Справа № 579/1952/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2016 року Кролевецький районний суд Сумської області

у складі: головуючого - судді Школи М.Г.

за участі секретаря Сірої С.І.

з участю представника

позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача

ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кролевці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 та Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (далі ПАТ «УСК «Гарант-Авто») про:

- стягнення з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 100.000 грн за лікування і 5.000 грн. моральної шкоди;

- стягнення з ОСОБА_5 майнову і моральну шкоду, як різницю між страховою виплатою і розміром фактично завданої шкоди, у розмірі 88.666 грн.

Ухвалою Кролевецького районного суду від 24 лютого 2016 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 до участі у справі як співвідповідача залучено Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ).

Позивачка ОСОБА_1М, позовні вимоги мотивує наступним чином.

21 листопада 2013 року у м.Путивль Сумської області сталося ДТП, в результаті чого вона отримала тяжкі тілесні ушкодження. За вироком Путивльського районного суду від 29 травня 2015 року ОСОБА_5 визнано виним за ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Відповідно до п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» №1185-VII від 08 квітня 2014 року ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання.

ОСОБА_3 визнаний вироком суду винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за таких обставин.

21 листопада 2013 року у м.Путивль на перехресті вул.Кірова та вул..Куйбишева, рухаючись на автомобілі НОМЕР_1 в порушення Правил дорожнього руху України ігноруючи знак пріоритету 2.3 «Головна дорога», не надав пріоритет у русі вантажному автомобілю НОМЕР_2 з причепом, в результаті чого відбулося зіткнення. Вона була пасажиром автомобіля, яким керував обвинувачений ОСОБА_3

В результаті ДТП вона отримала травми, які за висновком експерта №66 від 16.04.2014 року є тяжкими тілесними ушкодженнями.

У звязку з отриманими травмами вона проходила тривале лікування у різних лікувальних закладах, а саме:

- у Путивльській ЦРЛ з 21.11.2013 року до 29.11.2013 року;

- у Сумській обласній клінічній лікарні з 29.11.2013 року до 18.01.2014 року;

- у Кролевецькій ЦРЛ з 18.01.2014 року до 04.02.2014 року;

- у ПП «Виталцентр» с.Андріївка Чернігівського району Чернігівської області проходила реабілітацію з 04.02.2014 року до 15.04.2014 року.

На її лікування та реабілітацію (придбання ліків, препаратів, проведення відповідних операцій тощо) було витрачено 50 195 грн. та 40571,97 російських рублів, які перерахунку на гривню становлять 10061 грн. виходячи за курсом НБУ на 31.12.2013 року 2,4797 грн. за 10 російських рублів та 61410 грн. витрачено безпосередньо за лікування у реабілітаційному центрі ПП «Виталцентр».

Всього на її лікування було витрачено за період з 21.11.2013 року до 15.04.2014 року 121666 грн.

Оскільки цивільна відповідальність ОСОБА_3 була застрахована, тому вона звернулася із заявою про проведення страхової виплати до страхової компанії ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Страхова компанія надала Путивльському суду листа під час розгляду кримінальної справи відносно ОСОБА_5 в якому зазначила, що погоджена сума страхового відшкодування становить максимальний розмір відшкодування згідно встановлених лімітів у сумі 100.000 грн.

Отже непокритою страховою виплатою є витрати на лікування в сумі 21.666 грн.

В результаті ДТП вона отримала дуже тяжкі травми, які тривалий час ставили під загрозу її життя. В результаті отриманих травм вона повністю втратила працездатність і отримала інвалідність I групи. Тривалий час вона була прикута до ліжка і потребувала постійного медичного і побутового догляду, фактично заново вчилась говорити і рухатись. Тільки завдяки тривалому лікуванню та реабілітації, неабиякий допомозі рідних, вона змогла піднятися з ліжка та поступово прийти до життя. В результаті отриманих травм, вона вже ніколи не зможе повернутися до попереднього і повноцінного життя. На сьогодні вона не може вести активний спосіб життя, постійно перебуває вдома і повністю залежить від своїх рідних, навіть у вирішенні дрібних побутових питань. Це приносить їй неабиякі душевні страждання та переживання. На час звернення до суду їй встановлено II групу інвалідності. Тому вона вважає, що достатнім буде відшкодування моральної шкоди в розмірі 100,000 грн, хоча важко оцінити в грошовому еквіваленті ступінь душевних і моральних страждань. На її думку сума моральної шкоди 100.000 грн. буде розумною та справедливою.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно ст.26-1 цього Закону страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час ДТП у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

