Номер провадження: 22-ц/785/1526/16
Головуючий у першій інстанції Нікітішин В. П.
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів - Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі - Колмакові В.І, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05 березня 2015р. по справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

встановила:

26 грудня 2014р. через пошту представник ТОВ «Кредитні ініціативи» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову представник позивача послався на те, що 21 листопада 2008р. між ВАТ «Сведбанк» (в подальшому правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 40500 доларів США, а ОСОБА_2 зобов'язалась виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Графіком погашення кредиту.

Також 21 квітня 2008р. ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір Поруки № 1501/0408/71-054-Р-1, яким встановлена солідарна відповідальність.

28 листопада 2012р. між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено Договір факторингу.

Згодом, 28 листопада 2012р. між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу. Таким чином відбулася заміна кредитора, та саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора стягувача за договором № 1501/0408/71-054 від 21 квітня 2008р., позичальником згідно якого є ОСОБА_2

Позивач вказав, що у порушення умов Договору Позичальник свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 10 листопада 2014р. має прострочену заборгованість, а саме:

- за кредитом - 39284,35 доларів США, що за курсом НБУ на 10 листопада 2014р. складає - 581574грн. 36коп.;

- за відсотками - 28588,43 доларів США, що складає - 423229грн.55коп.;

- пеня за один рік - 12209,72 доларів США, що складає 180755грн.44коп.

На підставі наведеного, представник позивача просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» загальну заборгованість за кредитним договором у розмірі 1185559грн.35коп., судові витрати (а.с.1-53).

Відповідачі позов не визнали, пославшись на те, що позивач не надав належних доказів переходу права вимоги за кредитним договором від «Сведбанк» до ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с.81-84).

Рішенням суду від 05 березня 2015р. відмовлено ТОВ «Кредитні ініціативи» у задоволені позову (а.с.95-96).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18 листопада 2015р. ТОВ «Кредитні ініціативи» поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду (а.с.145-146).

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог, при цьому апелянт посилається на те, що у суді першої інстанції мало місце не повне з'ясування обставин справи, що привело до порушення норм матеріального та процесуального права (а.с.105-110).

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, представників сторін, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд 1 інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволені позову ТОВ «Кредитні ініціативи», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними доказами обставин справи в обґрунтування своїх вимог стосовно відступлення прав вимог за Кредитним договором № 1501/0408/71-054 від 21 квітня 2008р. від ПАТ «Сведбанк» до Факторингової компанії «Вектор Плюс». Тому відповідно подальша переуступка цих вимог від ФК «Вектор Плюс» до ТОВ «Кредитні ініціативи» не є належним чином обґрунтованою.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, оскільки вони були зроблені без з'ясування судом усіх обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Судом апеляційної інстанції були встановлені факти і відповідні їм правовідносини, які виникли між сторонами.

21 квітня 2008р. між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір за №1501/0408/71-054, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 40500доларів США, а ОСОБА_2 зобов'язалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 21 квітня 2028р. За використання кредитних коштів у межах установленого строку кредитування процентна ставка встановлена в розмірі 11,9% річних. Зазначений договір сторони підписали (а.с.5-8).

21 квітня 2008р. між банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, яким встановлена солідарна відповідальність поручителя і позичальника перед банком (а.с.12).

Банком умови кредитного договору були виконані належним чином і ОСОБА_2 отримала кредитні кошти в сумі 40500доларів США, проти чого не заперечувала її представник в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Статею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.525 ЦПК України, одностороння відмова від виконання договірного зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитор) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Згідно ч. 1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки, тощо.

Відповідно ст. 629, ч. 1 ст. 610 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За правилами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як судом першої інстанції так і судом апеляційної інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 не були виконані належним чином умови кредитного договору по поверненню кредитних грошових коштів, внаслідок чого у неї перед банком виникла заборгованість станом на 10 листопада 2014р., а саме: за кредитом в розмірі 39284,35 доларів США, що за курсом НБУ на 10 листопада 2014р. складає - 581574грн. 36коп.; за відсотками в розмірі 28588,43 доларів США, що складає - 423229грн.55коп.; пеня за один рік в розмірі 12209,72 доларів США, що складає 180755грн.44коп., а всього сумі 1.185559грн.35коп., які підлягають стягненню солідарно з відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

Судова колегія не погоджується з посиланням суду першої інстанції на те, що рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 29 жовтня 2010. вже було задоволено позов ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто заборгованість за кредитним договором №1501/0408/71-054 від 21 квітня 2008р. станом на 17 вересня 2009р. в сумі 316672грн.90коп. солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1, та належить відповідачці на підставі договору купівлі-продажу від 21 квітня 2008р. (а.с.68-69).

Так, з вказаного рішення суду вбачається, що загальна сума заборгованості у сумі 316672грн.90коп. складається з: заборгованості по кредиту - 38608,35 доларів США, що складало станом на 17 березня 2009р. - 297284грн.30коп.; заборгованості по простроченій частині кредиту - 676,00 доларів США, що еквівалентно 505грн.20коп.; заборгованості по процентам - 207,78 доларів США, що еквівалентно 1599грн.90коп.; пені - 74,22 долара США, що еквівалентно 571грн.50коп. (а.с.68-69).

Судом першої інстанції зазначено, що вказане рішення суду набрало законної сили 08 листопада 2010р. та виконавче провадження за цим рішенням закінчено 02 квітня 2014р. (а.с.71).

Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що згідно постанови ДВС Котовського МРУЮ в Одеській області від 02 квітня 2014р. було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-100, виданого 04 березня 2011р. (в постанові помилково зазначено рік - 2010р.) на підставі п.4 ч.1 ст.49, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» - рішення суду скасовано (а.с.71,72).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вищевказане рішення суду не скасовано, а виконавцем помилково було вказано що рішення суду скасовано. Дані обставини підтвердила в судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_2

Однак, наявність вказаного рішення суду ні є перешкодою для стягнення заборгованості за кредитом з відповідачів, оскільки пунктом 17 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012р., звернуто увагу суду на те, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Представник відповідача ОСОБА_2 підтвердила, що відповідач ОСОБА_2 не виконує зобов'язання за кредитним договором. Твердження представника відповідача ОСОБА_2 на наявність рішення суду про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, яке фактично не виконувалося та не виконується, судова колегія, розцінює як бажання відповідачів взагалі уникнути відповідальності по зобов'язанням за кредитним договором.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що після ухвалення рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 29 жовтня 2010., яким було стягнуто заборгованість за кредитним договором, яка утворилася станом на 17 вересня 2009р. в сумі 316672грн.90коп., відповідачі вказану заборгованість не сплатили, та ТОВ «Кредитні ініціативи» вже звернулося до суду з позовом 26 грудня 2014р. про стягнення солідарно з Ільяш Г.Б. і Попова А.О. заборгованості за кредитним договором в сумі 1.185.559грн.35коп., яка утворилася станом на 10 листопада 2014р.

Також з матеріалів справи вбачається, що 12 грудня 2013р. у ДВС Котовського МРУЮ в Одеській області було відкрито ще одне виконавче провадження з виконання виконавчого напису №1917, виданого 22 листопада 2013р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 що належить на праві власності ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу у сумі 501356грн.27коп. При цьому боржник ОСОБА_2, стягувач ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с.74,75).

Вказане виконавче провадження також не виконано та н аявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

У разі звернення кредитодавця до суду після вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки з вимогою про стягнення кредитної заборгованості суд має з'ясувати питання про виконання виконавчого напису і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

28 листопада 2012р. між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» був укладений договір факторингу №15, відповідно до якого було відступлене ТОВ «ФК «Вектор Плюс» право вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, зазначеними у Реєстрі заборгованості боржників (а.с.23-24, 173-200, 208-209).

Суду апеляційної інстанції було надано зазначений Реєстр заборгованості боржників, з якого вбачається право вимоги за укладеним з ОСОБА_2 кредитним договором від 21 квітня 2008р. за №1501/0408/71-054 та за укладеним з ОСОБА_3 договором поруки від 21 квітня 2008р.(а.с.208-209). Крім того, було надано акт прийому-передачі від 28.11.2012р. та довідку ПАТ «Омега Банк» щодо розрахунку ТОВ «ФК «Вектор Плюс» з ПАТ «Сведбанк» у повному обсязі (а.с.212, 218).

У цей же день, 28 листопада 2012року ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги заборгованості по кредитних договорах, в тому числі за вищезазначеним кредитним договором від 21 квітня 2008р., у зв'язку з чим усі права кредитора за зазначеним кредитним договором належать ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с.30-38, 39-41,204-205, 206-207,213-217).

Не можна погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що перехід права вимоги до відповідачів за договорами факторингу не підтверджується матеріалами справи, оскільки таких висновків суд дійшов без оцінки додатків до договорів факторингу, що містять Реєстри заборгованостей боржників, права вимоги до яких було відступлено від ПАТ «Сведбанк» до ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та від ТОВ «ФК «Вектор Плюс» до ТОВ «Кредитні ініціативи», серед яких значиться прізвище ОСОБА_2, які були витребувані судом апеляційної інстанції, що не позбавляло можливості суд першої інстанції також витребувати відповідні документи.

Крім того, договори факторингу не визнано недійсними, а тому вони зберігають правові наслідки, передбачені ними.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі.

Згідно вимог ст.60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.

Одночасно положеннями ч.2 ст.59 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином суд вважає, що позивачем доведено належними доказами обставини справи в обґрунтування своїх вимог стосовно відступлення прав вимог за Кредитним договором № 1501/0408/71-054 від 21 квітня 2008р. від ПАТ «Сведбанк» до Факторингової компанії «Вектор Плюс», та в подальшому переуступка цих вимог від ФК «Вектро Плюс» до ТОВ «Кредитні ініціативи» є належним чином обґрунтованою.

Тому оскільки позивач належним чином довів наявність зобов'язання відповідачів перед ним за умовами Кредитного договору № 1501/0408/71-054 від 21 квітня 2008р., позов слід задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну ТОВ «Кредитні ініціативи» - задовольнити.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05 березня 2015року - скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» загальну заборгованість за кредитним договором у розмірі 1.185.559грн.35коп., з яких заборгованість за кредитом складає - 581574грн.36коп., відсотки в сумі 423229грн.55коп., пеня за один рік в сумі 180755грн.44коп.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судові витрати з ОСОБА_2 в сумі 1827грн. і з ОСОБА_3 в сумі 1827грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: Т.В.Цюра

С.О.Погорєлова