Номер провадження: 22-ц/785/3448/16
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П.
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Плавич Н.Д. суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

при секретарі - Ліснік Н.П.

у відкритому судовому засіданні розглянула апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеса від 01.03.2016р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору довічного утримання недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

в вересні 2013року позивач ОСОБА_2 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеса до відповідача ОСОБА_3 з позовом про визнання договору довічного утримання недійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 13.09.2007року ОСОБА_4, яке є її тіткою, уклала договір довічного утримання із своїм «квартирантом» - ОСОБА_3, вказаний договір довічного утримання був посвідчений державним нотаріусом. За життя ОСОБА_4 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 загальною площею 56,1кв.м.

Відповідач ОСОБА_3 проживав із ОСОБА_4 незначний період часу, з березня 2007року по 16.01.2008року, відносився до неї з неповагою, про що вона скаржилася своїй племінниці, позивачу ОСОБА_2 Після того, як договір довічного утримання був посвідчений нотаріусом, відповідач взагалі припинив надавати допомогу ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, відповідач ОСОБА_3 участі її похованні не приймав, з'явився випадково.

Позивач вважає, що бажання відповідача ОСОБА_3 отримати нерухоме майно є наслідком його шахрайських дій, у нього був відсутній намір та бажання доглядати за ОСОБА_4

ОСОБА_4 померла внаслідок інсульту, була при житті дуже хворою людиною. Позивач вважала, що ОСОБА_4 на час укладання договору довічного утримання не усвідомлювала наслідок свої дій.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила визнати недійсним договір довічного утримання, який укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, призначити посмертну судово - психіатричну експертизу, для з'ясування питання, чи могла ОСОБА_4 на момент укладання договору довічного утримання усвідомлювати наслідки своїх дій(а.с.205,т1, а.с.4-7,т2).

Відповідач позовні вимоги не визнав.

Ухвалою суду першої інстанції від 14.09.2015року по справі за вказаним позовом була призначена посмертна судово - психіатрична експертиза(а.с.58,т2)

На а.с. 61-67,т. 2 є висновок експертизи №560 від 27.10.2015року КП «Одеського обласного медичного центру психічного здоров'я.»

Відповідно висновку експертів, на час укладання договору довічного утримання 13.09.2007 року ОСОБА_4, могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Рішенням суду першої інстанції від 01.03.2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору довічного утримання відмовлено(а.с.11,т2).

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове рішення про задоволення її позову, посилаючись на порушення місцевим судом вимог матеріального та процесуального права.

Враховуючи, що відносно вказаного нерухомого майна, квартири АДРЕСА_1 тривали спори між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 колегія витребувала із Суворовського районного суду м. Одеса цивільні справи:

цивільну справу №2-2557/2010 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності. Рішенням суду першої інстанції від 14.10.2010року у задоволенні вказаного позову ОСОБА_2 було відмовлено (а.с. 100-104 вказаної справи) Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30.11.2010року вказане рішення залишено без змін(а.с132 вказаної справи);

цивільну справу №2-280/2011 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним. Ухвалою суду від 17.01.2011року вказаний позов ОСОБА_3 залишено без розгляду (а.с.75 вказаної справи).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю- доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, оглянувши матеріали цивільних справ, що були додатково витребувані із Суворовського районного суду м. Одеса, колегія дійшла висновку апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_2 звернулася до відповідача ОСОБА_3 з позовом про визнання недійсним договору довічного утримання від 13.09.2007року, який був укладений ОСОБА_4 на користь відповідача. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що ОСОБА_4 була хворою людиною та на час укладання договору не могла розуміти наслідки, значення своїх дій та керувати ними.

Статтею 145 ЦПК України передбачено випадки обов'язкового призначення експертизи, в тому числі якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Відповідно висновку експертів №560 від 27.10.2015року зазначено, що на час укладання договору довічного утримання 13.09.2007року ОСОБА_4, могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Також зроблено висновок, що ОСОБА_4 під час укладання договору довічного утримання яким - небудь хронічним стійким психічним розладом не страждала, в якому - небудь тимчасовому стані , при якому внаслідок функціональних розладів психики, порушення фізіологічних процесів в організмі або інших хворобливих виявів тимчасово не могла усвідомлювати значення своїх дій або не могла керувати ними, не знаходилася, тому могла усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с.62-67,т2).

Суд першої інстанції дав оцінку висновку експертизи враховуючи інші докази, що були з'ясовані під час розгляду справи.

Встановлено, що договір довічного утримання був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановлено, що 07.02.2008року ОСОБА_4 склала на користь позивача ОСОБА_2 заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом ( копія заповіту а.с.12,т1). В тексті заповіту є інформація нотаріуса, що « заповіт записаний нотаріусом зі слів ОСОБА_4 і власноручно підписаний нею у присутності нотаріуса. Особа заповідача перевірена, дієздатність його перевірена».

Наявність заповіту від 07.02.2008року, який укладала ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2, вже після укладання договору довічного утримання від 13.09.2013року спростовує доводи позивача про те, що ОСОБА_4 була хворою людиною та не розуміла значення своїх дій. Тим більш, що у висновку експертизи №560 від 27.10.2015року зазначено, що ОСОБА_4 під час укладання договору довічного утримання яким - не будь хронічним стійким психічним розладом не страждала, в якому - не будь тимчасовому стані, при якому внаслідок функціональних розладів психіки, порушення фізіологічних процесів в організмі або інших хворобливих виявів тимчасово не могла усвідомлювати значення своїх дій або не могла керувати ними, не знаходилася.

В ході розгляду справи судом були допитані свідки, які підтвердили дієздатність ОСОБА_4 Свідки також пояснювали, що договір довічного утримання виконувався відповідачем ОСОБА_3 протягом тривалого часу. Вказані факти були підтверджені в ході розгляду позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання ( справа №2-2557/2010)

Суд першої інстанції звернув увагу на те, що сам факт укладання ОСОБА_4 договору довічного утримання, а не договору дарування, чи заповіту на користь ОСОБА_3 дає підставу для висновку, що ОСОБА_4 розуміла значення та наслідки своїх дій, та могла керувати своїми діями.

Дав оцінку доказам, що зібрані по справі, оглянувши матеріали цивільних справ: №2-2557/2010 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності, №2-280/2011 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у позові про визнання недійсним договору довічного утримання від 13.09.2007року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Доводи апеляційної скарги не містять правових підстав для задоволення апедяційної скарги, тому скарга відхиляється, рішення місцевого суду залишається без змін..

Керуючись ст. ст. 303,307ч1п1,308,315,317,319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 відхилити, рішення Суворовського районного суду м. Одеса від 01.03.2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору довічного утримання недійсним залишити без змін.

Ухвала набуває чинності негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: Н.Д. Плавич

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков