Номер провадження: 22-ц/785/4844/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1Д
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Гончаренко В.М.,Заїкіна А.П.

з участю секретаря - Лопотана В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3,яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, Арцизька районна державна адміністрація Одеської області та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, третя особа Арцизької районної державної адміністрації Одеської області про визначення частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 06 квітня 2016 року, -

встановила:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом і в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з ОСОБА_3 перебував у шлюбі з 24.11.2007 р. по 24.02.2014р. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей не має. За час шлюбу подружжям було придбано будинок ,розташованого за адресою : м. Арциз, вул. Червоноглинська , буд. 41 ,Одеської області та рухоме майно на загальну суму 13777 грн.

Позивач просив суд здійснити поділ спільного майна подружжя визнавши за ним та відповідачем ОСОБА_3 право власності за кожним на 1/2 частину будинку № 41 по вул.Червоноглинська у м.Арциз, Одеської області та поділити порівну набуте рухоме майно подружжя.

У липні 2015 року ОСОБА_4 ,яка була залучена судом до участі у справі в якості третьої особи ,яка заявляє самостійні вимоги, звернулася до суду з позовом про визнання право власності на нерухоме майно та визначення частки у спільній частковій власності на нерухоме майно і в обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що 11.02.2008 року за договором купівлі продажу від 11.02.2008 р. її син ОСОБА_2 разом з колишньою дружиною відповідачем ОСОБА_3 та неповнолітними дітьми ОСОБА_3 від першого шлюбу ОСОБА_6,ОСОБА_5 , в інтересах яких, як законний представник діяла ОСОБА_3, придбали в рівних частках будинок ,розташований за адресою : м.Арциз, вул. Червоноглинська , буд. 41.,Одеської області.

Оскільки придбаний відповідачами будинок не був придатний для проживання , позивач за власні кошти придбала будівельні матеріали , найняла робітників та здійснила ремонт будинку , привела будинок до придатного для проживання стану , всього на ремонт будинку було витрачено біля 20000 грн.

Позивач ОСОБА_4 посилаючись на те,що за рахунок вкладенних нею особистих коштів ,вартість будинку значно збільшилась, а тому вона набула право власності на 1/2 частину будинку .

Позивач ОСОБА_4 просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку № 41 по вул. Червоноглинська у м.Арциз,Одеської області.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та його представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Залучена судом до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_7 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Позов ОСОБА_2 підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Представник відповідачів за первісним позовом та позовом ОСОБА_4 , позови не визнав ,просив відмовити у задоволенні позовів.

Представник залученої судом до участі у справі у якості третьої особи - Арцизької районної державної адміністрації Одеської області, як органу опіки та піклування в судовому засіданні, вважала позов ОСОБА_2 та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_7 необґрунтованими, заперечувала проти їх задоволення.

Рішення ухвалено у відсутність відповідача ОСОБА_5

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 06 квітня 2016 року у задоволенні позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційніних скаргах ОСОБА_2 та ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення ,яким задовольнити їх позови.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині підстав мотивування відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з безпідставності позовних вимог.

Проте повністю погодитися з висновками суду першої інстанції не можна.

Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційних скарг ОСОБА_2 та ОСОБА_8

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 24.11.2007 року по 24.02.2014 року , що підтверджується рішенням Арцизського районного суду Одеської області від 24.02.2014 року (а.с.4).

Від шлюбу у сторін спільних дітей немає.

21.01.2008 року ОСОБА_9 продав ,а ОСОБА_2, ОСОБА_3 та неповнолітні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представником яких діяла ОСОБА_3 , придбали в рівних частках будинок ,розташований за адресою: м.Арциз, вул.Червоноглинська , буд. 41 ,Одеської області (а.с.31) та у подальшому зареєстрували право власності на спірний будинок ,що підтверджується витягом про право власності на нерухоме майно (а.с.30).

Суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання в рівних частках за позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права вланості по 1/2 частини на спірний будинок , оскільки спірний будинок був придбаний ОСОБА_2 ,ОСОБА_3,ОСОБА_5,ОСОБА_6 в рівних частках та відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України є спільною частковою власністю зазначених осіб , а тому не є спільною сумісною власністю подружжя і поділу між подружжям не підлягає . Звертаючись до суду з позовом про поділ майна подружжя , позивач ОСОБА_2 посилався на те,що за час шлюбу подружжям було придбано рухоме майно ,а саме меблеву стінку, диван, мяке ліжко (тофу), два мякі крісла на загальну суму 2500,00 грн.; килим 5х4 вартістю 500,00 грн., компютер вартістю 2700,00 грн., швейну машинку та оверлок на зальну суму 2000,00 грн., пральну машину автомат вартістю 3877,00 грн., три ватні покривала на загальну суму 240,00 грн., три подушки пухові на загальну суму 450,00 грн., постільну білизну 6 комплектів на загальну суму 480,00 грн., рушники банні 3 шт. на загальну суму 180,00 грн., рушники середні 5 шт. на загальну суму 100,00 грн., кухонний посуд на загальну суму 250,00 грн., газовий балон з газом вартістю 100,00 грн.

Матеріали справи не містять докази придбання зазначеного ОСОБА_2 у позові рухомого майна та його вартості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України сторони зобов'яани довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні колегії суддів позивач ОСОБА_2 підтвердив те ,що надати докази придбання рухомого майна та його вартість він не може .

Судом першої інстанції вірно відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2І.з підстав недоведеності позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо неврахування судом першої інстанції того, що при розгляді позову ОСОБА_4 він не був залучений до участі у справі підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_2 є співласником спірного будинку , при зверненні ОСОБА_4 з позовом , ОСОБА_4 просила визнати за нею право власності на 1/2 частину спірного будинку ,проте до ОСОБА_2 позов не був предявлений.

Стосовно позову ОСОБА_4 слід зазначити наступне.

Звертаючись до суду з позовом про визнання право власності на 1/2 частину спірного будинку , позивач ОСОБА_4 посилалася на те,що нею було здійснено капітальний ремонт будинку за власні кошти , внаслідок чого вартість будинку значно підвищилась .

Відмовляючи у задоволенні позову та розглядаючи спір по суті , суд першої інстанції не звернув уваги на те,що позов до співвласника спірного будинку ОСОБА_2 не предявлений . Вирішуючи спір щодо визнання права власності на спірний будинок, суд першої інстанції не виріив питання щодо залучення до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_2 на що звернув увагу в апеляційній скарзі ОСОБА_2 та розглянув спір без участі всіх співласників спірного будинку , що є підставою для відмови у задоволенні позову .

Хоча суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову ОСОБА_4 проте невірно визначив підстави за якими у задоволенні позову слід відмовити.

Апеляйний суд в апеляційному порядку позбавлений можливості вирішити питання щодо залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 ,оскільки відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції на час його ухвалення та чинним законодавством не передбачено таке право в апеляційній інстанції. .

У задоволенні позову ОСОБА_4 слід відмовити з підстав того, що позов до ОСОБА_2, як співвласника спірного будинку ,чиї права порушені не предявлений.

ОСОБА_4 не позбавлена права та можливості звернутися до суду з відповідним позовом до всіх співвласників спірного будинку ,або в іншому порядку захистити свої порушені або невизнанні права.

Таким чином , апеляційна скарга ОСОБА_2 та апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині мотивування підстав відмови у задоволенні позову ОСОБА_4. В решті рішення підлягає залишенню без змін.

За таких підстав, відповідно до п.3 ч.1 ст. 307 ЦПК України, апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню ,а рішення суду першої інстанції зміні в частині мотивування підстав відмови у задоволенні позову ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 303, п.3 ч.1 ст.307, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 06 квітня 2016 року змінити в частині мотивування підстав відмови у задоволенні позову ОСОБА_10.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_11

ОСОБА_12

ОСОБА_13.