Справа № 369/5005/16-ц
Провадження № 2/369/2510/16
УХВАЛА

Іменем України

03.06.2016 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, розподіл будинку в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, розподіл будинку в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обовязків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Стаття 15 ЦПК України встановлює, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно ст. 6 Закону України «Про судовий збір», якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Частиною 1 статті 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" мінімальна заробітна плата визначена у розмірі 1378 грн.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивачами заявлені вимоги про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, розподіл будинку в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою, що у відповідності до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» підлягають до сплати за двома окремими ставками, встановленими для позовних заяв, згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Окрім того, відповідно до ч.6 ст.6 Закону України "Про судовий збір" у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Окрім того, враховуючи, що предметом даного спору є визнання права власності на спадкове майно, тому позивачу необхідно вказати у позовній заяві ціну позову виходячи з дійсної вартості нерухомого майна, на яке претендує позивач, що окрім того повинно бути підтверджено належними та допустимими доказами.

Згідно п.2 ч.1 ст.80 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно визначається дійсною вартістю цього майна.

Відповідно до п.а п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Як вбачається з матеріалів справи позивачі зазначили ціну позову в розмірі 7707,00 грн.. однак вказана ціна позову не відповідає дійсній вартості майна. Оскільки ціна позову повинна визначатись відповідно до дійсної вартості майна, беручи до уваги, що ціни на нерухоме майно є диференційованими, суд приходить до висновку, що позивачами значно занижено ціну позову в, що є порушенням вимог Закону України "Про судовий збір", що набрав чинності 01.11.2011 року.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне дану позовну заяву залишити без руху, оскільки позивачами не сплачено судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру.

Частиною 1 ст. 121 ЦПК України передбачає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст.119, 120 ЦПК України, або не в повному розмірі сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, розподіл будинку в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою - залишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків тривалістю пять днів з дня отримання позивачем цієї ухвали.

У випадку, якщо недоліки позовної заяви у визначений строк не будуть усунені, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.Я. Волчко