На сьогодні страхове відшкодування не виплачено, оскільки страхова компанія ПАТ «УСК «Гарант-Авто» знаходиться в стадії ліквідації. Тому вона змушена предявити позов до страхової компанії та до засудженого ОСОБА_5

Тому вона вважає, що стягненню з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на її користь підлягає страхова виплата на лікування у розмірі 100,000 грн. та, виходячи із розміру зазначеної суми,-моральна шкода у розмірі 5.000 грн.

Відповідач ОСОБА_3 повинен відшкодувати майнову і моральну шкоду, завдану в результаті ДТП, у розмірі різниці між страховим відшкодуванням та завданою шкодою, з урахуванням раніше виплаченої.

Різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою становить:

- витрати на лікування 21.666 грн. (121.666 грн. 100.000 грн. = 21.666 грн.);

- моральна шкода, завдана в результаті пошкодження здоровя 95.000 грн. (100.000 грн. 5.000 грн. = 95.000 грн.).

Отже, не покрита страховою виплатою сума, яку повинен сплатити відповідач ОСОБА_3, діями якого їй було завдано зазначену шкоду, за її, позивачки ОСОБА_1, підрахунками становить 116.660 грн.

Під час досудового розслідування ОСОБА_3 частково відшкодував завдану в результаті ДТП шкоду у розмірі 28.000 грн.

Надаючи кошти, відповідач ОСОБА_3 не вказував, в якому саме розмірі ним відшкодовується матеріальна та моральна шкода.

Отже невідшкодована шкода, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_5, становить 88.666 грн.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася через стан здоровя, оскільки є інвалідом II групи, хоча про час і місце його проведення повідомлялася належним чином. ОСОБА_3 чи клопотання про розгляд справи у її відсутність чи відкладення розгляду справи на іншу дату суду не надала. Однак у судовому засіданні у цивільній справі бере участь її представник адвокат ОСОБА_2 Зазначене відповідає вимогам ч.1, ч.2 ст.38 ЦПК України (т.1, а.с.60-62)

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги щодо стягнення з нього матеріальної і моральної шкоди у розмірі 88.666 грн. не визнав повністю і пояснив наступне.

За вироком Путивльського райсуду його 29.05.2015 року засуджено за ч.2 ст.286 КК України, За даним вироком з нього з нього за позовами прокурора Путивльського району на користь держави стягнуті кошти за лікування потерпілої ОСОБА_1 у Путивльській ЦРЛ, Кролевецькій ЦРЛ та Сумській обласній клінічній лікарні у розмірі близько 94 тис. грн.. Також ним добровільного на лікування ОСОБА_1 було надано 28.000 грн., про що є відповідні розписки у кримінальній справі. Кошти, що стягнуті за позовами прокурора Путивльського району за лікування потерпілої ОСОБА_1 та надані ним добровільно на її лікування. Отже, сума стягнутих та наданих ним коштів на лікування потерпілої ОСОБА_1 повністю покриває майнову та моральну шкоду, що в сумі становить 88.666 грн., яку позивачка ОСОБА_1 просить стягнути на її користь.

Представник відповідача ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 позовні вимоги щодо стягнення з ОСОБА_5 матеріальної і моральної шкоди у розмірі 88.666 грн. не визнав повністю і пояснив наступне.

Витрати на лікування ОСОБА_1 склали 121.635 грн. 35 коп. З цієї суми 100.000 грн. було надано окремими громадянами та народним депутатом України ОСОБА_6 та 28.000 грн. було надано безпосередньо ОСОБА_5 Позивачем ОСОБА_1 заявлено про понесені витрати на лікування у розмірі 121.666 грн. у позовній заяві. Шляхом простої математичної дії «віднімання» вираховано, скільки стали витрати на лікування потерпілої ОСОБА_1 для неї самої та/або її рідних, які були сплачені з власної кишені. Ці витрати склали 0 грн. (121635 грн. 35 коп. витрати на лікування за підрахунками його, представника відповідача 100.000 грн. матеріальна допомога депутата ОСОБА_6 28.000 грн. кошти надані ОСОБА_5 = - 6368 грн. 65 коп.)

Також позивачем не надано пояснень та доказів щодо джерела надходження витрачених на лікування коштів; не надано доказів щодо вимог 3-х осіб про повернення зазначених коштів.

У доказах, що надані позивачем на підтвердження понесених витрат на придбання ліків для лікування ОСОБА_1, надано копії чеків, в багатьох з яких не видно дати здійснення купівлі і навіть суму витрачених коштів, що становить під сумнів дані чеки, як докази. Також суду не надано оригіналів чеків для огляду.

До копії позовної заяви не надано копії призначень лікарів, що викликає сумнів в тому, що всі ліки зазначені у копіях чеків доданих до позову, були придбані саме для лікування ОСОБА_1 Також необхідно зазначити про те, що прокуратурою Путивльського району в інтересах держави в рамках кримінального провадження №1-КП /584/1/15 заявлено три позови про стягнення з ОСОБА_5 коштів за лікування потерпілих та обвинуваченого у розмірі 97887 грн. 87 коп., який судом задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 кошти на лікування потерпілих, в тому числі і ОСОБА_1, 93639 грн. 46 коп. З відповідача ОСОБА_5 фактично стягнуто витрати повязані з лікуванням ОСОБА_1 у сумі 121639 грн. 46 коп. (93639 грн. 46 коп. + 28000 грн., що надані ОСОБА_5 добровільно = 121639 грн. 46 коп.).

Позивачка ОСОБА_1М, не має права вимагати стягнення з ОСОБА_5 понесених не з «власної кишені» витрат на лікування, тобто матеріальної шкоди. Єдиною вимогою позивача може бути лише стягнення з ОСОБА_5 завданої ОСОБА_1 моральної шкоди з обовязковим повним обґрунтуванням суми моральної шкоди. Також позивачем ОСОБА_1 не зазначено у позовній заяві з яких міркувань вона виходила, визнаючи розмір моральної шкоди та нею не надані докази в обґрунтування завданої моральної шкоди в порядку ст.60 ЦПК України у розмірі 100.000 грн. Не дивлячись на величезні витрати понесені на лікування потерпілої ОСОБА_1 її чоловіку ОСОБА_7 не забракло коштів на початку 2015 року придбати легковий автомобіль НОМЕР_3.

Зазначена судова справа для ОСОБА_1 є нічим іншим, як додатковий заробіток, а Кролевецький районний суд є інструментом такого заробітку.

Представник відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто» у судове засідання не зявився, хоча відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотання про розгляд справи у відсутність чи про її відкладення на іншу дату відповідач суду не надав (т.2 а.с.4 зворотня сторона).

Відповідач МТСБУ просить справу розглядати у відсутність його представника, надавши суду про це відповідну письмову заяву. Відповідач надані письмові заперечення підтримує і просить суд відмовити у задоволенні позову за рахунок МТСБУ у повному обсязі (т.2 а.с.5)

Із наданих письмових заперечень МТСБУ вбачається наступне.

1. На законодавчому рівні відсутні правові підстави для задоволення позову за рахунок МТСБУ. У своїй діяльності МТСБУ керується нормами спеціального Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон).

Відповідно до п.п.2.1 ст.2 Закону відносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про страхування», цим та іншими Законами України. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Станом на день ДТП транспортний засіб особи винної у ДТП «Рено», д.н. НОМЕР_4 був забезпечений на території України, оформлений поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ2089629 у страховій компанії ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Відповідно до централізованої бази даних МТСБУ (ст.11 Закону) поліс станом на 21.11.2013 року був діючим. Немає жодного значення та обставини, що страхова компанія з 23.12.2014 року позбавлена права укладати договори обовязкового страхування. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру фізичних та юридичних осіб-підприємців ПАТ «УСК «Гарант-Авто». На законодавчому рівні, приймаючи до уваги положення п.п.1.8 ст.1, ст.17 Закону, ч.1 ст.202 ЦК України, ст..204 ЦК України, ст.41 Закону, відсутні підстави для виплати позивачу за рахунок централізованих резервних страхових фондів МТСБУ страхового відшкодування. Отже, відсутні підстави для відмови у задоволенні позову саме до ПАТ «УСК «Гарант-Авто»;

2. МТСБУ відповідно до п.п.20.3 ст.30 Закону може відшкодувати шкоду, заподіяну потерпілим в результаті ДТП, виключно в тому випадку, коли у страховика, що ліквідується недостатньо коштів та/або майна. В такому випадку до процедури ліквідації страхової компанії застосовуються норми спеціального Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Тому потерпілим у разі ліквідації страховика необхідно буде звертатися до ліквідаційної комісії та/або господарського суду за місцем ліквідації страховика з заявою про включення до реєстру вимог кредиторів і лише після затвердження ліквідаційного балансу, з якого буде вбачатися кількість задоволених вимог кредиторів боржника, у разі недостатності коштів та/або майна боржника на підставі п.п.20.3 ст.20 Закону обовязки страховика приймає на себе МТСБУ (т.1 а.с.209-210).

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка ОСОБА_7, дослідивши письмові докази, оглянувши матеріали кримінального провадження №584/978/14-к 1-кп/584/1/15, суд прийшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_5 21 листопада 2013 року близько 14 год. 20 хв. по вул.Кірова у м.Путивль Сумської області у напрямку перехрестя вул..Кірова та вул.Куйбишева в порушення Правил дорожнього руху України шляхом ігнорування знаку пріоритету 2.3 «Головна дорога» та таблички до нього 7.8 «Напрямок головної дороги», не надав пріоритету в русі на перехресті вантажному автомобілю НОМЕР_6 з причепом ГК д.н.з АР 4992 ХТ, який рухався по головній дорозі на перехресті вул..Куйбишева та вул..Кірова, внаслідок чого автомобіль «КАМАЗ 5320», д.н.з АЕ 4783 ЕЕ зіткнувся з автомобілем яким керував ОСОБА_3 В результаті ДТП пасажир автомобіля яким керував ОСОБА_3 ОСОБА_1 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Вироком Путивльського районного суду від 29 травня 2015 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки. Відповідно до п. «є» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році №1185-VII від 08 квітня 2014 року ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання (т.1 а.с.6).

Колегією суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області від 08 вересня 2015 року вирок Путивльського районного суду від 29.05.2015 року згідно якою ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.286 КК України змінено в частині виключення з мотивувальної частини вироку посилання на кваліфікуючу ознаку «порушення правил експлуатації транспорту». У іншій частині вирок щодо засудження ОСОБА_5 за ч.2 ст.286 КК України залишено без змін (т.1, а.с.6, 89-93).

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПАТ «УСК «Гарант-Авто» з 05 квітня 2013 року до 04 квітня 2014 року згідно Полісу №АЕ/2089629, страхова сума (ліміт відповідальності на одного потерпілого) сто тисяч гривень (т.1, а.с.11).

За страховим випадком, що стався 21 листопада 2013 року у м.Путивль Сумської області, страхова компанія ПАТ «УСК «Гарант-Авто» потерпілій ОСОБА_1 страхове відшкодування на час звернення її до суду з позовом не виплачувала.

Зазначене повязане з тим, що у звязку з невиконанням Товариством (ПАТ «УСК «Гарант-Авто») зобовязань перед страхувальниками за договорами страхування Нацкомфінпослуг 31.03.2015 року було затверджено розпорядження №601 «Про відсторонення керівництва від управління фінансовою установою та призначення тимчасової адміністрації ПАТ «УСК «Гарант-Авто» та призначено тимчасового адміністратора. (т.1, а.с.13).

Згідно витягу з ЄДРПОУ від 24.05.2016 року ПАТ «УСК «Гарант-Авто» не перебуває в процесі припинення. (т.2, а.с.9).

З огляду на положення ст.509 ЦК України та з урахуванням приписів статтей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, якщо ця особа (потерпілий/не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не повязане з виконанням цими особами обовязків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди у повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобовязання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльність щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовується положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року №1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV).

Згідно зі ст.6 Закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/ або майну потерпілого.

За змістом Закону №1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховик відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життя, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, надає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної школи перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Потерпіла ОСОБА_1 27 листопада 2015 року звернулася до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» з письмовою заявою, яка зареєстрована у ПАТ «УСК «Гарант-Авто», 27.11.2015 року за №7а-7026, про страхове відшкодування. (т.1, а.с.142).

Потерпіла ОСОБА_1 страхове відшкодування не отримала, що підтверджується листом тимчасового адміністратора ПАТ «УСК «Гарант-Авто» ОСОБА_8 від 03.12.2015 року вих.№660-1/21 (т.1, а.с.13).

Із листа ПАТ «УСК «Гарант-Авто» від 04.03.2015 року вих.№577/6 Путивльському районному суду вбачається, що погоджена сума, яка підлягає виплаті становить 100.000 грн. (т.1, а.с.12).

Надані позивачкою фіскальні чеки, товарін чеки підтверджують, що на її лікування та реабілітацію було витрачено 121.666 грн. Ці витрати є обгрунтовані згідно ст.24 Закону №1961-VI. (т.1, а.с.14-51)

Вказане свідчить про те, що розмір оціненої шкоди, а саме 121.660 грн. перевищує страхову суму, а саме 100.000 грн. (т.1, а.с.11), тому розмір страхової виплати за шкоду обмежується зазначеною страховою сумою, а саме 100.000 грн.

Отже, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 100.000 грн. з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» у межах страхової суми ( ліміта відповідальності на одного потерпілого), що відповідає п.4 Полісу №АЕ/2089629. (т.1, а.с.11).

Згідно ст.26-1 Закону №1961-VI страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час ДТП у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

Отже з ПАТ «УСК»Гарант-Авто» на користь ОСОБА_1М, підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 5.000 грн. (100.000 грн. х 5% : 100% = 5.000 грн.)

Як передбачено ст.1194 ЦК України в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Зазначена різниця становить 21.666 грн. (121.666 грн. фактичний розмір шкоди 100.000 грн. сума стягнутого з ПАТ «УСК»Гарант-Авто» страхової виплати = 21.666 грн.

Із розписок від 6.12.2013 року, 27.12.2013 року, 22.01.2014 року, 16.03.2014 року вбачається, що ОСОБА_3 добровільно відшкодував 28.000 грн. матеріальної та моральної шкоди ( т.1, а.с.120-123 кримінального провадження №584/978/14-к).

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 не вказав суму коштів сплачених добровільного в рахунок матеріальної і моральної шкоди окремо. Він зазначив «як хочете, так і враховуйте». Отже суд, виходячи із принципів пропорційності і справедливості, вважає за необхідне зі сплачених 28.000 грн. вважати, що 14.000 грн. сплачено ним в рахунок матеріальної шкоди і 14.000 грн. сплачено ним в рахунок моральної шкоди (14.000 грн. матеріальна шкода + 14.000 грн. моральна шкода = 28.000 грн. всього).

Таким чином з ОСОБА_5 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) з урахуванням 14.000 грн. сплачених ним добровільно в рахунок матеріальної шкоди, яка, різниця, становить 7.666 грн. (121.666 грн. 100.000 грн. 14.000 грн. = 7.666 грн.).

Потерпілою ОСОБА_1 заявлено про стягнення безпосередньо із ОСОБА_5 100.000 грн. моральної шкоди, яку вона повязує з такими обставинами.

В результаті ДТП вона отримала дуже тяжкі травми, які тривалий час ставили під загрозу її життя. Вона повністю втратила працездатність і отримала I групу інвалідності. Тривалий час вона була прикута до ліжка і потребувала постійного медичного і побутового догляду, фактично заново вчилася говорити і ходити. В результаті отриманих травм, вона вже ніколи не повернеться до попереднього повноцінного життя. Вона не може вести активний спосіб життя, постійно залежить від своїх рідних, навіть у вирішенні дрібних побутових питань. Це приносить їй глибокі як фізичні так і душевні страждання.

Суд погоджується із даними обставинами і зазначає, що внаслідок отриманих тілених ушкоджень 21.11.2013 року в результаті ДТП ОСОБА_1 зазнала фізичних та душевних страждань, які мають стійкий та тривалий характер.

Згідно довідки МСЕК серія 10 ААВ №930822 ОСОБА_1 30.04.2015 року встановлена друга группа інвалідності загального захворювання на строк до 01 травня 2017 року і вона для відновлення працездатності потребує стаціонарне і підтримуюче лікування та вона не здатна до систематичної праці (т.1, а.с.253)

За таких обставин, враховуючи приписи п.1 ч.2 ст.23 та ч.3 і ч.4 ст.23 ЦК України, і враховуючи вимоги розумнотсі і справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 70.000 грн., яка завдана ОСОБА_1 внаслідок порушення її права.

Таким чином, вимоги ОСОБА_1 в цій частині позову підлягає частковому задоволенню. З урахуванням 14.000 грн. Сплачених ОСОБА_5 в рахунок моральної шкоди, з нього підлягає стягненню згідно ст.ст.23, 1167, 1168, 1187 ЦК України на користь ОСОБА_1 56.000 грн. моральної шкоди (70.000 грн. - 14.000 грн. сплачених добровільно = 56.000 грн.).

В задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди необхідно відмовити за їх безпідставностю.

Відповідно до витягу з ЄДРПОУ від 24.05.2016 року ПАТ «УСК»Гарнат-Авто» за станом на 24.05.2016 року не перебуває у процесі припинення (т.2, а.с. 9)

Саттею 41 Закону №1961-IV передбачені регламентні виплати з централізованих страхових резервних фондів МТСБУ.

За станом на 24.05.2016 року ПАТ «УСК»Гарант-Авто» банкрутом не визнаний і не ліквідований, що підтверджується витягом з ЄДРПОУ від 24.05.2016 року (т.2 а.с.9).

Та обставина, що ПАТ «УСК «Гарант-Авто» з 23.12.2014 року позбавлена укладати договори обовязкового страхування не є перешкодою для покладення на неї відповідальності за рішенням суду на виплату страхового відшкодування (страхової виплати) у межах оціненої шкоди, але не більше максимального розміру страхової суми.

Разом з тим, виходячи із приписів п.п.1.8 ст.1, ст.17, ст.20, ст.41 Закону №1961-IV, відсутні правові підстави щодо покладення обовязку на МТСБУ про страхове відшкодування на користь ОСОБА_1 100.000 грн. та 5.000 грн. моральної шкоди.

Таким чином, у задоволенні вимог до МТСБУ про стягнення на користь ОСОБА_1 страхової виплати (страхового відшкодування) у розмірі 100.000 грн. та 5.000 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, необхідно відмовити за їх безпідставністю.

Доводи відповідача ОСОБА_5 та його представника адвоката ОСОБА_4 про те, що:

- кошти, які стягнуті судом під час ухвалення вироку за лікування потерпілої ОСОБА_1 та сплачені добровільно у розмірі 28.000 грн. покривають розмір майнової і моральної шкоди, яку просить стягнути ОСОБА_1 на її користь;

- позивачем не надано пояснень та доказів щодо джерела надходження витрачених на лікування вимог 3 х осіб про повернення зазначених коштів;

- не обґрунтований розмір моральної шкоди у розмірі 100.000 грн;

- суду не надано оригіналів чеків для огляду; у копіях чеків, що надані суду у багатьох не видно дати купівлі ліків і суми витрачених коштів; до позову не надано копії призначень лікарів;

- на лікування ОСОБА_1 були використані благодійні внески громадян та кошти народного депутата України ОСОБА_6, які повністю покривають витрати на лікування, які просить стягнути вона за рішенням суду;

- звернення до суду ОСОБА_1 є нічим іншим, як додатковий заробіток, що підтверджується фактом придбання її чоловіком легкового автомобіля на початку 2015 року;

судом відхиляються у повному обсязі, як такі, що не ґрунтуються на чинному законодавстві.

Позивачка ОСОБА_1 у позовній заяві (а.с.3, т.1) виклала обставини на обґрунтування розміру моральної шкоди, який вона визначила 100.000 грн. Також нею надані дві довідки МСЕК щодо наявності у неї I, а потім II групи інвалідності (т.1, а.с.10, 253); вирок Путивльського райсуду від 29.05.2015 року щодо наявності у неї тілесних ушкоджень, отриманих 21 листопада 2013 року в результаті ДТП (т.1 а.с.6-8).

Також позивачкою ОСОБА_1 суду надані оригінали фіскальних чеків, товарних чеків які підтверджують факт придбання у аптечних закладах лікарських засобів на її лікування, з якими відповідач ОСОБА_3 та представник ОСОБА_4 могли безпосередньо ознайомитися в суді в порядку ст.27 ЦПК України і при бажанні отримати їх копії.

Стягнення коштів на лікування особи, яка потерпіла від злочину, урегульована ст.1206 ЦК України. Цей обовязок покладається на особу, яка вчинила злочин. Статтею 24 Закону №1961-IV встановлений перелік обґрунтованих витрат у звязку з лікуванням потерпілого, який підлягає відшкодуванню страховиком.

Страховиком ПАТ «УСК «Гарант-Авто» згідно листа від 04.03.2015 року за №577/6 визначена погоджена сума, яка підлягає виплаті і яка становить 100.000 грн. на підставі документально підтверджених витрат закладами охорони здоровя. Отже, витрати на лікування понесені закладом охорони здоровя, благодійні внески та матеріальна допомога народного депутата України ОСОБА_6 не повинні враховуватися при визначенні розміру матеріальної і моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_5

Звернення до суду ОСОБА_1 не є таким, як додатковий заробіток, оскільки її звернення повязане з захистом порушеного права на життя та здоровя і вона здійснює свої права вільно та на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК України). Придбання автомобіля її чоловіком ОСОБА_7 на початку 2015 року має місце, про що він підтвердив у судовому засіданні; але за кошти отримані за договором позики, укладеного із його рідною сестрою. (т.2, а.с.10-13).

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню в доход держави судовий збір:

- 1575 грн. з ПАТ «УСК «Гарант-Авто»;

- 636 грн. 66 коп. з відповідача ОСОБА_5

Відповідно до ст.ст.11, 16, 22, 203, 509, 599, 979, 988, 999, 1166, 1167, 1168, 1187, 1194 ЦК України; п.4 Полісу АЕ 2089629 від 04 квітня 2013 року обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; п.п.1.8 ст.1, ст.ст. 9, 17, 22-31, 35, 36, 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року №1961-IV, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 218, 88 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант ОСОБА_6» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 (пять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 7666 ( сім тисяч шістсот шістдесят шість) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 56000 (пятдесят шість тисяч) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог до ОСОБА_5 щодо стягнення матеріальної і моральної шкоди відмовити за безпідставністю позовних вимог.

В задоволенні позовних вимог до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення на користь ОСОБА_1 шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в доход держави судовий збір в розмірі 1575 (одна тисяча пятсот сімдесят пять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 в доход держави судовий збір в розмірі 636 (шістсот тридцять шість) гривень 66 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Кролевецький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_9