Провадження № 22-ц/773/744/16 Категорія: 24 Доповідач: Стрільчук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів - Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

секретар судового засідання - Шугалова О.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (далі -ТОВ) «МЖК» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду від 01 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ТОВ «МЖК» звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він надає послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, а відповідачі як споживачі зобов'язані оплачувати надані послуги.

Однак свої зобов'язання відповідачі належним чином не виконують, у зв'язку з чим станом на 01 січня 2016 року у них виникла заборгованість за надані послуги з утримання будинків та прибудинкових територій - 3332,36 грн., зі збору, вивезення твердих та великогабаритних побутових відходів із захороненням - 619,22 грн. Загальна сума заборгованості становить 3951,58 грн.

Враховуючи викладене, ТОВ «МЖК» просило стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на свою користь вказану суму заборгованості та понесені судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 01 квітня 2016 року позов задоволено.

Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ТОВ «МЖК» заборгованість за надані комунальні послуги в сумі 3951 грн. 58 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ТОВ «МЖК» понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 548 грн. 10 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить переглянути всі документи у справі і прийняти об'єктивне рішення, покликаючись на неповноту з'ясування судом обставин справи та неправильну оцінку доказів.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 знаходиться в оперативному управлінні ТОВ «МЖК» для обслуговування та експлуатації, а саме - надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території та збору, вивезення твердих і великогабаритних побутових відходів із захороненням.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають у квартирі НОМЕР_1 вказаного будинку (а. с. 11, 12) і є споживачами послуг, що надаються позивачем.

Договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався, однак між ними склалися фактичні договірні правовідносини.

Факт надання послуг ТОВ «МЖК» з утримання будинку АДРЕСА_1, в якому знаходиться квартира відповідачів, та прибудинкової території у 2012-2015 роках підтверджується наданими ТОВ «МЖК» корінцями нарядів на виконання робіт у вказаний період (а. с. 47-55), інформаційними листами товариства від 25 січня 2016 року (а. с. 57), від 09 червня 2015 року (а. с. 60-61), від 21 березня 2014 року (а. с. 66) і не заперечується відповідачами, однак останні вважають, що отримують послуги не у повному обсязі і за завищеними тарифами.

Рішеннями виконкому Луцької міськради № 570-1 від 18 серпня 2011 року № 319-1 від 05 червня 2013 року, № 625-1 від 05 листопада 2014 року були встановлені та скориговані тарифи на послуги з утримання будинку і прибудинкової території та збору, вивезення твердих і великогабаритних побутових відходів із захороненням, що надаються ТОВ «МЖК» (а. с. 5-8).

Вказані рішення виконкому ради відповідачами не оскаржувалися і на день розгляду справи в суді є чинними.

Оплата за надані відповідачам комунальні послуги нараховувалася ТОВ «МЖК» в межах діючих тарифів.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 не в повному обсязі проводять оплату за надані позивачем послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а також за збір, вивезення твердих та великогабаритних побутових відходів із захороненням, у зв'язку з чим їх заборгованість станом на 01 січня 2016 року становить 3951,58 грн., що підтверджується наданими ТОВ «МЖК» розрахунками (а. с. 44-45).

31 серпня 2015 року Луцьким міськрайонним судом видано судовий наказ у справі № 161/14974/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 ОСОБА_2 заборгованості по оплаті за утримання будинку та прибудинкової території.

Ухвалою цього ж суду від 05 жовтня 2015 року за заявою ОСОБА_2 судовий наказ було скасовано та роз'яснено стягувачу право на пред'явлення позову.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (стаття 1, частина 2 статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що комунальні послуги ТОВ «МЖК» надавалися не в повному обсязі та неналежної якості, відповідачами суду не надано.

Виходячи з викладеного, давши вірну правову оцінку обставинам справи, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов, стягнувши з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані комунальні послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що при визначенні розміру заборгованості за надані комунальні послуги судом не враховані щомісячні проплати, є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи розрахунками, з яких вбачається, яка сума коштів нарахована, скільки оплачено та борг споживача (а. с. 44, 45). Вказані розрахунки відповідають інформації, наявній у наданих ОСОБА_2 квитанціях про оплату послуг з утримання будинку та вивозу сміття (а. с. 86-90). Згадані квитанції також спростовують твердження відповідача про те, що вона не знала про свою заборгованість перед ТОВ «МЖК».

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем надавалися неналежної якості та не у повному обсязі послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред'явленої претензії.

Отже щоразу при виявленні споживачем факту порушення умов договору на його підтвердження складається акт-претензія в порядку, встановленому наведеною правовою нормою. Таких доказів відповідач суду не надала.

Наявні в матеріалах справи акти-претензії, які мешканцями будинку АДРЕСА_1 направлялися ТОВ «М.Ж.К.» 26 січня 2016 року (а. с. 25-27) та 16 лютого 2015 року (а. с. 28-31), не відповідають вимогам ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки в них не зазначені строки, види, показники порушень, відсутня інформація про виклик споживачами представника виконавця, його відмову з'явитися у погоджений умовами договору строк та про необґрунтовану відмову від підписання акта-претензії.

Крім того, на вказані акти-претензій позивач надав письмові відповіді, якими по суті відмовив у задоволенні вимог споживачів (а. с. 56, 64). Позов щодо задоволення претензій споживачів у суді та перерахунок вартості послуг ними не пред'являвся і судом не вирішувався.

За таких обставин надані суду акти-претензії не можуть визнаватися належними і допустимими доказами неповного та неякісного надання позивачем житлово-комунальних послуг відповідачам.

Те ж саме стосується й інших неодноразових звернень мешканців будинку та самої ОСОБА_2 до ТОВ «М.Ж.К.» з приводу їх незгоди з тарифами та обсягом послуг, що їм надаються (а. с. 32-38, 73-75, 79-80), на які позивачем надавалися обґрунтовані письмові відповіді (а. с. 57-59, 62-63, 78).

Доводи відповідача про фальсифікацію нарядів на виконання робіт є голослівними і ніякими доказами не підтверджуються.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, постановленого з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити, а рішення Луцького міськрайонного суду від 01 квітня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: