Номер провадження: 22-ц/785/2948/16
Головуючий у першій інстанції Вергопуло А. К.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Ісаєвої Н.В., Комлевої О.С.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про визнання експертної оцінки арештованого майна недійсною та зобов'язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10 лютого 2016 року,

встановила:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області знаходиться провадження про стягнення з неї суми заборгованості за кредитним договором на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» у розмірі 814901,85 грн.

Актом опису й арешту державного виконавця було проведено опис майна, що їй належить, а саме: кам'яної будівлі магазину загальною площею 82,0 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно звіту про незалежну оцінку майна 30 червня 2015 року вартість вказаного майна визначена в сумі 350545,00 грн. Повідомлення про проведену експертну оцінку арештованого майна вона не отримувала, визначену вартість майна вважає заниженою та такою, що порушує її права та інтереси, оскільки надає змогу банку реалізувати майно за значно меншою вартістю від його реальної.

На підставі наведеного позивачка просила суд визнати експертну оцінку арештованого майна, а саме: кам'яної будівлі магазину загальною площею 82,0 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка складає 350545,00 грн. недостовірною.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10 лютого 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_3 В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що заочним рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19 липня 2010 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Котовського відділення № 2823 заборгованість по кредиту у розмірі 814901,85 грн.

22 квітня 2011 року Котовським міськрайонним судом Одеської області був виданий виконавчий лист № 2-1256/2010.

29 квітня 2014 року державним виконавцем відділу ДВС Котовського МРУЮ в Одеській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 2-1256/2010 від 22 квітня 2011 року.

15 грудня 2014 року державним виконавцем відділу ДВС Котовського МРУЮ в Одеській області було складено акт опису та арешту майна, згідно якого накладено арешт на кам'яну будівлі магазину загальною площею 82,0 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що на праві власності належать ОСОБА_3

Згідно висновку про вартість майна від 30 червня 2015 року СПД ОСОБА_4 вартість кам'яної будівлі зазначеного магазину склала 350545,00 грн.

18 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернулась з заявою до відділу ДВС Котовського МРУЮ в Одеській області про заперечення експертної оцінки арештованого майна та її рецензування.

Листом № 12101/03-35 від 27 листопада 2015 року відділом ДВС Котовського МРУЮ в Одеській області було повідомлено, що ОСОБА_3 було направлено рекомендоване повідомлення про результати визначення вартості арештованого майна, яку вона могла оскаржити в десятиденний строк з дня надходження повідомлення.

У пункті 4.3. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року зазначено, що визначення вартості, оцінка майна боржника проводяться державним виконавцем або суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання в установленому законодавством порядку.

Згідно з приписами статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів встановлені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов'язані з призначенням суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна.

Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення.

Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем.

У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна.

Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Згідно ч. 3 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно. Якщо процедурами з оцінки майна для складання акта оцінки майна передбачене попереднє проведення оцінки майна повністю або частково суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна. Акт оцінки майна підлягає затвердженню керівником органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Тобто, звіт про оцінку майна (висновок оцінювача) по своєї суті є лише результатом практичної діяльності фахівця - оцінювача з визначених питань, а не актом державного органу.

Доводи апеляційної скарги щодо заниження вартості нерухомого майна в звіті з незалежної оцінки майна є процесуальною дією державного виконавця, висновок про оцінку майна, здійснену в межах виконавчого провадження може бути оскаржено лише як дію державного виконавця по оцінці майна. Проте, позивачкою не було оскаржено дій державного виконавця щодо проведення оцінки майна боржника.

Крім того, відповідно до п. 2 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, необ'єктивна оцінка - оцінка, яка ґрунтується на явно неправдивих вихідних даних, навмисно використаних оцінювачем для надання необ'єктивного висновку про вартість об'єкта оцінки; неякісна (недостовірна) оцінка - оцінка, проведена з порушенням принципів, методичних підходів, методів, оціночних процедур та (або) на основі необґрунтованих припущень, що доводиться шляхом рецензування.

Проте, позивачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів того, що висновок про проведення оцінки нерухомого майна є неякісним або необ'єктивним. В судовому засіданні не знайшло підтвердження наявність суттєвих порушень при проведенні оцінювання спірного майна, які могли б потягнути за собою незаконність висновку про вартість. Доказів на спростування цього звіту позивачем також надано не було.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови позивачу у задоволенні позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 213-214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

Н.В.Ісаєва

О.С.Комлева