АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/1065/16 Доповідач: Цуканова І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«25» травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3
секретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 02 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про визнання недійсними договорів,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом про визнання недійсним кредитного договору №804/6/11/2007/840к/2733 від 08.11.2007 року, укладеного між ним та відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (далі Банк), за яким позивач отримав на споживчі цілі кредит у сумі 46308,00 доларів США 00 центів в порядку та на умовах, визначених цим Договором за програмою Іпотечний конструктор.

Укладений договір іпотеки №804/6/11/2007/840к/2733 від 08.11.2007року, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за №5223, в забезпечення виконання зобовязань перед банком за вищевказаним кредитним договором позивачем надано в іпотеку належну йому квартиру АДРЕСА_1 вартістю 255 085 грн.75 коп.

Також встановлено, що 29.12.2007 року була укладена додаткова угода №1, відповідно до умов якої оспорюваний кредитний договір №804/6/11/2007/840к/2733 від 08.11.2007 було доповнено пунктом 1.1.2 щодо оплати комісії за консультації по кредитних операціях у розмірі 0,75 % від суми залишку по кредиту, розрахованої на день сплати.

Відповідно до п.2.11 Додаткової угоди №1 від 29.12.2010року та п.2.10 Додаткової угоди №2 від 02.08.2011року у випадку повного дострокового погашення Кредиту, Позичальник зобовязаний сплатити комісію в розмірі 2% від суми загальної заборгованості за договором, розрахованої на дату дострокового погашення. У випадку часткового погашення кредиту шляхом внесення необхідного платежу у розмірі, що перевищує платіж, визначений графіком погашення кредиту за відповідний період. Позичальник зобовязаний сплатити комісію в розмірі 2% від суми, що становить різницю між сплаченим платежем та платежем, визначеним графіком.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 02.02.2016року позов задоволено повністю. Визнано недійсним кредитний договір № 804/6/11/2007/840к/2733 від 08.11.2007 року, укладений між ОСОБА_6 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра». Визнано недійсним договір іпотеки № 804/6/11/2007/840к/2733 від 08.11.2007 року, укладений між ОСОБА_6 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 08.11.2007 року та зареєстрований в реєстрі № 5223.

В апеляційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» ОСОБА_5 просила рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях Банк доводи апеляційної скарги не визнав, просив рішення суду залишити без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача , представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 08.11.2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», яке є правонаступником ПАТ «Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_8 був укладений в письмовому вигляді кредитний договір №804/6/11/2007/840к/2733, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_6 кредит у сумі 46 308,00 доларів США на споживчі цілі.

29.12.2010 року між цими ж особами укладена додаткова угода №1 до вказаного кредитного договору, якою договір доповнено пунктом 1.1.2 про плату комісії за консультації по кредитних операціях у розмірі 0,75 % від суми залишку по кредиту, розрахованої на день сплати. При цьому комісія сплачується одноразово протягом першого календарного місяця після закінчення періоду, зазначеного в п.1.1.1 кредитного договору.

02.08.2011 року укладена додаткова угода №2, відповідно до п.2.10 якої у випадку повного дострокового погашення Кредиту, позивач зобов'язаний сплатити комісію в розмірі 2% від суми загальної заборгованості за договором, розрахованої на дату дострокового погашення. У випадку часткового погашення кредиту шляхом внесення необхідного платежу у розмірі, що перевищує платіж, визначений графіком погашення кредиту за відповідний період, позивач зобов'язаний сплатити комісію в розмірі 2% від суми, що становить різницю між сплаченим платежем та платежем, визначеним графіком. Аналогічну умову містить й додаткова угода №1 від 29.12.2010 року.

08.11.2007 року між вказаними особами укладений договір іпотеки №804/6/11/2007/840к/2733 від 08.11.2007 року, яким в забезпечення виконання зобов'язань перед банком за вищевказаним кредитним договором позивачем надано в іпотеку належну йому квартиру АДРЕСА_1 вартістю 255 085 грн. 75 коп.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час укладання сторонами кредитного договору) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, - зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється;и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем І кредитування.

Аналогічні вимоги встановлені Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за №541/13808, пунктом 2.1 якої передбачено, що банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке: а) найменування та місцезнаходження банку юридичної особи та його структурного підрозділу; б) умови кредитування, зокрема: можливу суму кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; мету, для якої кредит може бути використаний; форми та види його забезпечення; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача; тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; в) орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умов дострокового повернення кредиту; г) інші умови, передбачені законодавством.

