Справа № 495/4375/16-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

03 серпня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого - одноособово судді Боярського О.О.,

при секретарі - Завацькій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Алкалія» про розірвання договорів оренди землі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача вказуючи, що між ОСОБА_1 (орендодавець) та Товариством з додатковою відповідальністю «Алкалія» (орендар) укладені Договір оренди землі № 90 від 01.12.2010р. площею 4,19га кадастровий №НОМЕР_1 та Договір оренди землі № 91 від 01.12.2010р. площею 1,35га кадастровий НОМЕР_2(далі-Договори оренди землі), згідно яких Позивач передав Відповідачу у строкове платне володіння і користування належні на праві власності орендодавцеві земельні ділянки

Відповідно до п. 4 Договорів оренди землі, вони були укладені на 10 років.

Пунктом 5 Договорів оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: 1500 кг. пшениці, 500 кг. ячменю за один повний пай.

Відповідно до п.7 Договорів оренди землі орендна плата вноситься до 20 числа першого місяця за звітним роком. Тобто орендна плата вноситься орендарем один раз на рік у вказані в даному пункті строки, а відповідно до п. 8 Договорів оренди землі передача продукції та надання послуг у рахунок орендної плати оформляється відповідними актами.

Відповідачем не здійснюється виплата орендної плати за Договорами оренди землі, що підтверджується відсутністю відповідних актів приймання-передачі.

Обґрунтовуючи позов Позивач посилається на ст.13,15,24,25,32 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», ч.1 ст.652 ЦК України, ч.1 ст.141 ЗК України.

Окрім того, позивачем до суду подані письмові пояснення, в яких зазначено про те, що державна реєстрація Договорів оренди землі належним чином не проведена, а відмітка у цих договорах про їх державну реєстрацію станом на 18.05.2012р. не відповідає положенням порядку реєстрації договорів оренди землі, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі" № 1021 від 09.09.2009р. із змінами.

У зв'язку з чим, штамп, підпис та печатка Білгород-Дністровського районного відділу Держкомзему в Одеській області є неналежним доказом державної реєстрації Договорів оренди землі. До пояснень Позивачем додані копії витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.04.2015 року НОМЕР_3 кадастровий НОМЕР_2 та від 15.04.2015 року НОМЕР_4-кадастровий №НОМЕР_1, які свідчать про те, що державна реєстрація Договорів оренди землі станом на 15.04.2015р. не проводилася, а отже зазначені договори не набрали чинності.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи наявна його заява, відповідно до якої просить справу розглянути без його участі та участі Позивача.

Представник Відповідача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про причини неявки до суду не повідомив.

Представник Відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував згідно письмового заперечення, в якому посилаючись на ст.ст. 291,525,615 ЦК України, ст.ст. 27,28,31, 32 Закону України «Про оренду землі», вказує, що Позивач згідно договорів оренди землі, укладених з Відповідачем щодо належних їй на праві власності земельних ділянок виконував всі умови спірних договорів оренди землі, в тому числі сплачував орендну плату, що підтверджено копіями відомостей та довідками.

З огляду на наявні в матеріалах справи заперечення відповідача та відсутності згоди позивача на розгляд справи в заочному порядку, справа підлягає розгляду в загальному порядку без участі сторін, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи на підставі доказів, наявних в матеіралах справи.

Судом встановлено, що згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НОМЕР_3 та НОМЕР_4 від 15.04.2015р., виданих відділом Держземагенства в Білгород-Дністровському районі Одеської області Позивач є власником земельних ділянок на підставі державного акту про право власності на землю НОМЕР_5, зареєстрованого за № 4124 від 10.12.2002р., площею 4,19га, кадастровий №НОМЕР_1 та площею 1,35га кадастровий НОМЕР_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Карналіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Оригінали витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НОМЕР_3 та НОМЕР_4 від 15.04.2015р., посвідчені підписом та печаткою державного кадастрового реєстратора ОСОБА_3 та були оглянуті у судовому засіданні.

Згідно копій договорів оренди землі, що наявні в матеріалах справи між ОСОБА_1 (орендодавець) та Товариством з додатковою відповідальністю «Алкалія» (орендар) укладені Договір оренди землі № 90 від 01.12.2010р. площею 4,19га кадастровий №НОМЕР_1 та Договір оренди землі № 91 площею 1,35га кадастровий НОМЕР_2.

В матеріалах справи відсутні невід'ємні частини Договорів оренди землі: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом.

Оригінали примірників Договорів оренди землі у Позивача відсутні, а представник Відповідача пояснив це тим, що Позивач до Відповідача про повернення примірників цих договорів після їх державної реєстрації не звертався.

Зважаючи на викладене суд не зміг встановити волевиявлення Позивача на укладення договорів оренди землі в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом цих письмових документів.

Згідно п.29 Договорів оренди землі вони набирають чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Цей договір укладено у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий - Орендаря, третій - в ДП «ЦДЗКД» Одеська регіональна філія.

Судом встановлено, що в копіях договорів оренди землі наявні відмітки про їх реєстрацію у Відділі Держкомзему у Білгород-Дністровському районі Одеської області про що в Державному реєстрі земельних ділянок вчинено запис:

від 18.05.2012р. за № 01039 на договорі оренди землі № 90 від 01.12.2010 року площею 1,35га кадастровий номер НОМЕР_1 укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з додатковою відповідальністю «Алкалія» та від 18.05.2012р. за № 01040 на договорі оренди землі № 91 від 01.12.2010 року площею 4,19га кадастровий номер НОМЕР_2 укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з додатковою відповідальністю «Алкалія».

Відповідно до статті 18 Закону України «Про оренду землі», в редакції, що діяла на момент укладання Договорів оренди землі, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Статтею 20 цього ж Закону встановлено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відносини із реєстрації договорів оренди землі на час виникнення спірних відносин регулювалися, зокрема Законом України «Про оренду землі», Порядками ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009 року № 1021, із змінами, (далі-Порядок), Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 2 липня 2003 року № 174 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 року за № 641/7962 )

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004р. № 1952-IV визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 2 зазначеного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

16 березня 2010 року набрав чинності Закон України від 11 лютого 2010 року № 1878-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України», яким статті 18 та 20 Закону № 161-XIV виключені, а ст. 6 доповнена ч. 5, згідно з якою право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Розділом ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1878-VІ встановлено, що до 1 січня 2012 року, (9 грудня 2011 року дію вказаної норми продовжено до 1 січня 2013 року), державна реєстрація, зокрема договорів оренди земельних ділянок проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

Пунктом 8 Порядку визначено, що одночасно з внесенням відомостей до Поземельної книги робляться записи у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі.

Державний кадастровий реєстратор сформувавши поземельну книгу в паперовому вигляді на підставі даних отриманих з електронного варіанту поземельної книги проводить запис в книгу записів, та як наслідок і державну реєстрацію договору оренди землі.

Державний кадастровий реєстратор, згідно Порядку, не проводить ніякі інші дії.

Суд ставиться критично щодо твердження Відповідача про те, що штампи про реєстрацію Договорів оренди землі є належним доказом реєстрації названих договорів та відповідає положенням Порядку , із змінами.

Так, предметом позову є розірвання Договорів оренди землі.

Підставою позову є систематична несплата Відповідачем орендної плати за користування землею.

Пунктом 8 Договорів оренди землі встановлено, що передача продукції та надання послуг у рахунок орендної плати оформляється відповідними актами.

До письмових заперечень Відповідача на підтвердження сплати ним орендної плати згідно Договорів оренди землі Позивачу додані копії відомостей СК «Маяк» про сплату Позивачу орендної плати в натуральній формі, однак ці відомості неможливо ідентифікувати з виконанням п.8 Договорів оренди землі. Окрім того, СК «Маяк» не є стороною в Договорах оренди землі.

Щодо довідок про сплату ТДВ «Алкалія» Позивачу орендної плати в натуральній формі, підписаними керівником ТДВ «Алкалія» та її головним бухгалтером, то суд не може їх взяти до уваги у зв'язку тим, що їх неможливо ідентифікувати з виконанням Договорів оренди землі, що стосується сплати Позивачу орендної плати в натуральній формі.

Згідно з вимогами ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Конституцією України, відповідно до ст. 41, забезпечується кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Зазначене положення повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого протоколу до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності дост. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно дост.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 3ст. 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності

Частина 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України,Цивільним кодексом України та іншими законами України і договорами оренди землі.

Статтею ст. 13 Закону України «Про оренду землі» визначено поняття договору оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно ч.2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом.

Відповідно до ч.2 ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар повинен приступати до використання земельної ділянки у строки, передбачені умовами договору, який зареєстрований у встановленому порядку. За недотримання цієї умови може наставати відповідальність орендаря за порушення земельного законодавства, визначена статтями 210 - 212 Земельного кодексу України, зокрема, за самовільне зайняття земельної ділянки.

Стаття 125 Земельного кодексу України передбачає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до роз'яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України в п. 8 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9, в разі, якщо на виконання юридично ще не укладеного договору стороною передчасно передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (ст.ст. 1212-1215 ЦК України).

Згідно з правовою позицією викладеною в постанові Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року (пункт 8) «…Згідно із статтями 210 та 640 ЦК України не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації».

З огляду на вказані положення законодавства, у Позивача відсутні правові підстави вимагати у судовому порядку розірвання Договорів оренди землі укладених з Відповідачем, бо вони були укладені сторонами, але не набрали чинності у зв'язку з тим, що їх державна реєстрація не проведена у відповідності до вимог чинного законодавства України.

З огляду на зазначене вище, вимоги Позивача про розірвання договорів оренди землі не підлягають задоволенню.

Окрім того, на думку суду, між сторонами виникли правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, а отже захист порушеного права здійснюється відповідно до ст.ст. 1212-1215 ЦК України .

Керуючись ст.ст.,9,41 Конституцією України, ст.ст. 1,6,13,15,18,20,25 Законом України «Про оренду землі», ст.125 Земельного кодексу України, ст.ст.6,317,319,626,792 ЦКУкраїни,Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», ст.ст. 3,4,10,11,60,209,213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Алкалія», про розірвання договорів оренди землі: № 90 від 01.12.2010р. площею 4,19га кадастровий №НОМЕР_1 та № 91 від 01.12.2010р. площею 1,35га кадастровий НОМЕР_2, укладених між ОСОБА_1 та Товариством з додатковою відповідальністю «Алкалія» відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: