АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
02 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва
в складі: головуючого - судді Кирилюк Г.М.,
суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.
при секретарі Ломанову Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Київенерго» - Паламарчук Людмили Олександрівни на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року,
У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго») про відшкодування заподіяної майнової шкоди.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 28 жовтня 2008 року між нею та відповідачем було укладено договір про користування електричною енергією №0800650.
06 червня 2014 року сталася аварійна ситуація в мережі живлення трансформаторної підстанції ТП-3749, в результаті чого вийшов з ладу силовий трансформатор, що знаходиться на балансі та обслуговуванні ПАТ «Київенерго» та від якого живиться житловий будинок АДРЕСА_1.
Внаслідок перенапруги в мережі в її квартирі вийшли з ладу електропобутова техніка та прилади: холодильник «Sharp»; блок живлення для ноутбука «Toshiba»; ТВ-тюнер «Homecast»; кабельний модем «Arris».
Вона звернулась до колл-центру ПАТ «Київенерго» з метою виклику представників енергопостачальника для складання відповідного акту-претензії для подальшого відшкодування завданої їй шкоди. При цьому їй було рекомендовано звернутися письмово до КП «Відрадненське» для виклику компетентної комісії для складання відповідного акту, який був складений 19 червня 2014 року. Представники ПАТ «Київенерго» для складання акту не з'явилися.
В подальшому вона повторно звернулась до відповідача з вимогою про направлення за її адресою компетентної комісії для складання акту, проте 19 серпня 2014 року до неї з'явився представник відповідача, який лише перевірив схему підключення засобу обліку електричної енергії, а по суті звернення жодних перевірок не здійснював.
Оскільки ПАТ «Київенерго» здійснює діяльність, пов'язану з постачанням електроенергії, параметри якості якої не відповідали вимогам державного стандарту (перенапруга в електромережі), що призвело до заподіяння їй матеріальної шкоди, просила її відшкодувати з урахуванням збитків від інфляції у розмірі 3 566 грн. відповідно до вимог статей 1166, 1187, 1192 ЦК України.
Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Київенерго» на користь ОСОБА_1 2 287 грн. 04 коп. на відшкодування матеріальної шкоди. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Київенерго» - Паламарчук Л.О., посилаючись на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Свої доводи обґрунтовує тим, що правовідносини між сторонами регулюються спеціальними нормами матеріального права - ст.623 ЦК України, згідно якої боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказуються кредитором. При цьому боржник не зобов'язаний відшкодовувати кредиторові витрати останнього на придбання нової речі. Застосування судом першої інстанції положень ст.1166 ЦК України для відшкодування шкоди ( збитків) постачальником електричної енергії споживачу є неправомірним.

Крім цього, при вирішенні спору суд першої інстанції не взяв до уваги норми п. 38, 42 ПКЕЕН та ч. 1 ст. 714 ЦК України, не з'ясував, чи було забезпечено позивачем належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх побутових електроприладів та чи були дотримані ним вимоги нормативно-технічних документів та договору.

При цьому позивачем не було надано жодного доказу, який би беззаперечно свідчив про неналежність наданих послуг з електропостачання відповідачем та понесення ним матеріальних збитків, які полягали в пошкодженні побутової техніки саме у зв'язку з перепадом напруги через аварійну ситуацію в ТП -3749. Надані позивачем письмові докази не містять інформації щодо причини виходу з ладу зазначеного в позові електрообладнання.

В судовому засіданні представник ПАТ «Київенерго» - Савчук Л.А. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення осіб, що беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 28 жовтня 2008 року між ОСОБА_1 ( споживач) та АЕК «Київенерго» (енергопостачальник) було укладено договір №3 про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1.

Електропостачання житлового будинку АДРЕСА_1 здійснюється від трансформаторного пункту ТП №3749, який знаходиться на балансі та технічному обслуговуванні ПАТ «Київенерго».

Судом також встановлено та не заперечується відповідачем, що 06.06.2014 року сталася аварійна ситуація в мережі живлення трансформаторної підстанції ТП-3749, за результатами якої вийшов з ладу силовий трансформатор.

07.07.2014 року фахівці ПАТ «Київенерго» замінили силовий трансформатор ТП-3749 та відновили електропостачання житлових будинків, живлення яких здійснюється від зазначеної ТП -3749.

За результатами розгляду звернення ОСОБА_1 до Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії (Держенергонагляд) ( далі - «Держенергонагляд») з питань постачання електроенергії, параметри якості якої не відповідають вимогам державного стандарту ( перенапруга в електромережі), що призвело до виходу з ладу побутових електроприладів, а також відшкодування збитків за пошкоджені побутові електроприлади, встановлено факт звернення ОСОБА_1 до колл-центру електропередавальної організації щодо відключення електроенергії 06.06.2014 року.

07.06.2014 р. від ОСОБА_1 надійшло повторне звернення до колл-центру електропередавальної організації стосовно виклику представників ПАТ «Київенерго» для складання акта-претензії. Працівник колл-центру в свою чергу рекомендував звернутися до КП «Відрадненське», яке обслуговує житловий будинок АДРЕСА_1.

Комісією ІКЦ встановлено, що ПАТ «Київенерго» не дотримано вимоги пп.38, 49, 50 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 №1357 ( із змінами і доповненнями) та не надані роз'яснення відповідно до пп.50-52 щодо порядку дій споживача у разі неприбуття представника енергопостачальника (а.с. 23-24).

Відповідно до акту обстеження квартири АДРЕСА_1 від 19.06.2014 р., затвердженого директором КП «Відрадненське», комісія у складі інженера, майстра ремонтної дільниці №1 та електромонтера провела обстеження вказаної квартири з приводу звернення ОСОБА_1 щодо виходу з ладу електропобутової техніки. Зі слів ОСОБА_1, 06.06.2014 р., під час перепадів напруги, в квартирі вийшли з ладу електропобутова техніка, а саме: холодильник «Sharp»; блок живлення для ноутбука «Toshiba» (а.с.15).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що вихід із ладу електропобутових приладів 06 червня 2014 року в квартирі ОСОБА_1 стався саме у зв'язку з аварійною ситуацією у трансформаторній підстанції ТП-3749 та коливанням напруги в електромережі будинку АДРЕСА_1, тобто було наслідком неналежного виконання відповідачем послуг з електропостачання, а тому у відповідності до положень ч.2 ст.1166 ЦК України ПАТ «Київенерго» зобов'язано відшкодувати заподіяну позивачу шкоду.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення суми відшкодування з урахуванням втрат від інфляції, суд першої інстанції виходив з того, що положення ст. 625 ЦК України на правовідносини сторін не поширюються, оскільки між сторонами виникли відносини з приводу відшкодування шкоди, а не з приводу виконання договірних грошових зобов'язань.

Судове рішення в частині відмови в задоволенні позову сторони не оскаржують, а тому воно не є предметом апеляційного розгляду.

Перевіряючи ухвалене по справі рішення в межах доводів апеляційного скарги колегія суддів виходить з такого.

ОСОБА_1 є споживачем електроенергії, що надається ПАТ «Київенерго», тобто сторони перебувають у договірних відносинах, які регулюються Правилами користування електричною енергією для населення ( затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 №1357) ( надалі - Правила №1357).

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Звідси вбачається, що обов'язок відшкодувати шкоду (збитки) слід пов'язувати з невиконанням або неналежним виконанням договірних зобов'язань між споживачем та енергопостачальником, оскільки шкода, завдана порушенням договірних зобов'язань, може відшкодовуватися за зазначеними нормами позадоговірних відносин тільки у випадках, прямо передбачених законом.

Закон України «Про електроенергетику» визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі. Цим Законом передбачено право споживачів електричної енергії на відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав, згідно із законодавством (статті 24-1, 25 Закону).

Згідно ст. 24 вищезазначеного Закону електропередавальні організації зобов'язані забезпечувати належний технічний стан та організацію експлуатації об'єктів електроенергетики відповідно до вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, нормативних документів з питань технічної експлуатації електричних станцій і мереж та енергетичного обладнання, надійне та якісне постачання (транспортування) енергії згідно з умовами ліцензій та договорів.

Згідно пункту 38 Правил № 1357 енергопостачальник зобов'язується гарантувати безпечне користування послугами, пов'язаними з електропостачанням, за умови дотримання споживачами вимог правил безпечної експлуатації внутрішньої електромережі, електроустановок та побутових електроприладів.

Захист прав споживачів електричної енергії, а також механізм реалізації захисту цих прав регулюється цим Законом, Законом України «Про захист прав споживачів» та іншими нормативно - правовими актами (частина друга статті 25 Закону).

Споживач енергії зобов'язаний використовувати енергію лише на підставі договору з енергопостачальником, дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії (стаття 26 Закону).

Правовий аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що в разі наявності між сторонами договірних правовідносин, положення статті 1187 ЦК України, якою передбачено відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-261цс16 від 27 квітня 2016 року.

Таким чином є помилковим висновок суду першої інстанції про те, що до договірних правовідносин, які існують між сторонами, підлягає застосуванню норма статті 1166 ЦК України, відповідальність за якою застосовується в деліктних правовідносинах.

Відповідно до п.13, 19 укладеного між сторонами договору про користування електричною енергією №0800650 енергопостачальник зобов'язується забезпечувати надійне постачання електричної енергії згідно з умовами ліцензій та договором про користування електричною енергією; гарантувати безпечне користування послугами, пов'язаними з електропостачанням, за умови дотримання споживачем вимог Правил безпечної експлуатації внутрішньої електромережі, електроустановок та побутових електроприладів; енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі та порядку, визначених законодавством.

З урахуванням викладеного, посилання в рішенні суду першої інстанції на задоволення позову, в тому числі з підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України, є помилковим.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно вирішив спір по суті.

Посилання особи, яка подала апеляційну скаргу на те, що позивачем не було надано жодного належного доказу, який би беззаперечно свідчить про неналежність надання послуг з електропостачання відповідачем та понесення ним матеріальних збитків колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами, які містяться в матеріалах справи та узгоджуються із показами свідків, свідченням яких надана відповідна оцінка.

Про те, що в квартирі позивача вийшла з ладу електропобутова техніка, в тому числі холодильник «Sharp», блок живлення для ноутбука «Toshiba», позивач повідомила відповідача у своєму зверненні 07.06.2014 року щодо складання акта-претензії, а також зазначала у листі від 10.06.2014 р. на адресу КП «Відрадненське», до якого їй порекомендував звернутись відповідач.

У заяві від 01.07.2014 р. до Центру обслуговування клієнтів Шевченківського району ПАТ «Київенерго» позивач зазначила про пошкодження вказаної електропобутової техніки та розмір витрат, понесених у зв'язку з їх ремонтом та придбанням нового обладнання.

Враховуючи ту обставину, що представник енергопостачальника не прибув на виклик споживача для складання акта-претензії, відповіді на звернення споживача з приводу задоволення його претензії були необґрунтованими, колегія суддів відхиляє доводи представника відповідача на недоведеність причин виходу з ладу зазначеного в позові електрообладнання.

Доказів того, що споживач електричної енергії не забезпечив належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх побутових приладів відповідач суду не надав.

Відповідно до акту про виконання технічної перевірки енергопостачальною компанією від 19.08.2014 р., за результатами перевірки представником енергопостачальника порушення ПКЕЕН або ПУЕ не виявлено (а.с.23).

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та наданим суду доказам.

Враховуючи ту обставину, що внаслідок винесення судом апеляційної інстанції власного рішення, з огляду на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, результат по суті спору не зміниться, судове рішення колегія суддів вважає за можливе залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Київенерго» - Паламарчук ЛюдмилиОлександрівни відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 22-ц/796/6823/2016

Головуючий в суді першої інстанції - Коробенко С.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції - КирилюкГ.М.