Дата документу 31.08.2016
ЄУ № 420/1796/16-ц
Провадження №2/420/877/16
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

31 серпня 2016 року смт. Новопсков

Луганська область

Суддя Новопсковського районного суду Луганської області Заботін В.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної залиттям квартири та зобовязання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Новопсковського районного суду Луганської області із позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить стягнути з власника квартири № 4, що розташована за адресою: с. Заайдарівка, кв. ОСОБА_3, б. 10, ОСОБА_2 матеріальну шкоду на її користь у розмірі 7819 грн. 50 коп., які були заподіяні ним в результаті неодноразового затоплення квартири № 1, що розташована за адресою: с. Заайдарівка, кв. ОСОБА_3, буд. 10; стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 12000 грн.; зобовязати відповідача в квартирі № 4 відремонтувати опалювальну систему та стояк, який проходить через туалетну кімнату та стягнути з відповідача судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В роз'ясненнях, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.06.2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Розглянувши позовну заяву, вважаю, що вона не відповідає вимогам п. п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, оскільки не конкретизовано зміст вимог, не викладено обставини якими позивач обґрунтовує свої вимоги та не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину.

В позовній заяві зазначено, що позивач по справі ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 та неповнолітньою донькою ОСОБА_5 зареєстровані та фактично проживають в квартирі № 1 буд. 10, кв. ОСОБА_3 в с. Заайдарівка Новопсковського району Луганської області. В порушення вимог п.6 ч.2 ст. 119 ЦПК України, в позовній заяві не зазначено доказів, що підтверджують вказану обставину.

Процесуальний закон вимагає саме на цій стадії зазначити всі докази на підтвердження своїх вимог, представлення яких можливе вже на подальших етапах руху позовної заяви, зокрема, під час судового розгляду. Зокрема, позивачем не зазначено докази на підтвердження того, що власником квартири № 4 в буд. 10, кв. ОСОБА_3 в с. Заайдарівка є відповідач, або докази у підтвердження неможливості їх отримання.

З доданого до позову договору купівлі-продажу квартири від 27.04.2005 року вбачається, що власником квартири № 1 буд. 10, кв. ОСОБА_3 в с. Заайдарівка Новопсковського району Луганської області є ОСОБА_4 Разом з тим, в позовній заяві позивач посилається на ч. 3 ст. 386 ЦК України, згідно якої власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди, однак не конкретизовано, які підстави має позивач для захисту такого порушеного права, як право власності. Такимчином, враховуючи належність зазначеної квартири ОСОБА_4, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 27.04.2005 року, позивачу слід обґрунтувати своє право на відшкодування спричиненої шкоди, заподіяної залиттям квартири на свою користь та визначити повне коло осіб, прав і інтересів яких може стосуватися даний позов, а також зазначити докази, що підтверджують наявність права вимоги до відповідача про відшкодування шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон) за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір. Підстави, за якими особи звільняються від сплати судового збору за подачу позову або заяви, зазначені у ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Суд звертає увагу позивача на роз`яснення Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в Постанові від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» в пункті 10, згідно з яким, якщо позовна заява містить кілька самостійних позовних вимог, кожна з них є самостійним об`єктом справляння судового збору.

Так, оскільки позивачем заявлено більше ніж одну вимогу, то кожна з них є самостійним об`єктом справляння судового збору. Проте, всупереч імперативним вимогам ч.5 ст.119 ЦПК України позивачем сплачено судовий збір в сумі 551,21 грн. (згідно квитанції № 0.0.608241061.1 від 29.08.2016 року). Відтак, позивачу слід сплатити судовий збір і за вимогу про стягнення з відповідача суми моральної шкоди, і за вимогу про зобовязання вчинення певних дій та надати суду відповідні документи на підтвердження сплати судового збору (ч. 5 ст. 119 ЦПК України).

Згідно вимог ст. 23 ЦК України, яка регулює право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та відповідно до положень Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 р., фізична особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав і свобод та законних інтересів. В позовній заяві фізичною особою, яка звертається з позовом про відшкодування моральної шкоди повинно бути зазначено: в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Так, є незрозумілим з яких критеріїв виходить позивач надаючи оцінку саме такого розміру моральної шкоди та якими доказами це підтверджується. Крім того, в позовній заяві не конкретизовано зміст позовних вимог, а саме: позивач не зазначає, на чию користь просить стягнути моральну шкоду у розмірі 12000 грн.

Дотримання вимог ст. 119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду.

Враховуючи, що без усунення наведених вище недоліків неможливо вирішити питання про відкриття провадження у справі, позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення зазначених недоліків.

Встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 - 120 ЦПК України, суддя постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків (ч.1 ст. 121 ЦПК України).

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «ОСОБА_6 де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної залиттям квартири та зобовязання вчинення певних дій - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків заяви протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали суду, інакше вона буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: