Провадження №2/522/4701/16
Справа № 522/5417/16-ц
24 травня 2016 р. м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого - судді Домусчі Л.В.,
при секретарі Шевчик В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачка 29.03.2016 року звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою 38 будинку 7 по вул. Гоголя у м. Одесі. В обґрунтування позову, вказує, що згідно договору купівлі-продажу від 29.10.2004 року посвідченого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної кантори власником вказаної квартири є ОСОБА_1 27.10.2010 змінила фамілію на ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені зареєстровану Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. 16 листопада 2011 року. Позивачка ОСОБА_1В зареєструвала відповідача ОСОБА_2 у даній квартирі. На даний час відповідач в квартирі не мешкає, але зареєстрований в ній, про що свідчить Акт КП ЖКС «Порто-Франківський» від 10.03.2016року.(а.с.8)
Позивачка як власник сплачує комунальні платежі, але обмежена у здійсненні усіх прав щодо майна. Зокрема, сплачує комунальні платежі у більшому розмірі, ніж відповідно до фактичної кількості осіб, що у ній проживає.
У судовому засіданні позивачка не зявилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутності.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, поважних причин неявки суду не представив. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 (ОСОБА_1В.) на підставі договору купівлі-продажу від 29.10.2004 року.
27.10.2010р. ОСОБА_3 змінила фамілію на ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені зареєстровану Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції серія 1-ЖД №005023 від 27 жовтня 2010 року.
Згідно довідки (виписки з домової книги про склад родини та прописку) Ф № 1 від 10.03.2016 року, вбачається, що в АДРЕСА_2 зареєстрований також ОСОБА_2 від 16.11.2011р. (а.с. 8).
Також, згідно наданих квитанцій про сплату комунальних послуг, вбачається, що платником комунальних послуг є ОСОБА_1 (а.с.8-12).
Згідно письмових пояснень сусідів позивачки ОСОБА_4 (адрес проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_5 (адрес проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2), засвідчені начальником участку КП «ЖКС «Порто-Франківський») вбачається, що громадянин ОСОБА_2 ніколи не проживав.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до
суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити
його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання
Відповідно до ст. 391 ЦК України, Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм Майном.
Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що «відповідно до положень статей 391,396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння».
Враховуючи, що відповідач оплату комунальних платежів не здійснює, фактично в квартирі позивачів не проживає більш ніж один рік, порушує право власності позивача, оскільки він не може вільно розпоряджатися своїм майном, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 16, 319, 321, 328, 386, 391,405 ЦК України, ст.ст.3,4,10, 11,15, 58, 60, 88 ч.1, ч.4 169, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224- 226 ЦПК України, , суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити у повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2 (13.03.1987 р.н.), таким, що втратив право користування квартирою №7 в будинку №38 по вул. Гоголя в м. Одесі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л.В.

24.05.2016