Ухвала

іменем україни

25 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,
суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В., Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до державної організації «Лісове господарство «Білоозерське» про визнання незаконними наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 6 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що на підставі наказу директора державної організації «Лісове господарство «Білоозерське» (далі - ДО «ЛГ «Білоозерське») від 20 лютого 2009 року № 09/14-к його було переведено на посаду майстра лісу. Наказами директора ДО «ЛГ «Білоозерське» від 20 березня 2015 року № 15/30 та від 30 квітня 2015 року № 15/47 йому було оголошено догани, а наказом від 22 червня 2015 року № 15/51-К звільнено із займаної посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Позивач вважав своє звільнення незаконним, а тому з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати незаконними та скасувати накази ДО «ЛГ «Білоозерське» від 20 березня 2015 року № 15/30, від 30 квітня 2015 року № 15/47 та від 22 червня 2015 року № 15/51-К; поновити його на роботі у ДО «ЛГ «Білоозерське» на посаді майстра лісу; стягнути з відповідача на його користь 14 323 грн 66 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 3 липня 2015 року до дня ухвалення рішення у справі, відшкодувати моральну шкоду у сумі 7 000 грн та зобов'язати ДО «ЛГ «Білоозерське» письмово довести до відома всіх працівників підприємства про ухвалене рішення, за яким оскаржувані накази буде визнано незаконними та скасовано.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 6 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 21 січня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення не відповідають цим вимогам.

Судами попередніх інстанцій установлено, що згідно з наказом директора ДО «ЛГ «Білоозерське» від 20 лютого 2009 року № 09/14-к ОСОБА_5 переведено на посаду майстра лісу.

Згідно з наказом директора ДП «ЛГ «Білоозерське» від 20 березня 2015 року № 15/30 за порушення п. п. 4, 6 розділу 4.1 «Основні права та обов'язки працівників організації» Правил внутрішнього трудового розпорядкуДО «ЛГ «Білоозерське», в порушення ст. 139 КЗпП України, п. п. 1, 10 розділу 2 «Посадові обов'язки» Посадової інструкції старшого майстра лісу ДО «ЛГ «Білоозерське», керуючись ст. 147 КЗпП України, старшому майстру лісу ОСОБА_5 оголошено догану.

Згідно з наказом директора ДО «ЛГ «Білоозерське» від 30 квітня 2015 року № 15/47 за порушення п. п. 4, 6 розділу 4.1 «Основні права та обов'язки працівників організації» Правил внутрішнього трудового розпорядку ДО «ЛГ «Білоозерське», в порушення ст. 139 КЗпП України, п. п. 1, 10 розділу 2 «Посадові обов'язки» Посадової інструкції старшого майстра лісу ДО «ЛГ «Білоозерське», керуючись ст. 147 КЗпП України, майстру лісу ОСОБА_5 оголошено догану.

Установлено, що 22 червня 2015 року згідно з наказом від 8 червня 2015 року № 15/57 комісією було проведено обслідування обходу № 2, який закріплений за майстром лісу ОСОБА_5, на предмет виявлення самовільних порубів лісу. Комісією було виявлено самовільні поруби лісу у кварталах № № 12, 18, 24, загальною кількістю 44 пеньки, що складає 9.3 куб. м деревини, загальний розмір завданої шкоди лісу склав 24 907 грн 30 коп.

Наказом ДО «ЛГ «Білоозерське» від 22 червня 2015 року № 15/51-К за систематичне халатне та безвідповідальне невиконання службових обов'язків, що призвело до допущення значних, самовільних порубок лісу у розмірі 44 шт. + 4 шт., які виявлені при ревізії обходів, що у свою чергу завдало шкоди лісу у розмірі 27 054 грн 54 коп., та враховуючи те, що наказом від 30 квітня 2015 року № 15/47 та наказом від 20 березня 2015 року № 15/30 оголошені догани, майстра лісу обходу № 2 ОСОБА_5 звільнено із займаної посади майстра лісу за п. 3 ст. 40 КЗпП України з 22 червня 2015 року.

Як вбачається з наказу від 22 червня 2015 року № 15/52-К, у зв'язку з відсутністю майстра лісу ОСОБА_5 внаслідок тимчасової непрацездатності на робочому місці з 22 червня 2015 року дію п. п. 1, 4 наказу від 22 червня 2015 року № 15/51-К призупинено на період перебування позивача внаслідок тимчасової непрацездатності на робочому місці.

Згідно з наказом від 2 липня 2015 року № 15/61-К у зв'язку з виходом на роботу майстра лісу ОСОБА_5 після закінчення строку його відсутності внаслідок тимчасової непрацездатності введено в дію п. п. 1, 4 наказу від 22 червня 2015 року № 15/51-К 2 липня 2015 року.

Рішенням засідання профкому ДО «ЛГ «Білоозерське» від 2 вересня 2015 року надана згода на звільнення майстра лісу ОСОБА_5 із займаної посади за систематичне халатне та безвідповідальне невиконання службових обов'язків (а. с. 101).

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку, що відповідач правомірно звільнив позивача з роботи за систематичне невиконання ним без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Однак з таким висновком судів погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 18, 22 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснив, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника. При цьому суди не вправі визнавати звільнення правильним виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення. При розгляді таких спорів судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених ст. ст. 1471, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. До таких видів стягнень згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України належать: догана та звільнення. Звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України - є видом дисциплінарного стягнення. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Зокрема, у справі про звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України суд повинен з'ясувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати у зв'язку з вчиненням його систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Вирішуючи спір, суди у порушення вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України не перевірили належним чином та не надали оцінку наказам від 20 березня 2015 року № 15/30 та 30 квітня 2015 року № 15/47, з яких вбачається притягнення позивача до відповідальності за одне й те ж саме порушення, а саме: невиконання обов'язку з утилізації порубкових решток на лісосіці, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 149 КЗпП України.

Враховуючи зазначене, суди дійшли передчасного висновку про наявність в діях позивача систематичності порушень та підставності його звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені як місцевим, так і апеляційним судами, то рішення місцевого суду та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду і цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 6 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 січня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Демяносов А.О. Леванчук А.В. Маляренко І.К. Парінова Головуючий Судді:
О.В.Ступак