Номер провадження 2-о/638/349/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2016 р. Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Штих Т. В.

за участю секретаря Чаленко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Дзержинський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України та встановлення родинних відносин,

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернулася 03.08.2016 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2, який помер 24 березня 2016 року в. Донецьк. Встановити, що вона, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є невісткою померлого ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2

В обґрунтування заяви зазначає, що 24.03.2016 р. помер ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце мешкання ІНФОРМАЦІЯ_4, причина смерті атеросклеротичне захворювання серця та набряку легенів. Заявник є невісткою померлого ОСОБА_2. 04.08.2016 року Дзержинським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті. Встановлення факту смерті заявнику необхідно для державної реєстрації смерті, разом з тим, для отримання спадкового майна заявниці необхідно підтвердити факт родинних відносин, оскільки в правовстановлюючих документах, які в неї є, не можна довести родинний зв`язок в нотаріальній конторі при отриманні свідоцтва про прийняття спадщини. Тому, заявниця просить суд, встановити факт родинних відносин.

В судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги, та, просила суд, їх задовольнити в повному обсязі.

Представник зацікавленої особи Дзержинський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Надали суду пояснення, в якому просили розглядати справу за відсутністю їх представника, проти заявлених вимог не заперечували.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд вправі встановити факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Заявником надано копію довідки про причини смерті № 991 від 24.03.2016 р. видане Республіканським бюро судово медичної експертизи Донецької Народної Республіки, щодо смерті ОСОБА_2, який помер 23 березня 2016 року.

Заявником надано відмову у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2, який помер 23 березня 2016 року, відповідно до якої ОСОБА_1 відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_3, оскільки заявником було предявлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року з № 1150/13024.

Таким чином, наявна довідка про причини смерті № 991 від 24.03.2016 р. видана Республіканським бюро судово медичної експертизи Донецької Народної Республіки, щодо смерті ОСОБА_2, який помер 23 березня 2016 року, не може бути підставою для державної реєстрації смерті.

Згідно ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 09.09.2011 року), підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України.

Згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 (зі змінами), підставою державної реєстрації смерті є:

а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 1 Об/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545;

б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-І/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545;

в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;

г) рішення суду про оголошення особи померлою;

ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;

д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;

е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ч. 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Оскільки реєстрація смерті громадянина ОСОБА_2 в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, то є підстави в судовому порядку встановити факт смерті громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце народження м. Донецьк, яка настала 24.03.2016 року, місце смерті м. Донецьк, причина смерті атеросклеротичне захворювання серця та набряку легенів ь, який достовірно встановлений судом.

Згідно п. 1 ст. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Реєстрація смерті громадянина ОСОБА_2 в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, в судовому засіданні даний факт було достовірно встановлено.

05.06.2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис № 301.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, в графі батько зазначено (російською) ОСОБА_5, в графі мати зазначено ОСОБА_6.

Факт родинних відносин за ступенем спорідненості невістка свекор, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 підтверджується матеріалами справи (свідоцтвами про народження, свідоцтвом про шлюб та довідками).

Встановлення факту родинних відносин ОСОБА_1 необхідно для прийняття спадщини, оскільки іншим шляхом довести родинні відносини неможливо.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 256 ч. 1 п. 8, 257-1, 259 ЦПК України, статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ч. 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Дзержинський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України та встановлення родинних відносин задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, місце мешкання ІНФОРМАЦІЯ_4, яка настала 24.03.2016 року, місце смерті Донецька область, м. Донецьк.

Встановити факт родинних відносин за ступенем спорідненості: невістка свекор між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який помер 24.03.2016 року.

Рішення в частині передбаченій ст. 257 1 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Головуючий: