Справа № 204/5226/15-ц
Провадження № 2/204/1168/16
РІШЕННЯ

Іменем України

13 травня 2016 року м.Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Тітової І.В.

з участю секретаря Духневича В.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

05 серпня 2015 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати аліменти із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., уродженця м.Дніпропетровська, на користь позивача на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. в розмірі 1000грн., починаючи з дня подання позовної заяви та до моменту досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у шлюбі з 14 жовтня 2006р., який було розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 жовтня 2011р. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає разом із позивачем та знаходиться на її повному утриманні. У вихованні сина відповідач, як під час шлюбу, так і після його розірвання, належної участі не приймав. Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18.12.2009р. з 01 жовтня 2009р. стягуються із ОСОБА_3 на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4, у розмірі 500грн. у твердій грошовій одиниці до досягнення повноліття. Відповідач аліменти сплачує нерегулярно та несвоєчасно. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням своєчасно сплачувати аліменти, пояснюючи, що їхньому сину, який навчався в 2-му «А» класі, а зараз перейшов до 3 класу КЗО ЗСШ №62 необхідний розумовий і фізичний розвиток, нормальне харчування, придбання одягу, товарів на його особисті потреби, забезпечення підручниками і зошитами, канцтоварами та літературою, відвідування парку та зон відпочинку, перебування в оздоровчих закладах та літній відпочинок на морі. Також щомісяця позивач витрачає кошти на оплату комунальних послуг, шкільні фонди, на оплату шкільних сніданків, дні народження друзів сина, побутові речі і медичну допомогу, купує їжу, особисті та інші необхідні речі дитині такого віку, необхідність в яких починаючи з 2009 року значно виросла. Їх син надзвичайно здібний та гарно вихований, дитині такого віку вкрай необхідний фізично - розумовий розвиток, тому син з учнями школи приймає участь в усіх навчально-розвиваючих програмах, а саме: відвідує екскурсії, кінотеатри, театри та цирки, якщо останні пропонують школі перегляд вистав. На даний час розмір стягуваних аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку діти, природно, потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища. Крім того, з часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку: на час присудження аліментів син належав до категорії дітей віком до 6-ти років, прожитковий мінімум на дитину цього віку на місяць становив 557 грн., а на час розгляду даної справи судом, син належить до категорії дітей віком від 6-ти до 18-ти років та прожитковий мінімум на дитину цього віку на місяць становить 1286грн., та з 01.12.2015р. буде становити 1455грн. Відповідач постійно приховує дійсний розмір своїх прибутків: він нещодавно придбав автомобіль, працює таксистом та здійснює підприємницьку діяльність без відповідної реєстрації в податкових органах. Відповідач фізично здоровий, не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, аліменти нікому іншому не виплачує та інших осіб, які перебувають на його утриманні, немає. Він зобов'язаний та має утримувати сина належним чином. На теперішній час виникла потреба у збільшенні розміру аліментів, оскільки спільний син сторін дорослішає і потребує більше витрат на своє утримання. Так, зі плином часу, значно зросли витрати на його навчання, на забезпечення одягом та предметами першої необхідності. Тому розмір аліментів повинен бути достатнім для задоволення звичних, а не тільки обмежено необхідних (мінімальний споживчий кошик) потреб дитини. Крім того, соціально-економічна ситуація в Україні, інфляція, зростання цін на продукти харчування, товари першої необхідності, ліки, комунальні послуги тощо, також суттєво позначаються на розмірі фактичних витрат, які необхідно нести на утримання дитини - підлітка. Таким чином, аліменти в розмірі 500грн. на сьогоднішній день не можуть повною мірою забезпечити належне утримання дитини, задоволення мінімальних потреб для її нормального фізичного та психічного розвитку. Позивач вважає, що відповідач може надавати допомогу на утримання дитини більше, ніж 500грн. на місяць, а з урахуванням його фінансових можливостей аліменти в розмірі 1000грн. на місяць є адекватною сумою, необхідною для задоволення потреб дитини, її нормального фізичного та психічного розвитку.

Позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили задовольнити позов.

Відповідач у судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

14 жовтня 2006р. Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис № 928, що підтверджується рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровськ від 12 жовтня 2011р. (а.с.43).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.45).

18 грудня 2009р рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Дніпропетровська, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - аліменти на утримання його сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2., у розмірі 500грн., щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2009 року і до його повноліття, в особі матері ОСОБА_1, допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць (а.с.44).

12 жовтня 2011р. рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровськ шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с.43).

Відповідно до довідки про склад сім'ї та місце реєстрації від 14.05.2015р. № 10714 позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, де з позивачем з 26.01.2007р. до теперішнього часу проживає та знаходиться на її забезпеченні син ОСОБА_4 (а.с. 47).

Відповідно до ст.ст. 180, 182, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а розмір щомісячних аліментів визначається судом і в жодному разі не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України.

Згідно із ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду а також домовленістю між батьками, може бути в подальшому зменшений чи збільшений рішенням суду за позовом боржника чи отримувача аліментів, у випадку зміни матеріального чи сімейного становища, погіршення чи поліпшення здоровя когось з них.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України, як підставу звільнення від доказування.

Згідно з роз'ясненнями, наданими у п.23 Постанови Верховного Суду України N 3, 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Положеннями ст.184 СК України встановлено, що у разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підтвердження заявлених вимог позивачем не надано жодного доказу того, що її матеріальне становище змінилось, а самі по собі вимоги позивача нічим об'єктивно не підтверджені та не доведені. Крім того, з відповідача за рішенням суду було стягнуто аліменти у розмірі 500грн., що становить не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, а необхідність збільшити цю суму позивачем доведена не була.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст.60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст.27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що цивільний позов не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів відмовити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3. в дохід держави судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім)грн. 20коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 17 травня 2016 року.

Суддя І.В. Тітова