13.12.2016 Єдиний унікальний номер 205/5292/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Скрипник К.О.,

при секретарі - Молчанові Є.Д.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, у письмовому провадженні, без застосування технічного запису відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Ленінського відділу Державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, заінтересовані особи ОСОБА_3, ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И В:

14 листопада 2016 року заявник звернулася зі скаргою. В обґрунтування скарги зазначила, що Ленінським районним судом м. Дніпропетровська на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2016 року був виданий виконавчий лист по справі № 205/5292/15, який предявлено до примусового виконання. Про відкриття виконавчого провадження заявнику стало відомо лише 08.11.2016 року, коли в реєстрі права власності на нерухоме майно вона побачила, що державним виконавцем накладено арешт на її майно. Ознайомившись з матеріалами справи та постановами по справі, які були винесені державним виконавцем, вважає їх такими, що винесені з порушенням законодавства України. При відкритті виконавчого провадження державним виконавцем не було враховано факт подання неналежною особою заяви про відкриття виконавчого провадження, оскільки в заяві зазначено прізвище стягувача «Логвіненко», а в рішенні Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2016 року зазначено прізвище «Логвиненко». Отже, виконавчий лист не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». В провадженні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ знаходиться справа за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2016 року та результати розгляду даної справи безпосередньо вплинуть на виконавче провадження у даній справі. ОСОБА_1 просила визнати дії державного виконавця Журавльвої Олени Вікторівни в частині відкриття виконавчого провадження та повідомлення боржника неправомірними; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 01.11.2016 року по справі ВП № 52787504; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 01.11.2016 року по справі ВП № 52788885; скасувати постанову про арешт майна боржника від 01.11.2016 року по справі ВП № 52787504; скасувати постанову про арешт майна боржника від 02.11.2016 року по справі ВП № 52787504; скасувати заходи примусового виконання рішення обтяження по справі ВП № 52788885 та ВП № 52787504; відмовити у відкритті виконавчого провадження ОСОБА_3 на підставі виконавчого листа від 31.10.2016 року, який був виданий Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, на підставі рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.10.2016 року, у завязку з тим, що не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

В судове засідання скаржник не з'явився, письмово просив відкласти розгляд справи, у звязку з хворобою та поганим самопочуттям. Однак, дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки жодних доказів суду не представлено, та враховуючи строки розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справи на підставі поданих доказів у відсутність скаржника, належним чином повідомленого про день і час проведення слухання справи.

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися, про день і час проведення слухання справи сповіщалися належним чином.

Відповідно до ст. 386 ЦПК України, якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа органу державної виконавчої служби, приватний виконавець не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Дослідивши матеріали скарги суд, приходить до висновку щодо необґрунтованості скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні Ленінського відділу Державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавчий лист від 31.10.2016 року, виданий Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 боргу 444245,17 грн.

На підставі заяви стягувача державним виконавцем Ленінського відділу Державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 01.11.2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

Постановою державного виконавця Ленінського відділу Державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 01.11.2016 року винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд виходив з наступного.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до статті 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи

Статтею 385 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

За ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Крім того, відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України про виконавче провадження, виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно ч.1 до ст. 28 Закону України про виконавче провадження, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і права і свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволені скарги.

Жодного письмового доказу в підтвердження своїх доводів заявник не подав.

Таким чином, згідно матеріалів справи, вбачається, що рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2016 року набрало законної сили, у звязку з чим були видані виконавчі листи, які були в подальшому спрямовані на виконання до Ленінського відділу Державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Враховуюче вищевикладене, з урахуванням встановлених обставин справи та приведених норм закону, оцінюючи докази, у їх сукупності, суд вважає, що усі оскаржувані рішення та дії були вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, у зв`язку з чим у задоволені скарги потрібно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 368, 385-387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Ленінського відділу Державної виконавчої служби м. Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, заінтересовані особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 ? відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було поставлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання її копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя К.О. Скрипник