Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/3642/15-ц Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 2 Доповідач Микитюк О. Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Гансецької І.А., Кочетова Л.Г.

при секретарі Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя і його поділ

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 лютого 2016 року,

встановила:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та на ? частину земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування даного будинку. В обґрунтування позову зазначив, що під час шлюбу на ім'я відповідачки був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, під час шлюбу на спільні кошти був збудований будинок. Позивач вважає вказане майно спільним майном подружжя.

У лютому 2016 року ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву про визнання автомобіля ЗАЗ 1103 державний знак НОМЕР_2 спільним майном подружжя, передачу автомобіля у власність ОСОБА_1 із стягненням з нього на її користь грошової компенсації у розмірі ? частини вартості автомобіля.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 11 лютого 2016 року житловий будинок №127 та земельна ділянка під ним у житловому масиві „Крошенській" Оліївської сільради Житомирського району визнані спільним майном сторін, за ОСОБА_1 визнано право власності на ? частину будинку та земельної ділянки. Зустрічний позов задоволено частково. Автомобіль ЗАЗ 1103 державний знак НОМЕР_2 визнаний спільним майном сторін із частками по ? частині за кожним. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про відмову у позові. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що суд вийшов за межі позовних вимог, вирішив спір про визнання будинку та земельної ділянки спільним майном сторін за відсутності відповідної позовної вимоги, що призвело до застосування норм матеріального права, які не поширюються на спірні правовідносини, і до безпідставного задоволення первісного позову.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що на підставі рішення Оліївської сільської ради від 11 липня 2008 року ОСОБА_2 виданий державний акт на право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 площею 0,1000га для будівництва та обслуговування жилого будинку. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.02.2013 року ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1. Сторони перебували у шлюбі з 2004 по 2015 рік.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог.

Всупереч принципу диспозитивності суд за відсутності позовної вимоги за власною ініціативою визнав нерухоме майно спільною власністю сторін, і, як наслідок, визнав за ОСОБА_1 право власності на ? частину земельної ділянки та будинку. Рішення в цій частині є незаконним і підлягає скасуванню.

Оскільки згідно правовстановлюючих документів, які є чинними, власником земельної ділянки і будинку є ОСОБА_2, позову про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 не заявляв, відсутні будь-які правові підстави для визнання за ним права власності на частину вказаного майна. Рішення в цій частині суперечить нормам матеріального закону і також підлягає скасуванню.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності рішення про часткове задоволення зустрічного позову, тому в цій частині рішення залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 лютого 2016 року в частині визнання житлового будинку і земельної ділянки спільною сумісною власністю сторін, визнання за ОСОБА_1 права власності на ? частину будинку та земельної ділянки, стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: Судді: