Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/3786/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Антоненко М.В.
Провадження № 22-ц/778/464/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Бєлки В.Ю.

Суддів Онищенка Е.А.

ОСОБА_2

При секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа ОСОБА_4, про визнання поруки припиненою,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна», третя особа ОСОБА_4, про визнання поруки припиненою

В обґрунтування позову зазначала, що 18.06.2008 року між ОСОБА_4 та ЗАТ «ОТП БАНК» було укладено кредитний договір, який складається з двох частин, що нерозривно пов'язані між собою.

Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 150 000 доларів США на строк до 17.06.2023 року.

18 червня 2008 року між нею та Банком було укладено договір поруки, відповідно до умов якого вона зобов'язалася відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником боргових зобов'язань перед банком в повному обсязі таких зобов'язань.

Відповідно до пункту 1.2 договору поруки поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники.

Вважає, що на даний час договір поруки є припиненим з наступних підстав.

Так, договором поруки конкретний строк його дії не визначений, у ньому міститься лише вказівка на строк дії самого договору, який пов'язується з повним виконанням боргових зобов'язань за кредитним договором

25 липня 2014 року Банком у зв'язку із невиконанням позичальником своїх грошових зобов'язань за кредитним договором було направлено на його адресу досудову вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дати відправлення Банком даної вимоги.

Отже, пред'явивши позичальнику вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, банк змінив строк виконання основного зобов'язання і повинен був пред'явити позов до неї протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Проте, з моменту настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором, тобто з 25.07.2014 року банк з позовом до неї, як до поручителя не звертався.

У зв'язку з цим вважає, що з 25.01.2015 року дія договору поруки припинилася.

Враховуючи вищевикладене просила суд визнати поруку, за договором поруки від 18.06.2008 року, укладеним між нею і ЗАТ «ОТП Банк» припиненою.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено в звязку з необґрунтованістю.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення, є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Встановлено, що 18.06.2008 року між ОСОБА_4 та ЗАТ «ОТП БАНК» було укладено кредитний договір, який складається з двох частин, що нерозривно пов'язані між собою.

Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 150 000 доларів США на строк до 17.06.2023 року.

18 червня 2008 року між позивачем ОСОБА_3 та Банком було укладено договір поруки, відповідно до умов якого вона зобов'язалася відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником боргових зобов'язань перед банком в повному обсязі таких зобов'язань.

Договором поруки конкретний строк його дії не визначений, у ньому міститься лише вказівка на строк дії самого договору, який пов'язується з повним виконанням боргових зобов'язань за кредитним договором

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що дія договору поруки не припинилася у звязку з невиконання основного зобовязання за кредитним договором.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 3.2) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі слід застосувати норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців).

Так спірним договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання позичальником або поручителем своїх обов'язків, передбачених основним зобов'язанням.

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши 25 липня 2014 року повідомлення про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів (а.с. 13), змінивши таким чином строк виконання основного зобов'язання.

В разі, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати.

Перебіг шестимісячного строку для пред'явлення Банком вимог до поручителя розпочався 25 липня 2014 року та закінчився 25 січня 2015 року. У вказаний проміжок часу Банк у будь-якій формі вимог до поручителя не пред'явив.

Отже, заявником було доведено, а відповідачем не спростовано, що позов до поручителя подано з пропуском встановленого шестимісячного строку.

З огляду наведеного судова колегія приходить до висновку про обґрунтованість та підставність позовних вимог ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою.

Вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі ст. 309 ЦПК України рішення суду скасовує та ухвалює нове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2015 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа ОСОБА_4, про визнання поруки припиненою задовольнити.

Визнати припиненою поруку, надану ОСОБА_3 за договором поруки від 18 червня 2008 року № SR-SME201/286/2008 , укладеним між ОСОБА_3 і Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк».

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: