Провадження №22-ц/784/356/16
Головуюча першої інстанції Тихонова Н.С.
Категорія 27 Доповідач апеляційної інстанції Галущенко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

11 березня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Самчишиної Н.В.

Серебрякової Т.В.

із секретарем: Горенко Ю.В.

за відсутності учасників процесу

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.12.2015 р., у справі за

позовом

ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» ( далі ПАТ КБ «Приватбанк» або Банк) про зменшення заборгованості за відсотками за кредитним договором,

встановила:

17.11.2014 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про зменшення заборгованості за відсотками за кредитним договором.

Позивачка зазначала, що 07.08.2006 року вона уклала з «ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір про отримання споживчого кредиту за умовами якого Банк надав їй 5325 грн. 50 коп. кредитних коштів на строк до 08.02.2010 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.09.2014 р. стягнута заборгованість за кредитним договором.

Зокрема, постановлено про стягнення 15148 грн.25 коп. у вигляді процентів та зменшено розмір пені з врахування спеціального річного строку позовної давності та тяжкого захворювання до 200 грн.

У задоволенні вимог про стягнення штрафу відмовлено за пропуском позовної давності.

Посилаючись на вказане, позивачка просила зменшити нараховані проценти до 3533 грн. 68 коп. з урахуванням строку позовної давності та у зв'язку з недотриманням банком вимог ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо надання інформації про сукупну вартість кредиту та щодо непропорційно великої суми компенсації за невиконання кредитного зобов'язання.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.12.2015 р., описка в якому виправлена ухвалою того ж суду від 15.02.2016 р., ухвалено про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення та ухвалення нового про задоволення позову з посиланням на невідповідність висновків рішення дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення в межах оскарження, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Згідно з приписами ст. ст. 57, 58, 59, 60, ч.3 ст.61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються стороною та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення у справі та щодо яких виникає спір.

Не підлягають доведенню обставини, які встановлені судовим рішенням у справі у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають відповідати вимогам належності та допустимості.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.09.2014 р. у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 встановлено факт порушення умов кредитного договору укладеного з Банком 07.08.2006 р.

Внаслідок цього порушення виникла заборгованість за процентами з користування кредитом, яка визначена цим рішенням у розмірі 15348 грн. 25 коп.

В рішенні також наведені мотиви щодо відсутності правових підстав для застосування строку позовної давності до вимог Банку про стягнення процентів та застосування скороченого ( річного) строку позовної давності для стягнення пені.

Даних про виконання цього рішення матеріали справи не містять.

Суд повно та всебічно дослідив зазначені обставини справи дав належну юридичну оцінку наданим доказам та прийшов обґрунтованого цими доказами висновку про відсутність правових підстав для зменшення розміру процентів і задоволення позову.

При цьому суд правильно виходив з того, що обставини, які встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили не підлягають доведенню, а відтак розмір процентів, визначений таким рішенням не може бути змінений іншим рішенням за наявності одних і тих же обставин вже вирішеної справи.

Судом обґрунтовано, виходячи з презумпції правомірності договору, відхилено посилання на порушення Банком при укладенні договору вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Відсутні також і підстави для зменшення заборгованості за процентами з огляду на тяжке матеріальне становище позичальниці, оскільки цивільне законодавство, яке регулює зобов'язальні договірні правовідносини таких правових підстав для зменшення розміру відшкодування збитків не містить, а їх розмір вже визначено попереднім рішенням суду, яке набрало законної сили.

Доводи апеляційної скарги про існування певних усних домовленостей, які могли бути підставою для зменшення процентів та які не враховані судом, не заслуговують на увагу, оскільки належними доказами не доведена наявність таких умов договору, які не враховані судом та які можуть бути правовою підставою для задоволення позову.

Інші доводи також не заслуговують на увагу, оскільки висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити, а заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.12.2015 р. - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова