Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пєронкова М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа ОСОБА_2 України про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

04 вересня 2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання бездіяльності протиправною та зобовязати відповідача надати інформацію на запит.

В обґрунтування позову зазначив, що 25 квітня 2008 року між ним та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладено договір по надання споживчого кредиту № CSW0GA, відповідно до якого позивачем було отримано кредит в сумі 48 200 доларів США. У позичальника немає жодного документа, які б вказували про перехід права власності на зазначені грошові кошти. 27 серпня 2015 року позивач та його представник надіслали на адресу банку запит про надання інформації, а саме: повідомити чи подавалась заява на Міжбанківську валютну біржу від ПАТ КБ «Приватбанк» від 25 квітня 2008 року про конвертацію в 48 200 доларів США від заявника через банк і купівлю української гривні; повідомити чи направлялась заявка про продаж на Міжбанківський валютній біржі в сумі 48 200 доларів США від позичальника через банк на купівлю української гривні; якщо направлялась заявка про продаж валюти, то прошу вказати по якому курсу був проведений продаж валюти на гривню, яка була знята комісія і скільки коштів зараховано в гривні після продажу вказаної суми валюти; повідомити номер валютного рахунку на який банк зарахував 48 200 доларів США; надати копії меморіальних ордерів та/або платіжних доручень на оплату 48 200 доларів США на споживчі цілі.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. До суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі та участі позивача.

Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечував проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи ОСОБА_2 банку України в судове засідання не зявився надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені та добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, 27 серпня 2015 року представником ОСОБА_1 ОСОБА_3 було направлено на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» запит на інформацію наступного змісту: «Між ним та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладено договір по надання споживчого кредиту № CSW0GA, відповідно до якого позивачем було отримано кредит в сумі 48 200 доларів США. У позичальника немає жодного документа, які б вказували про перехід права власності на зазначені грошові кошти, а тому позичальник просить повідомити чи передавались права кредитора по даному кредитному договору третім особам; надати інформацію суму погашеного кредиту, суму нарахованих відсотків, суму сплачених відсотків, суму нарахованих і сплачених штрафних санкцій; надати положення про кредитування, що діяла на момент підписання кредитного договору; підтвердити помноження особи, яка підписала кредитний договір, повідомити чи направлялась заявка про продаж на Міжбанківський валютній біржі в сумі 48 200 доларів США від позичальника через банк на купівлю української гривні; якщо направлялась заявка про продаж валюти, то прошу вказати по якому курсу був проведений продаж валюти на гривню, яка була знята комісія і скільки коштів зараховано в гривні після продажу вказаної суми валюти; повідомити номер валютного рахунку на який банк зарахував 48 200 доларів США; надати копії меморіальних ордерів та/або платіжних доручень на оплату 48 200 доларів США на споживчі цілі.» /а.с. 11/

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги в позовній заяві зазначив, що бездіяльність відповідача є протиправною, оскільки відповіді на запит позивача та його представника на інформацію від 28 серпня 2015 року банк відповідачу не надіслав, чим порушив статті 55, 56, 61 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», статті 16, 19, 24 ЗУ «Про звернення громадян», статті 22 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», ст. 1076 ЦК України, у звязку чим порушено право позивача на отримання інформації відповідно до вимог ст. 16 ЦК України та ст. 15 ЦПК України

Як вбачається з відповіді ПАТ КБ «Приватбанк», що міститься в матеріалах справи, запит представника позивача, який ним було надіслано 27 серпня 2015 року, надійшов до банку 03 вересня 2015 року. Згідно відповіді банку від 08 вересня 2015 року № 20.1.0.0.0/7-150903/3584, банком було надано інформацію на запит представника позивача, зокрема, повідомлено, про те що відступлення права вимоги за кредитним договором не проводилося, надано розяснення щодо можливості отримання виписки за договором, підтверджено повноваження особи, що підписала від імені банку договір від 23 квітня 2008 року та інше /а.с.100-101/.

Дана відповідь була надіслана на адресу представника позивача 11 вересня 2015 року, що підтверджується копію реєстру, що міститься в матеріалах справи /а.с.104/.

Таким чином станом на день направлення позовної заяви до суду 31 серпня 2015 року (дата відправлення позову згідно штампу на конверту), ПАТ КБ «Приватбанк» не отримав запит представника позивача, що підтверджується наданими представником відповідача доказами, а тому суд вважає, що представником позивача передчасно подано позовну заяву, адже банк отримав запит на інформацію лише 03 вересня 2015 року та відповідь надіслав на адресу представника позивача 11 вересня 2015 року.

Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст.11,15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України.

За змістом зазначеної норми цивільного права, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Отже, зазначеною нормою права передбачено як спосіб захисту порушеного права визнання незаконними дій лише органів державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб і службових осіб. Визнання незаконними дій інших органів, підприємств, установ, а також їх посадових осіб законом не передбачено.

Таким чином позивачем невірно обраний спосіб захисту порушеного права, що є підставою для відмови в задоволенні пред'явлених вимог.

Статті 302, 200 ЦК України регулюють правовідносини щодо закріплення за фізичною особою право на інформацію. Право на інформацію як особисте немайнове право фізичної особи включає в себе можливість вільного, та необхідного для реалізації нею своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій, зокрема: збирання інформації, тобто надану законом можливість набуття, придбання, накопичення відповідно до чинного законодавства України документованої або публічно оголошуваної інформації фізичними особами.

Відповідно до ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 56 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», - клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов'язані на вимогу клієнта надати таку інформацію: 1) відомості, які підлягають обов'язковій публікації, про фінансові показники діяльності банку та його економічний стан; 2) перелік керівників банку та його відокремлених підрозділів, а також фізичних та юридичних осіб, які мають істотну участь у банку; 3) перелік послуг, що надаються банком; 4) ціну банківських послуг; 5) іншу інформацію та консультації з питань надання банківських послуг; 6) щодо кількості акцій (паїв) банку, які знаходяться у власності членів виконавчого органу банку, та інформацію в обсязі, визначеному банком України, про осіб, частки яких у статутному капіталі банку перевищують 5 відсотків. Банк зобов'язаний на постійній основі розміщувати на веб-сайті банку актуалізовану інформацію про власників істотної участі у банку в обсязі, визначеному банком України.

Звернення громадян розглядаються та вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання (ст. 20 ЗУ «Про звернення громадян»).

За обставинами справи не встановлено бездіяльність банку щодо не надання відповіді на запит позивача від 28 серпня 2015 року на день подачі позовної заяви до суду 31 серпня 2015 року, оскільки банк отримав запит на інформацію лише 03 вересня 2015 року та відповідь надіслав на адресу представника позивача 11 вересня 2015 року, що підтверджено доказами у справі.

А тому суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки не встановлено порушення цивільного права позивача на отримання інформації від банку на його запит.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа ОСОБА_2 України про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.О. Демидова