Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Собіна І.М., Максимчук З.М.

секретар судового засідання: Вох В.С.

за участі: представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на рішення Костопільського районного суду від 5 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович; про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Костопільського районного суду від 5 січня 2016 року позов задоволено:

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. від 9 грудня 2014 року, зареєстрований в реєстрі за №7871, про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (далі - ТОВ "Кредитні ініціативи") на користь позивача 487, 20 гривень судового збору.

У поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач покликався на його незаконність і необґрунтованість через порушення норм матеріального і процесуального права.

На її обґрунтування зазначалося про незастосування матеріального закону, який підлягав застосуванню. Вважає, що застосованими повинні були бути ч. 1 ст. 572, ч. 1 ст. 575 ЦК України та норми Закону України "Про іпотеку". Однак судом застосовано до спірних правовідносин положення Закону України "Про заставу", в зв'язку з чим залишено без уваги п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", ч. 1 ст. 626, ст. 6, ч. 1 ст. 628 ЦК України.

Звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до п. 5.2 іпотечного договору від 22 серпня 2007 року може здійснюватися на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або в добровільному (позасудовому) порядку. Тобто обмежень на вчинення виконавчого напису нотаріусом умовами іпотечного договору не передбачено.

Хибними вважає посилання суду на положення Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", оскільки цим Законом визначено правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, а предметом забезпечення виконання зобов'язання є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1.

Крім того, суд не врахував, що власниками квартири - предмета іпотеки є не лише позивач, але ще три особи, які оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не оспорювали, до участі в справі залучені не були. Не дано правової оцінки доводам ОСОБА_1 про відсутність спору з приводу суми боргу, а також тому факту, що кредитні зобов'язання не виконуються ні в добровільному, ні в примусовому порядку.

Вважаючи, що порушене право ТОВ "Кредитні ініціативи" залишилося незахищеним, а факту порушення своїх суб'єктивних прав позивач не довів, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове - про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову, стягнувши з нього на користь відповідача 535, 92 гривень судового збору.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" не було передбачено такого способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження як виконавчий напис нотаріуса. Таким чином, оспорюваний виконавчий напис не може підлягати виконанню.

Проте з такими висновками не можна погодитися.

З матеріалів справи вбачається, що 22 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) (далі - Промінвестбанк або банк) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №432/07 з подальшими змінами , за умовами якого банк надав позичальнику 130 000 гривень кредиту з процентною ставкою за користування 18 % річних терміном до 21 серпня 2012 року (а.с. 41-44, 57, 58-58, зв.).

З метою повернення отриманих коштів того ж числа укладено іпотечний договір №433/07, за яким ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як власники квартири АДРЕСА_1 забезпечили іпотекою належного їм нерухомого майна виконання кредитного зобов'язання позичальника перед Промінвестбанком (а.с. 47, 48, 49, 50-53).

27 червня 2013 року рішенням Костопільського районного суду, що набрало законної сили, позов банку задоволено: стягнуто із ОСОБА_1 на користь позивача 68 044, 04 гривень заборгованості за кредитним договором, 860, 44 гривень судових витрат та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 5-6).

17 грудня 2012 року Промінвестбанком відступлено свої права вимоги за кредитним договором №432/07 від 22.08.2007 року на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" (а.с. 9-9, зв.). Тоді ж банком відступлено і свої права за іпотечним договором (а.с. 4).

16 жовтня 2014 року судом на виконання рішення Костопільського районного суду від 27 червня 2013 року видано виконавчий лист (а.с. 62-62, зв.).

Ухвалою того ж суду від 22 жовтня 2015 року ТОВ "Кредитні ініціативи" відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку на пред'явлення виконавчого листа до виконання (а.с. 64-64, зв.).

9 грудня 2014 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. видано виконавчий напис, яким запропоновано за рахунок коштів від реалізації іпотечного майна - квартири АДРЕСА_1 задовольнити вимоги ТОВ "Кредитні ініціативи" у розмірі заборгованості, що складається з: 85 153, 50 гривень - борг за кредитом і 67 614, 81 гривень - борг за відсотками за користування кредитом (а.с. 4).

У вимозі ТОВ "Кредитні ініціативи" про усунення порушень і добросовісне виселення від 28 жовтня 2014 року №3172-29, яка адресована співвласникам квартири, зазначено про те, що станом на 1 жовтня 2014 року заборгованість за кредитним договором складала 184 373, 72 гривень, з яких: 85 153, 50 гривень - борг за кредитом; 67 614, 81 гривень - борг за відсотками за користування кредитом; 31 605, 41 гривень - пеня (а.с. 8-8, зв.; 66-69, зв.).

Між тим, оспорюваний виконавчий напис нотаріуса містить інший розмір заборгованості - 156 268, 31 гривень, з яких: 85 153, 50 гривень становить борг за кредитом і 67 614, 81 гривень - борг за відсотками за користування кредитом (а.с. 4).

Стаття 89 Закону України "Про нотаріат" містить вказівку про обов'язковість зазначення у виконавчому листі зокрема сум, що підлягають стягненню, або предметів, які підлягають витребуванню, в т.ч. пені, процентів, якщо такі належать до стягнення.

Оскільки умовами договору стягнення пені за виконавчим написом нотаріуса не передбачено, тому її відсутність у виконавчому написі і наявність у письмовій вимозі не вказує про спірність прав і обов'язків.

Крім того, ТОВ "Кредитні ініціативи" після встановлення у письмовій вимозі факту заборгованості за тілом кредиту, відсотками і пенею вимагало сплатити з них тільки 85 153, 50 гривень боргу за кредитом і 67 614, 81 гривень боргу за відсотками, однак без суми пені, що повністю відповідало розміру заборгованості, зазначеному згодом у виконавчому написі.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Згідно з п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 3 березня 2004 року за № 283/8882, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса" для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Між тим, з висновками суду першої інстанції про задоволення позову колегія суддів погодитися не може.

Так, Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Тобто норми матеріального права, що застосовані місцевим судом при вирішенні спірних правовідносин, застосуванню не підлягали, оскільки не регулюють їх. Об'єктом забезпечення основного зобов'язання є предмет іпотеки - нерухоме майно, тоді як суд застосував норми закону, які регулюють права і обов'язки з приводу рухомого майна, яке перебуває під обтяженням.

Як убачається, суд першої інстанції уваги на викладені обставини не звернув, що призвело до ухвалення рішення, яке не може залишатися чинним.

Представник відповідача в засіданні апеляційного суду наполягав на тому, що останній платіж за кредитним зобов'язанням боржником сплачено в 2012 році, що останнім спростовано не було. Таким чином, оспорюваний виконавчий напис вчинено в межах трирічного строку, визначеного законом.

За змістом ст.ст. 10 і 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки ОСОБА_1 не довів свого позову про незаконність оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, тому його вимоги до задоволення не підлягають.

Згідно із ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотивом для ухвалення нового рішення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є неправильне застосування судом норм матеріального права.

В силу ст. 88 ЦПК України понесені ТОВ "Кредитні ініціативи" при поданні апеляційної скарги на оскаржуване рішення слід стягнути на його користь із позивача.

На підставі ч. 1 ст. 35, ст.ст. 87, 88, 89 Закону України "Про іпотеку" в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 3 березня 2004 року за № 283/8882, п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса", керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" задовольнити.

Рішення Костопільського районного суду від 5 січня 2016 року скасувати.

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович; про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" 535 (п'ятсот тридцять п'ять) гривень 92 копійки судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: