справа №619/1341/15-ц
провадження №2/619/66/16
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 березня 2016 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді: Калмикової Л.К.

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_1, ОСОБА_2,

адвокатів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дергачі Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власності на ? частину жилого будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просить визнати частково недійсним договір дарування, посвідчений 16.07.1998 р. державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, реєстр.№1-2110, згідно якого ОСОБА_8 подарував ОСОБА_6 жилий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с.Пересічне, вул.Красноармійська,30; визнати за позивачем право власності на 1/2 частину жилого будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Харківська область, Дергачівський район,с.Пересічне, вул.Красноармійська,30, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8, померлого 15 серпня 2014 року.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_5 посилається на те, що відповідачу належить жилий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с.Пересічне, вул.Красноармійська,30 на праві приватної власності згідно договору дарування, посвідченого 16.07.1998 р. державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, реєстр.№1-2110. Мати позивачки ОСОБА_9, 25.11.1957 р. зареєструвала шлюб з батьком позивачки ОСОБА_8 згідно свідоцтва про одруження, виданого Пересічанською селищною радою Дергачівського району Харківської області, серія ЯР№794557.

Вказаний жилий будинок з надвірними будівлями будувався батьками ОСОБА_5 за спільні кошти та в період шлюбу та був оформлений на батька в 1987 році згідно свідоцтва про право приватної власності на жилий будинок від 20.06.1987 р., виданого виконкомом Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, реєстр.№2570.

ОСОБА_5 того, позивач ОСОБА_5 зазначила, що її батько ОСОБА_8 розірвав шлюб з матірю 27 червня 1978 року. 12 травня 1992 року померла мати позивачки ОСОБА_9 та за життя вона не мала змоги оформити на себе 1/2 частину жилого будинку, так як всі документи знаходились у батька, і крім того, на момент закінчення будівництва, вводу жилого будинку до експлуатації шлюб вже був розірваний.

Батько позивачки ОСОБА_8 помер 15 серпня 2014 року.

Як вказує позивач, вона звернулася до Дергачівської державної нотаріальної контори в установлений законом 6-ти місячний строк з заявою про прийняття спадщини після смерті батька і саме тоді дізналася, що 16 липня 1998 року батько склав договір дарування жилого будинку з надвірними будівлями, посвідчений державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_7, реєстр.№1-2110, де вищевказаний жилий будинок з надвірними будівлями подарував другій дружині ОСОБА_6.

Позивач ОСОБА_5, представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали позов в повному обсязі та просили суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Пояснив, що спірне домоволодіння не є спільною сумісною власністю батьків позивача, які на час будівництва проживали окремо, мати позивача за життя мала можливість оформити право на свою частку в домоволодінні, але цього не зробила.

Представник третьої особи Дергачівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явилась, згідно заяви прохала розглядати справу у її відсутність, що суд вважає за можливе.

Заслухавши позивача, представників позивача, відповідача, дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріалами справи достовірно встановлено, що жилий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Харківська область, Дергачівський район,с.Пересічне, вул.Красноармійська,30 на праві приватної власності належить ОСОБА_6 згідно договору дарування, посвідченого 16.07.1998 р. державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, реєстр.№1-2110.

Мати позивачки ОСОБА_9, 25.11.1957 р. зареєструвала шлюб з її батьком ОСОБА_8 згідно свідоцтва про одруження, виданого Пересічанською селищною радою Дергачівського району Харківської області, серія ЯР№794557.

Жилий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Харківська область, Дергачівський район, с.Пересічне, вул.Красноармійська,30, був оформлений на батька позивачки в 1987 році згідно свідоцтва про право приватної власності на жилий будинок від 20.06.1987 р., виданого виконкомом Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, реєстр.№2570.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу №витягу 1 батько ОСОБА_8 розірвав шлюб з матірю позивачки 27 червня 1978 року, актовий запис №236.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого Пересічанською селищною радою Дергачівського району Харківської області, реєстр.№59 ОСОБА_9 померла 12 травня 1992 року.

Також відповідно свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, реєстр.№97 батько ОСОБА_6 - ОСОБА_8 помер 15 серпня 2014 року.

При зверненні позивача до Дергачівської державної нотаріальної контори в установлений законом 6-ти місячний строк з заявою про прийняття спадщини після смерті батька вона дізналася, що 16 липня 1998 року її батько уклав договір дарування жилого будинку з надвірними будівлями, посвідчений державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_7, реєстр.№1-2110, де вищевказаний жилий будинок з надвірними будівлями подарував другій дружині ОСОБА_6.

В акті про закінчення будівництва від 09.09.1986 р. зазначено, що даний жилий будинок було збудовано в період часу з квітня 1970 року по листопад 1973 року, проте позивачем під час розгляду справи в суді не надано жодного доказу щодо спільного будування спірного домоволодіння її батьками..

В свою чергу, доказами, які спростовують наявність спільної сумісної власності на спірне домоволодіння є рішення народного суду Дергачівського району Харківської області від 18.04.78р. про розірвання шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_9, де чітко зазначено, що сторони не проживають сумісно з 1959 року.

На підтвердження зазначеного факту їх несумісного проживання до суду надана довідка №9885/15 від 07.05.15р. де зазначено, що ОСОБА_9 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яку 14.12.61р. було розглянуто і позовні вимоги задоволено.

Окрім вказаного до суду надана копія будинкової книги спірного домоволодіння, яка велася з березня 1955 року, про що свідчать записи у розділі III. Так, встановлено, що мати позивачки під час шлюбу з ОСОБА_8 взагалі не була зареєстрована в спірному домоволодінні.

Також під час розгляду справи в суді було зясовано, що матері позивача - ОСОБА_9 на час розірвання шлюбу в судовому порядку достовірно було відомо про факт розірвання шлюбу та про наявність домоволодіння у її чоловіка - ОСОБА_8 Таким чином, ОСОБА_9, після розірвання шлюбу остаточно втратила право користуватися домоволодінням колишнього чоловіка, тобто, в даному випадку момент розірвання шлюбу є моментом, коли ОСОБА_9 дізналася про порушення свого права на частку в сумісній власності.

На підставі ст.29 Кодексу про шлюб та сімю (в редакції, яка діяла в 1978 році) строк позовної давності встановлений в три роки, з моменту, коли особа дізналася про порушення свого права.

Однак, ОСОБА_9 не використала своє право на звернення до суду про розділ спільного сумісного майна, при чому відсутність у неї правовстановлюючих документів на нерухомість не є причиною відмови в відкритті провадження.

Після спливу строку позовної давності спірне домоволодіння залишилося власністю ОСОБА_8, який, в свою чергу, скористався наданим йому правом, подарував 16.07.98р. домоволодіння своїй новій дружині і, як слідство цього факту, втратив усі права та обовязки, повязані з володінням спірного домоволодіння.

Отже, на момент відкриття спадщини після смерті 15.08.14р. ОСОБА_8, у відповідності до ст.1218 ЦК України спірне домоволодіння не входило до складу спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.2 ст.11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилаються сторони, суд знаходить вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 29 Кодексу про шлюб та сім»ю України, 1218 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власності на ? частину жилого будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом - відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л. К. Калмикова