Пунктом 3.1 вказаної постанови Національного банку України визначено, що банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, зазначивши таке: значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку; перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо; перелік і розмір інших фінансових зобов'язань споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору (страхові платежі під час страхування предмета застави, життя та працездатності споживача, розмір зборів до Пенсійного фонду України, комісії під час купівлі-продажу іноземної валюти для погашення кредиту та процентів за користування ним, біржові збори, послуги реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Оскільки:

1) кредитний договір не містять повних умов кредитування щодо наявності форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо), варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги, податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування;

2) при укладенні оспорюваного кредитного договору банком не перевірено кредитоспроможність позивача ОСОБА_8, як позичальника, чим порушено Закон України «Про банки та банківську діяльність»;

3) всупереч п. 3.2 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, кредитний договір №804/6/11/2007/840к/2733 від 08.11.2007 року та додаткові угоди до нього не містять інформації щодо сукупної вартості кредиту;

4) умови цього договору та додаткові умови до нього містять умови про збільшення відсотку за користування кредитним коштами, які відповідно до ст.ст. 11,18 Закону України «Пpo захист прав споживачів» є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, існує істотний дисбаланс прав та обов'язків, чим погіршується становище позивача як споживача;

то суд дійшов висновку, що кредитний договір, як такий, умови якого є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, свідчать про істотний дисбаланс прав та обовязків сторін, слід визнати недійсним, наслідком чого є визнання недійсним і договору іпотеки, як похідного від кредитного договору.

Проте з таким висновком суду погодитися неможливо, оскільки він не відповідає обставинам справи, обставинам, які суд вважав встановленими, не доведено, судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 року №15-рп/2011 розяснено, що п.п.22,23 ст.1, ст.11 Закону України №1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» треба розуміти так, їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Як вбачається зі змісту частин 2 ст.11 Закону України №1023-ХІІ, вона стосується правовідносин сторін до укладення кредитного договору, тому інформація про яку в ній йдеться, має бути зазначена в тексті договору, як помилково вважав суд.

Незазначення в кредитному договорі детального розпису сукупної вартості кредиту необхідної згідно п.3.1 постанови Національного банку України №168 від 10.05.2007 року не передбачена як підстава визнання недійсним кредитного договору Законом України №1023-ХІІ.

Про ознайомлення позивача з умовами кредитування і його згода на такі умови підтверджується відміткою в анкеті-заяві ОСОБА_6 на оформлення кредитного пакету «Житлові рішення» від 05.11.2007 року /а.с. 59/ та виконанням позивачем умов кредитного договору тривалий час (останній платіж здійснено 14.01.2015 року) /а.с. 96/.

Зобовязання позивача за умовами додаткових угод до кредитного договору №1 29.10.2010 року, №2 від 02.08.2011 року про сплату у разі дострокового погашення кредиту комісії в розмірі 2% від суми заборгованості, розрахованої на дату дострокового погашення, або різниці між сплаченим платежем та платежем, визначеним графіком, є нікчемною згідно положень Закону №1023-ХІІ, оскільки заборона кредитодавцю встановлювати споживачу будь-яку додаткову плату, повязану з достроковим поверненням споживчого кредиту введена лише Законом України №3795-VІ від 22.09.2011 року шляхом доповнення п.8 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Що стосується умови додаткової угоди №1 від 29.12.2010 року про право Банку змінювати в односторонньому порядку процентну ставку (п.2.9), то в силу положень ст.1056-1 ЦК України, в редакції, що діяла на час укладення додаткової угоди, така умова є нікчемною, що має бути врахована судом при вирішенні спору про стягнення з ОСОБА_6 на користь Банку кредитної заборгованості.

Згідно ч.2 ст.215 ЦК України визнання недійсним нікчемного правочину не вимагається, відповідно, і визнання недійсним нікчемного положення договору, як це встановлено в даній справі, також не вимагається.

Крім того, позивач не довів, що його права порушені тією обставиною, що Банк не перевірив при укладенні кредитного договору його платоспроможності, оскільки такі відомості надані ним особисто при заповненні заяви-анкети 05.11.2007 року, як достовірні і точні.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги ОСОБА_6 про визнання недійсним кредитного договору, та як наслідок про визнання недійсним договору іпотеки, є незаконними, необґрунтованими і не підлягаючими задоволенню, тому рішення суду слід скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

На підставі ст.ст.11,15,18 Закону України «Про захист прав споживачів», керуючись ст.ст.303, 316, п.2 ч.1 ст.307, п.п.2,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 02 лютого 2016 року скасувати, ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_6 у задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» витрати по сплаті судового збору в сумі 606,32 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Цуканова

Судді: І.В.Вейтас

ОСОБА_3