Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.03.2016 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого, судді Хитрука В.М.

при секретарі Малюговій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Відділ реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Свої вимоги до суду заявник мотивувала тим, що її мати ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище «Кілімінська») ОСОБА_3, бабуся ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище «Ковальська») ОСОБА_5, дідусь ОСОБА_4 (Тимко) Прокопович та прабаба і прадід є за національністю поляки. Проте, у свідоцтві про народження заявниці національність її батьків вказана українці. Бажаючи виправити зазначену неправильність у актах реєстрації цивільного стану, вона звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Барського районного управління юстиції, проте там їй розяснили про неможливість у внесенні змін до актових записів у зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів. Факт національності для заявника має юридичне значення, оскільки вказує на її національну приналежність.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні.

Представник заінтересованої особи Відділу реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області у судове засідання не з'явився, їх явка є не обовязковою.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснили, що вони довгий час знають сімю ОСОБА_1 та переконливо ствердили, що вона, її мати, баба та дід за національністю поляки. Заявник вільно володіє польською мовою, відвідує римо католицьку церкву, святкує католицькі релігійні свята, її сімя завжди дотримувалася польських звичаїв та обрядів.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що вона працює директором Дому польської культури. ОСОБА_1 є членом Дому, регулярно відвідує усі заходи та заняття, вільно володіє польською мовою, дотримується польських звичаїв та обрядів, часто перебуває в Польщі.

Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що заява доведена та обґрунтована і її необхідно задовольнити в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного.

В дусі поваги до свого історичного походження, відновлення своєї корінної польської приналежності для заявника має велике значення національність батиків та її справжня національність.

В радянський період, родина не мала змоги вільно та відкрито виражати своє походження та віросповідання, так як боялася політичних переслідувань, а щоб уникнути гонінь зі сторони влади приховували свою приналежність до польської національності. В зв'язку з чим, до документів матері та батька були внесені актові записи про українське громадянство та національність. На даний час родина заявниці підтримує дух польської національності віросповідуючи успадковану католицьку віру, живучи традиціями польської культури.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи, зокрема, на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Кожна сторона, згідно ст. 10 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

ОСОБА_1 народилася 25.03.1947 року у м. Бар Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про її народження. Дошлюбне прізвище заявника «Мінакова». Її мати ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище «Кілімінська») ОСОБА_3 народилася 16.09.1929 року в м. Бар Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про народження. У вказаному свідоцтві про народження ОСОБА_2 у графі мати записана бабуся заявниці ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище «Ковальська») ОСОБА_5 та вказана її національність полька. У свідоцтві про народження бабусі ОСОБА_9 національність батьків вказана «поляк». В копії паспорта дідуся ОСОБА_4 (Тимко) Прокоповича національність вказана «поляк».

З довідки Римо-Католицької парафії ОСОБА_10 м. Бар від 09.03.2016 року вбачається. що ОСОБА_1 є практикуючою парафіянкою та дійсно належить до парафії св. Анни з 1947 року.

З довідки Римо-Католицької парафії ОСОБА_10 м. Бар від 09.03.2016 року вбачається, що ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, була хрещена в місцевій парафії св. Анни в 1947 році.

Діти заявниці хрещені в Римо-Католицькій парафії ОСОБА_10 м. Бар.

Також, факт національності ОСОБА_1 підтвердили у судовому засіданні свідки.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, показання свідків об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Ці докази суд у відповідності із ст.ст. 58, 59 ЦПК України вважає належними та допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку.

Аналізуючи надані заявницею та досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності судом встановлено, що заявниця, її мати, баба та дід за національністю поляки.

Згідно зі ст. 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду та віросповідання.

Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність, має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 07 липня 1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану», питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу.

За змістом ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, у позасудовому порядку свої права заявниця захистити не може, а тому виправлення неправильних відомостей у відповідних актових записах необхідно внести за рішенням суду.

Керуючись ст. 256 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище «Мінакова») ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, за національністю полька.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення, а неприсутніми особами в той же строк з дня отримання копії рішення, шляхом подачі апеляційної скарги в Апеляційний суд Вінницької області через Барський районний суд Вінницької області.

Суддя: