РІШЕННЯ

Іменем України

11.03.2016 року Франківський районний суд м.Львова в складі :головуючого

судді Гулієвої М.І.

При секретарі Жовнір Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 відділу міграційної служби у м.Львові,3 осіб ЛКП»Сокільницьке»,ОСОБА_5,ОСОБА_6 про визнання такими,що втратили право на користування житловим приміщенням, -

В с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання втратившими право на користування житлом та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ОСОБА_4 ОСОБА_3, покликаючись при цьому на те, що Відповідачі у справі відсутні за місцем реєстрації понад шість місяців без поважних причин.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Додатково пояснивши, що відповідачі не проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1 понад шість місяців без поважних причин. Даний факт на його думку підтверджується актами ЛПК «Сокільницьке» за 2014 рік. У судове засідання 11.03.2016 року представник позивача не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та просив позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_7 у судовому засіданні проти позову заперечив просив у його задоволенні відмовити у тому числі з підстав викладених у письмовому запереченні яке подане до суду. У своїх пояснення суду, представник повідомив, що ОСОБА_2 та члени її сімї не приживають у даній квартирі з поважних та обєктивних причин, а саме у звязку з тим ,що у кімнаті, площею 18 м. кв. незаконно проживає ОСОБА_5 та її неповнолітній син ОСОБА_6 Дана обставин підтверджується рішенням Франківського районного суду м. Львова від 7.10.2010 року, Апеляційного суду Львівської області від 10.03.2011 року, якими ордер на імя ОСОБА_5 визнаний недійсним, останню зобовязано не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні житлом, вирішено виселити ОСОБА_5І та її неповнолітнього сина ОСОБА_6 із кімнати у кв. № 77. Зазначені рішення судів залишені без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 23.09.2011 року. При цьому також звернувся увагу й на те, що вказані рішення судів на сьогоднішній день не виконані у звязку із тим, що не виконано ухвалу Франківського районного суду від 07.10.2010 року у тій же справі, якою зобовязано ДЖКП ДК «ЛОРТА» забезпечити житлом ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Виконавче провадження щодо виконання вказаного рішення суду було відкрите у 2011 році, однак залишається не виконаним. Орган ВДВС неодноразово намагався виконати рішення суду щодо виселення ОСОБА_5 та ОСОБА_6, однак таке виконання не було успішним. Крім того зазначив, що ОСОБА_2 Г,М. справно сплачує комунальні послуги, у тому числі і на час розгляду справи. ОСОБА_5, ОСОБА_6 займають кімнату, площею 18 м.кв. у квартирі № 77, а кімнатою, площею 10 м.кв. користується ОСОБА_2 та члени її сімї коли приїжджають. Однак проживати там постійно не можуть у звязку з недостатністю площі на трьох дорослих осіб та перешкодами, які чинить ОСОБА_5 та її син. Також зазначив, що ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 офіційно перебувають в Іспанії ,де працевлаштовані відповідно до трудових договорів, не змінювали громадянство України, періодично приїжджають у м. Львів. Також зазначив, що під час розгляду справи за позовом ОСОБА_2, остання зверталась із письмовою заявою до балансоутримувача майна ДЖКП ДК «ЛОРТА», з приводу збереження житла у звязку із тимчасовою відсутністю та працевлаштуванням за кордоном.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, однак подав суду письмове заперечення, в якому зазначив, що на даний час перебуває за межами України, а саме в Іспанії, оскільки, там працевлаштований відповідно до безтермінового трудового контракту від 5.11.2014 року. Місце роботи знаходиться, за адресою: Іспанія вулиця Антоніо Лопес, 249, Мадрид. Саме з цих причин він не міг перебувати на території України, у звязку із трудовими відносинами, тобто за характером праці. Також вказав, що у квартирі незаконно проживає ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не зважаючи на те, що існують рішення суду про їх виселення.

Відповідач ОСОБА_3, у судове засідання не зявився, однак подав суду письмове заперечення, в якому зокрема зазначив, що він на даний час перебуває за межами України, в Іспанії, оскільки, там працевлаштований відповідно до безтермінового трудового контракту від 16.10.2015 року. Місце роботи знаходиться, за адресою: Іспанія ,вулиця Антоніо Лопес, 249, Мадрид. У звязку із трудовими відносинами,він на території України буває періодично. . Також вказав, що у квартирі незаконно проживає ОСОБА_5 та ОСОБА_6,які позбавили можливості та права на законне проживання його та батьків ОСОБА_2, ОСОБА_4, оскільки, своєю присутністю обмежують їх у доступі до житлової площі.

Представник Відповідача ОСОБА_1 відділу міграційної служби у м. Львові не зявився у судове засідання, однак подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Представник третьої особи ЛКП «Сокільницьке», у судове засідання не зявився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Третя особи ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що позов підтримує повністю. Вона дійсно проживає у кімнаті площею 18 м.кв. квартир № 77 по вул. Пулюя, 32 у м. Львові на підставі ордеру № 10. Однак такий ордер був визнаний недійсним рішеннями судів, але вона не має змоги виселитись так як ДЖКП ДК «ЛОРТА» та ДК «ЛОРТА», а згодом Франківська районна адміністрація не забезпечила її житлом. Щодо надання їй житла у 2001 та 2013 роках пояснила, що надане їй житло не було вільним від мешканців ,крім того площа квартири не відповідала площі, якою вона мала б бути забезпечена. У судове засідання 11.03.2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не зявились, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності осіб,які не з"!явились,на підставі наявних у справі доказів ,відповідно до ст169 ЦПК УКраїни.

Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, подані сторонами докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до Ухвали Львівської міської ради № 1803 від 20.09.2012 року, прийнято від ДЖКП ДК «ЛОРТА», у власність територіальної громади м. Львова будинок № 32 по вул. Пулюя, у м. Львові.

Розпорядженням № 285 від 23.09.2013 року,гуртожиток по вул. Пулюя, 32 у м. Львові прийнято на баланс та обслуговування ЛКП «Сокільницьке» .

Наказом Департаменту житлового господарства та інфраструктури за № 438 затверджено акт приймання передачі гуртожитку по вул. Пулюя, 32 у м. Львові від ДЖКП ДК «ЛОРТА» у власність територіальної громади.

Тобто балансоутримувачем та обслуговуючою організацією будинку № 32 по вул. Пулюя, у м. Львові, являється ЛКП «Сокільницьке». Вказаний будинок має статус гуртожитку, що сторони у судовому засіданні не заперечили.

Згідно з довідкою № 1582 від 17.07.2014 року, АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4. Основним квартиронаймачем являється ОСОБА_2 відповідно до ордеру № 676 та спільного рішення адміністрації та профкому від 14.03.2000 року. Площа кімнати складає 10,0 кв.м.

В той же час, відповідно до довідки за № 1583 від 17.07.2014 року, у кв. № 77А по вул. Пулюя, 32 у м. Львові зареєстровані та проживають ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Площа 1 кімнати складає 18,0 кв.м.

Відповідно до акту обстеження житлового приміщення від 30.10.2014 року, встановлено, що проведено обстеження кв. № 77а по вул. Пулюя, 32 під час якого встановлено, що за вказаною адресою фактично проживає ОСОБА_5 та ОСОБА_6. В кімнаті № 77б, площею 10 кв.м., сімя ОСОБА_2 не проживає, однак проводять оплату за комунальну послуги

Згідно акту від 19.06.2014 року, проведено обстеження кв. № 77а по вул. Пулюя, 32 під час якого встановлено, що за вказаною адресою фактично проживає ОСОБА_5 та ОСОБА_6. В кімнаті № 77б, площею 10 кв.м., сімя ОСОБА_2 не проживає.

Згідно акту від 07.08.2014 року, проведено обстеження кв. № 77а по вул. Пулюя, 32 під час якого встановлено, що за вказаною адресою фактично проживає ОСОБА_5 та ОСОБА_6. В кімнаті № 77б, площею 10 кв.м., сімя ОСОБА_2 не проживає.

Відповідно до акту обстеження житлового приміщення від 09.02.2016 року, встановлено, що блок №77 складається з двох кімнат. На час перевірки присутня ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які фактично проживають з 2004 року. ЗІ слів ОСОБА_5 сімя ОСОБА_2 у кімнаті площею 10 кв.м. не проживає.

Зазначені акти підтверджують факт відсутності на момент проведення обстеження відповідачів у квартирі. Однак, з наведених актів вбачається, що проводилось обстеження кімнати, площею 18 кв.м., де фактично проживає ОСОБА_5І, та ОСОБА_6, треті особи у справі. Кімната площею 10 кв.м. не обстежувалась.

Відповідно до викопіювання з поверхового плануАДРЕСА_2 складається із двох кімнат площею 18 та 10 кв.м.; коридору площею 5,5 кв.м.; санвузла, площею 1,1 кв.м. та ванни площею 1,6 кв.м.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 7.10.2010 року, позов ОСОБА_2 задоволено повністю, та визнано недійсним ордер № 10 від 11 лютого 2004 року, виданий ДЖКП ДК «Лорта» на імя ОСОБА_5 на кімнату житловою площею 18 кв. м. у квартирі 77 (513а) по вул. Пулюя, 32 у м. Львові. Ухвалено виселити ОСОБА_5 з неповнолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, з кімнати житловою площею 18 кв. м. у квартирі 77 (513а) по вул. Пулюя, 32 у м. Львові. Зобовязано ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні житловою площею 18 кв. м. у квартирі 77 (513а) по вул. Пулюя, 32 у м. Львові.

Цим же рішенням, у зустрічному позові ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ДЖКП ДП «Лорта», ДК «Лорта», профспілкового комітету Державного концерну «Лорта», за участю третьої особи: орган опіки та піклування ОСОБА_1 районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання недійсним ордеру, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, відмовлено.

Одночасно, судом винесено окрему ухвалу від 7 жовтня 2010 року, якою ухвалено направити копію окремої ухвали прокуророві Франківського району м. Львова для прийняття рішення в порядку ст. 97 КПК України, а також адміністрації та профкому ДК «Лорта» для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Голові Львівської обласної профспілки для відома та контролю.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 10 березня 2011 року, рішення Франківського районного суду м. Львова від 7 жовтня 2010 року та окрему ухвалу цього ж суду від 7 жовтня 2010 року залишено без змін.

Ухвалою від 23.11.2011 року, колегії судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, касаційні скарги Державного житлово-комунального підприємства Державного концерну «Лорта» та Державного концерну «Лорта» відхилені , а згадані рішення судів залишено без змін.

Отже, вказаними судовими рішеннями встановлено факти перешкоджання ОСОБА_2 та членам її сімї у користуванні квартирою № 77 по вул. Пулюя, 32 у м. Львові з 2008 року. Цими ж рішенням визнано недійсним ордер № 10 на імя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та останніх виселено із квартири. Оскільки, рішення суду набрали законної сили та звернуті до виконання, відповідно факти ,які у них встановлені з огляду на обставини справи доказуванню не підлягають. Разом з тим у сукупності рішення суду від 07.10.2010 року та акти які надані Позивачем підтверджують фактичне проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 й на сьогоднішній день у одній з кімнат квартири. Натомість вказаними рішеннями судів визнано не дійсним ордер на підставі якого проживає ОСОБА_5 та її син.

21.07.2011 року, державним виконавцем Франківського ВДВС Львівського міського управління юстиції, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, з виконання рішення Франківського районного суду м. Львова від 07.10.2010 року.

На час ухвалення цього рішення, вказане виконавче провадження не закінчено, оскільки, рішення суду не виконано.

Про не виконання рішення суду свідчать акти державного виконавця від 30.08.2011 року, 26.07.2012 року , які наявні у матеріалах виконавчого провадження № 27744839. Відповідно до листа від 14.10.2014 року за № В12, ОСОБА_5 попереджено про виселення у звязку із виконанням рішення суду та встановлено строк до 29.10.2014 року. Відповідно до акту державного виконавця від 30.102014 року, рішення суду не виконано у звязку із незабезпеченням ОСОБА_5 житлом. Матеріали виконавчого провадження оглянуті під розгляду справи безпосередньо у суді.

Отже кімната, площею 18 кв.м., фактично зайнята протиправно ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які через не виконання ухвали Франківського районного суду від 07.10.2010 року, не забезпечені житлом. Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_5 та її син забезпечувалась житлом. Даний факт жодна із сторін у справі не заперечили.

Згідно із копіями протоколів № 84 від 01.30.2013 року та № 78 від 11.09.2001 року, щодо надання ОСОБА_5. та малолітньому сину житла приймалось відповідне рішення про надання такого.

Відповідно до листа ОСОБА_1 ВДВС Львівського міського управління юстиції від 18.06.2012 року, рішення суду не виконано з звязку із незабезпеченням ОСОБА_5, ОСОБА_6 іншим житлом, примусове виконання не відбулось, про що складено акт від 30.08.2011 року.

Відповідно до відомості від 10.02.2016 року, щодо нарахування та оплати за центральне опалення АДРЕСА_3., наявна заборгованість за листопад 2013; січень, березень, квітень, серпень 2014, у розмірі 340 грн. 85 коп.

Довідкою ЛКП «Сокільницьке» від 29.02.2016 року за № 21, виданої на імя ОСОБА_2 , яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, підтверджується, що заборгованості за комунальні послуги станом на 01.02.2016 року немає.

22 травня 2010 року, ОСОБА_2, ОСОБА_4, та ОСОБА_3 звернулись із заявою про збереження житлового приміщення, у звязку із їхньою тимчасовою відсутністю у квартирі АДРЕСА_4, яка була надіслана листом.

Відповідно до безтермінового трудового контракту на імя ОСОБА_3, такий укладений 15.10.2015 року.

Відповідно до безтермінового трудового контракту на імя ОСОБА_4, такий укладений 05.11.2014 року.

Відповідно до повідомлення про продовження тимчасового трудового договору від 22.10.2015 року, повідомлено Державну службу зайнятості про продовження договору Е-28-2015-1184096 від 24.07.2015 року до 23.04.2016 року.

Згідно з ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. (ст. 10 ЦПК України).

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.(ч.1 ст. 60 ЦПК України)

У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Норма жилої площі на одну особу становить 13,65 кв.м. (ст. 47 ЖК України).

Ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку (ст. 59 ЖК України).

За положеннями ст. ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору . До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. (ст. 72 ЖК України).

Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання;

Відповідно до статті 127 ЖК України , пункту 2 Примірного положення гуртожитки призначаються лише для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання. Під гуртожитки надаються спеціально спорудженні або переобладнані з цією метою жилі приміщення. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Згідно із частиною другою статті 128 , статті 129 ЖК України , частини першої пункту 10, Примірного положення на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Згідно із частинами другою, третьою статті 132 ЖК України, працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

З таких обставин судом, безспірно встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 отримали житло та заселились у квартиру АДРЕСА_5, на підставі ордеру та відповідного рішення профкому. У цю ж квартиру заселилась ОСОБА_5 та її син, на підставі ордеру, який у подальшому був визнаний недійсним. Разом з тим, зобовязано ОСОБА_5І, не чинити перешкод сімї ОСОБА_2 у користуванні квартирою. Фактично ОСОБА_5 та її неповнолітній син й на даний час проживають у квартирі, тим самим не виконуючи рішення суду, продовжуючи створювати перешкоди особам які мають законне право на користування житлом. На час розгляду справи, заборгованості за ОСОБА_2 та її сімєю по сплаті комунальних послуг, не має. Відповідачі відсутні на території України, однак періодично повертаються у м. Львів, що підтверджується копією паспортів, копіями авіаквитків. Відсутність відповідачів на території України, та їх працевлаштування на території Іспанії, підтверджується копіями безтермінових контрактів, засвідчені переклади яких надані разом із запереченням на позов.

Відтак, суд вважає, поважними причини відсутності ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за місцем реєстрації та проживання у звязку із працевлаштуванням за кордоном, а також фактичними перешкодами у користуванні житлом, які чиняться із сторони ОСОБА_5 та ОСОБА_6, незважаючи на рішення суду, які на даний час не виконані. Права власника будинку та його балансоутримувача у даній ситуації не є порушеними з вини Відповідачів. Отже й відсутні підстави для поновлення прав Позивача, шляхом визнання осіб втратившими право на користування житлом та зняття з реєстрації. Інших доказів на підтвердження доводів викладених позовній заяві Позивачем не подано. Доводи представника Відповідача про поважність причин відсутності ОСОБА_2 та її сімї , підтверджені належними та допустимими доказами, які не були спростовані Позивачем.

Що стосується позовних вимог про зобовязання ОСОБА_1 районного відділу міграційної служби у м. Львові, про зняти відповідачів з реєстрації, такі до задоволення не підлягають, оскільки, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» , зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою),а тому у задоволенні цієї позовної вимоги з огляду на встановлені судом обставини слід також відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 169, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

у задоволенні позову ОСОБА_1 районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 відділу міграційної служби у м.Львові,3 осіб ЛКП»Сокільницьке»,ОСОБА_5,ОСОБА_6 про визнання такими,що втратили право на користування житловим приміщенням- відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя М.І.Гулієва