Справа № 308/4690/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 серпня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Ігнатюка Б.Ю., Куштана Б.П.

за участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 червня 2016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 року ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» (далі Товариство) звернулося в суд із указаним позовом, посилаючись на те, що згідно кредитного договору від 30.12.2013 № Р30.101.15141 ПАТ «Ідея Банк» (далі Банк) надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 9950,00 грн. зі сплатою 11,4% річних, строком на 12 місяців (до 31.12.2014).

31.12.2015 між Банком та Товариством було укладено договір відступлення права вимоги за кредитними зобов'язаннями, в тому числі за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1

Позивач зазначав, що взяті на себе зобовязання позичальниця належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 30.03.2016 у неї виникла заборгованість у розмірі 5 689,69 грн., з яких 3290,92 грн. за тілом кредиту; 2398,77 грн. за відсотками та комісіями.

Посилаючись на дані обставини Товариство просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі розмірі 5 689,69 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 17.06.2016 у задоволенні позову Товариства відмовлено.

На це рішення подало апеляційну скаргу Товариство, у якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального й процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким його позов задовольнити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання у визначений час не зявились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток (а.с.58-59). Клопотання про відкладення розгляду справи не надходило. Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 197, ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак таким вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки докази про повідомлення відповідача щодо заміни кредитора у зобов'язанні відсутні, то боржник має право не виконувати свій обов'язок перед кредитором, а позов Товариства є передчасним.

Проте з таким висновком місцевого суду погодитися не можна.

Відповідно до положень статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до умов кредитного договору від від 30.12.2013 № Р30.101.15141 Банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 9950,00 грн., а позичальниця зобов'язалася повернути кредит та сплатити 11,4% річних зі строком на 12 місяців (до 31.12.2014) (а.с.19-20).

31.12.2015 між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» було укладено договір факторингу, за яким Банк відступив Товариству своє право грошової вимоги, зокрема до ОСОБА_1 за кредитним договором від 30.12.2013 № Р30.101.15141 (а.с.12-18).

На момент відступлення права вимоги (станом на 31.12.2015) заборгованість відповідача становила 5688,67 грн., з яких 3290,92 грн. за кредитом; 2398,77 за процентами та комісіями (а.с. 21).

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частинами 1, 2 ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Крім цього, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі N 6-979цс15.

З матеріалів справи вбачається, що, згідно Виписки по особовому рахунку ОСОБА_1, останній платіж було нею здійснено 12.03.2015 (а.с.24). Договір факторингу було укладено 31.12.2015 і станом на цей день заборгованість ОСОБА_1 склала 5688,67 грн., з яких 3290,92 грн. за тілом кредиту та 2397,75 грн. за відсотками (а.с.23). Станом на 30.03.2016 заборгованість складає 5689,69 грн., з яких 3290,92 грн. за тілом кредиту; 2398,77 грн. за відсотками та комісіями (а.с.22). Таким чином, боржник не сплачувала заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, а отже, не виконувала свого обовязку по погашенню заборгованості.

Оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі, тому апеляційний суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути заборгованість на користь нового кредитора.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального й процесуального права, відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову Товариства.

Відповідно до ст. 88 ЦПК Україні стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо апеляційний суд ухвалює нове рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати в сумі 2893,80 грн. (з яких 1378,00 грн. сплачений судовий збір за подання до суду позовної заяви (а.с.4) та 1515,80 грн. сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги (а.с.41)).

Керуючись ст.ст. 307 ч. 1 п. 3, ст. 309 ч. 1 п.п.3, 4, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» задовольнити.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» заборгованість за кредитним договором від 30.12.2013 № Р30.101.15141 станом на 30.03.2016 у розмірі 5689,69 грн.(пять тисяч шістсот вісімдесят девять гривень 69 коп.), з яких 3290,92 грн. (три тисячі двісті девяносто гривень 92 коп.) заборгованість за тілом кредиту, та 2398,77 грн. (дві тисячі триста девяносто вісім гривень 77 коп.) заборгованість за відсотками та комісіями.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» 2893,80 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча:

Судді: