Справа №173/4/16-ц
Провадження №2/173/189/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу суми сплаченого страхового відшкодування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: комунальне підприємство «Вільногірський міський центр первинної медико-санітарної допомоги»,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» звернулося до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу суми сплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11 листопада 2014 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1 скоїв зіткнення з транспортним засобом «Geely» д/н НОМЕР_2, якому заподіяв механічні пошкодження. Таким чином відповідач скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України. Вина ОСОБА_1 у скоєні ДТП підтверджується постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року. Відповідно до полісу АІ/0361998 цивільно-правова відповідальність автомобіля НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована в приватному акціонерному товаристві «УАСК АСКА». 19 листопада 2014 року з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяною транспортному засобу «Geely» д/н НОМЕР_2 звернувся власник автомобіля КП «Вільногірський міський центр первинної медико-санітарної допомоги». Випадок було визнано страховим та на підставі розрахунку страхового відшкодування № 3472, висновку № 0082/12 від 9 грудня 2014 року, потерпілому було перераховано страхове відшкодування у розмірі 16 729 грн. 48 коп. В порушення вимог ст. 33.1.4. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач не повідомив належним чином приватне акціонерне товариство «УАСК АСКА» про ДТП, яке сталося 11 листопада 2014 року, що відповідно до п.ґ ст. 38.1.1 «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є підставою для звернення страховика до страхувальника, який спричинив ДТП, з регрес ним позовом. 18 вересня 2015 року відповідачу надсилався лист з пропозицією в добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування, але відповідач борг не сплатив. На підставі вищевикладеного приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь страхове відшкодування в розмірі 16 729 грн. 48 коп., а також понесені судові витрати.

Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, підтвердив обставини, викладені в позові, та пояснив суду, що в день ДТП він з місця ДТП зателефонував до страхової компанії та повідомив про те, що сталося ДТП, про те, що необхідно було звернутися із заявою йому ніхто не розяснив, тому він дійсно не звертався з такою заявою до позивача. Постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності він не оскаржував. Завдану шкоду потерпілому добровільно не відшкодовував.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, комунальне підприємство «Вільногірський міський центр первинної медико-санітарної допомоги», в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи без її участі не надала.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124, КпАП України та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком шість місяців (а.с.5).

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом встановлено, що 11 листопада 2014 року ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1 та не переконавшись у відсутності перешкоди, виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3 під керуванням водія Мороз, який рухався назустріч. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

На підставі вищевикладеного суд вважає доведеним ту обставину, що з вини ОСОБА_1, який керував автомобілем НОМЕР_1, 11 листопада 2014 року сталася ДТП, внаслідок якої автомобіль НОМЕР_3 зазнав механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на час ДТП була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на підставі поліса АІ/0361998 від 8 квітня 2014 року (а.с.6).

19 листопада 2014 року власник пошкодженого автомобіля НОМЕР_3, КП «Вільногірський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» звернувся до приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.25-26) та з вимогою щодо відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженому транспортному засобу (а.с.27). На підставі розрахунку страхового відшкодування № 3472 (а.с.24) та висновку № 0082/12 про матеріальні збитки, завдані власнику автомобіля НОМЕР_3 в результаті ДТП від 9 грудня 2014 року (а.с.7-14) КП «Вільногірський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» було сплачено суму страхового відшкодування в розмірі 16 729 грн. 48 коп. (а.с.35-39). Зазначену обставину також підтвердила третя особа КП «Вільногірський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» у своєму листі від 18 лютого 2016 року (а.с.59).

Підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ( в редакції закону на час укладення договору страхування) установлено обовязок страхувальника, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обовязок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Судом встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач визнав факт настання страхового випадку, добровільно сплативши страхове відшкодування потерпілому - КП «Вільногірський міський центр первинної медико-санітарної допомоги».

У звязку з чим суд приходить до висновку, що саме по собі неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути підставою для відшкодування позивачу збитків.

Згідно з ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. При цьому підстави для звернення з регресною вимогою до винної особи у відносинах страхування, визначені ст. 38 «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Підстав для застосування до правовідносин, що склалися, положень підпункту ґ пункту 38.1.1 ст. 38 «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд не вбачає, оскільки вони не визначають право страховика на регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду. Інших підстав для звернення з регресною вимогою страховика до страхувальника не встановлено.

Регресні зобовязання входять до групи позадовоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 16 вересня 2015 року за наслідками розгляду цивільної справи № 6-284цс15.

Виходячи з предмету та підстав позову, який заявлений приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» до ОСОБА_1, суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки в позивачем не доведено завдання позивачу збитків відповідачем та підстави для такого відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог. Статтею 119 ЦПК України передбачено форму та зміст позовної заяви, яка зокрема, має містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. За вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд має вирішити, чи мали місце обставини, якими обставини якими обґрунтовувались позовні вимоги. При цьому змінювати зазначені у позовній заяві обставини суд не має права. Отже суд не має права змінювати предмет та підстави позову та має розглядати справу лише у межах заявлених позовних вимог, тобто у межах заявлених предмету та підстав позову.

При цьому суд, керуючись ч. 4 ст. 174 ЦПК України, вважає за необхідне відмовити у прийнятті визннання відповідачем позову, оскільки визнання відповідачем позову в цьому випадку суперечить закону.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу суми сплаченого страхового відшкодування.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, приймаючи до уваги, що суд дійшов до висновку про відмову у позові, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають та їх необхідно віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60‚ 61, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу суми сплаченого страхового відшкодування відмовити

Судові витрати, понесені позивачем віднести за рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржжено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко