стояка або (у разі її відсутності) трійника (врізки) включно, що знаходиться у квартирі споживача (житлового приміщення у гуртожитку). Частиною 6 пункту 13 Постанови визначено, що вартість обслуговування обладнання для підкачування води відшкодовує суб'єкт господарювання, у власності або на балансі чи в користуванні якого перебуває таке обладнання.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що руйнування фільтра на стояку гарячого водопостачання сталося в квартирі відповідача, відповідач ТОВ «Ліко-житлосервіс» не є постачальником гарячої води, а відтак правові підстави для відшкодування відповідачем матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири позивача, відсутні.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, позовні вимоги в частині відшкодування стягнення на користь позивача матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, з відповідача ТОВ «Ліко-житло-сервіс» необхідно відмовити.

Таким чином, суд не приймає до уваги надані позивачем документи на підтвердження розміру матеріальної шкоди.

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачеві залиття квартири, суд виходить з такого.

Відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

Оскільки суд прийшов до висновку про відсутності винності обох відповідачів у заподіянні позивачу матеріальної шкоди та наявності прямого причинного зв'язку між діями відповідача ОСОБА_4 (перевірка технічного стану труб гарячого до постачання у своїй квартирі) та залиттям квартири позивача, то відсутній і обов'язок відповідачів до відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача ОСОБА_4 про те, що позивач не має право на звернення до суду за відшкодуванням шкоди, оскільки її право власності на квартиру не зареєстровано в установленому законом порядку, оскільки вони не засновані на законі, виходячи з такого.

Як вбачається з п.2 договору купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно від 20.05.2013 р., укладеному ТОВ «ТМО «Ліко-холдінг» з позивачем ОСОБА_1 та її чоловіком ОСОБА_15, вказані особи набувають право власності на майнові права на квартиру у момент підписання сторонами акту приймання-передачі майнових прав на квартиру.

Відповідно до ст.396 ЦК україни особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права. Таким чином, позивач має право на відшкодування шкоди.

Вирішуючи позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів комунальних платежів в розмірі 3 666,0 грн. за період непроживання позивача з дитиною у вищевказаній квартирі через неможливість там проживання після її залиття, суд виходить з того, що вказані вимоги не засновані на законі, оскільки відповідно до норм чинного законодавства обов'язок сплати комунальних платежів покладається безпосередньо на власника, наймача (орендаря) житлового приміщення, та, крім цього, не є для позивача збитками, передбаченими ст.22 ЦК України.

При цьому суд вважає, що вказуючи в позові на те, що позивач діє від себе, як законний представник малолітньої дитини та і інтересах чоловіка ОСОБА_15, в цій справ не має повноважень на представництво інтересів ОСОБА_10 як позивача, оскільки на підставі ст.42 ЦПК України право на представництво інтересів фізичної особи виникає на підставі довіреності. При цьому, суд діє в межах заявлених позовних вимог, якими є вимоги про стягнення сум відшкодування на користь ОСОБА_1, про що останньої зазначено в резолютивній частині позову.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому в їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

Оскільки сплата судового збору на підставі ст. 82 ЦПК України позивачу була відстрочена при відкритті провадження до ухвалення судового рішення, тому з позивача в дохід бюджету підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487,6 грн. (розмір на час звернення до суду.

На підставі викладеного, ст.ст.22, 23, 1166, 1167 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 42, 58, 59, 60, 88, 212, 213, 214-215, 218, 223 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-Житлосервіс», третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної залиттям квартири, та стягнення суми - відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) в дохід бюджету судовий збір в розмірі 487,2 грн. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова