У Х В А Л А

30 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Одеського національного університету імені І.І. Мечникова про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, продовження терміну дії трудового договору, відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2016 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень у справі та ухвалення нового рішення про задоволення позову в повному обсязі з передбачених пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального права України (далі - ЦПК України) підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме частин 1, 2 статті 391 , статті 23 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

На підтвердження зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 березня, 16 квітня 2012 року, 19 червня 2013 року, 26 листопада 2014 року, 3 червня, 8 грудня 2015 року, 21 березня, 25 травня, 29 червня, 23 листопада 2016 року, ухвали Верховного Суду України від 18 листопада 2009 року та 24 лютого 2010 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, застосувавши положення статті 49 Закону України «Про вищу освіту» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_835/ed_2016_06_14/pravo1/T141556.html?pravo=1>, пункт 10 Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 24 грудня 2002 року № 744 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_10_07/pravo1/REG7921.html?pravo=1>, виходив із того, що трудовий договір, укладений між сторонами, є строковим, тому припинення цього договору після закінчення строку не вимагає заяви або якогось волевиявлення працівника. Також власник не зобов'язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення.

Разом з тим, надані заявником для порівняння ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2010 року, 28 березня, 16 квітня 2012 року, 26 листопада 2014 року, 3 червня 2015 року та Верховного Суду України від 18 листопада 2009 року не можуть бути прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував судові рішення та передав справу на новий розгляд, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Висновки щодо застосування статей 23, 391 КЗпП України зроблені в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2013 року та 29 червня 2016 року на які посилається у своїй заяві ОСОБА_4, не суперечить висновку зробленому судом касаційної інстанції у справі про перегляд якої подано заяву.

Зміст ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 грудня 2015 року, 21 березня, 25 травня та 23 грудня 2016 року на які посилається заявник, обґрунтовуючи підстави подання ним заяви, їх порівняння із судовим рішенням, яке переглядається, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстави позову, змісту позовних вимог та встановлених фактичних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин ухвалив різні за змістом судові рішення.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до Одеського національного університету імені І.І. Мечникова про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, продовження терміну дії трудового договору, відшкодування майнової та моральної шкоди до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
В.М. Сімоненко