Справа № 494/706/16-ц
25.08.2016 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
судді Римаря І.А.,
за участю: секретаря судового засідання Козубенко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу «Одеський обласний учбово-курсовий комбінат» про визнання права власності на нерухоме майно,-
21 червня 2016 року до суду надійшла позовна заява від ОСОБА_1 до комунального закладу «Одеський обласний учбово-курсовий комбінат» про визнання права власності на нерухоме майно.
У судовому засіданні 25.08.2016 року представник позивача наполягав на позовній заяві, зіславшись на обставини зазначені у ній. Просив її розглянути та позов задовольнити. Відповідач вказав, що позов подав до Березівського районного суду Одеської області, оскільки спірне майно знаходиться на території вказаного району на підставі виключної підсудності. Також вказав, що відповідач не реагує на його прохання щодо посвідчення договору купівлі-продажу та взагалі не відповідає йому. Окрім цього, зазначив, що адреса за якою знаходиться майно змінила свою вулицю та згідно рішень Березівської міської ради вул. Ворошилова наразі є вулиця Паркова.
Відповідач у судове засідання 13.07.2016, 26.07.2016 року та 25.08.2016 року не зявився.
Так, на адресу відповідача, а саме: вул. Новомосковська дорога,23 м. Одеса - направлено поштове повідомлення про виклик до суду на 13.07.2016 року, однак останнє повернуто з відміткою - підприємство вибуло (а.с.50). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.61-63) адреса КЗ «Одеський обласний учбово-курсовий комбінат» вказано: вул. Новомосковська дорога,23. м. Одеса.
Окрім того, у судові засідання на 26.07.2016 та 25.08.2016 року виклик відповідача проводився за допомогою засобів масової інформації, через оголошення у газеті «Одеські вісті» (а.с.60-61, 74).Відповідно до статті 74 Цивільно-процесуального кодексу України від зі змінами та доповненнями (далі ЦПК України), то в даному випадку відповідач повідомлений належним чином про час, день та місце розгляду справи.
Більш того, на адресу відповідача повторно надсилалась повістка про виклик до суду на 25.08.2016 року, яку отримано останнім 06.08.2016 року (а.с.71), однак представник відповідача у судове засідання не зявився.
Відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК України, - у разі якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалює заочне рішення відповідно до статті 224 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача у заяві (а.с.77).
Врахувавши думку представникапозивача, викладену ним в його письмовій заяві, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
В судовому засіданні представником позивача зазначено, що з жовтня 2013 р. позивач відкрито володіє майном , а саме: 25/100 частки приміщення КЗ «Одеського обласного учбово-курсового комбінату», площею 46,8 кв.м., розташованого в м. Березівка, вул. Паркова (колишня Ворошилова), буд.30а, - користується ним, доглядає його, проводить ремонтні роботи; відповідач долею приміщення не цікавиться, що, у свою чергу, підтверджує, що між сторонами був укладений платний договір купівли-продажу майна на виконання якого одним- передані гроші в рахунок вартості майна та прийняте майно, другим - прийняті гроші та передано майно з документами.
З матеріалів справи вбачається, що 25/100 частки приміщення підприємства «Райсільгоспенерго» належить підприємству КЗ «Одеський обласний учбово-курсовий комбінат», про що свідчить витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно №17696501 від 11.02.2008 року (а.с.73) та технічний паспорт на вищевказаний будинок (а.с.5-7)..
За договором купівли-продажу (ст.655 ЦК України) одна сторона передає у власність іншої сторони майно, а покупець приймає майно і зобовязується сплатити за нього визначену грошову суму.
Судом також встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Березівської міської ради Одеської області від 28.01.2016 року (а.с.75) та додатку до вищевказаного рішення змінено назву вулиці Ворошилова на Паркову у м. Березівка (а.с.76).
Суд вважає зазначити, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.
Як вбачається з наданих документів, позивач відкрито володіє та користується набутим майном, витрачав кошти на його утримання; вимог щодо незаконності набуття ОСОБА_1 права власності на приміщення його власником не висунуте.
Таким чином, відповідно до вимог ст. 391 ЦК України право власності позивача, як абсолютне право, має бути захищене лише при доведенні самого факту порушення.
Відповідно до ст.201 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.
Відповідно до статті 392 ЦК України: «власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності».
Як зазначив представник позивача у судовому засіданні, позивач звернувся до відповідача з метою подальшого його нотаріального посвідчення, однак останній відмовив посилаючись неможливість відлучення та зайнятість. Такі дії порушують права позивача, у звязку з чим він не може здійснити реєстрацію права власності на будинок.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такої реєстрації
Зі статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вбачається, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, договорів, укладених у порядку, встановленому законом; рішень судів, що набрали законної сили.
Відповідно до вимог статті 331 Цивільного кодексу України «…якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації…».
Отже, законом встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950р.та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав
За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».
Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.
Статтею 41 ч.1, ч.4 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю… Право приватної власності є непорушним».
Згідно з частиною другою статті 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
З аналізу вищевказаних норм права та фактичних обставин справи, із врахуванням практики Європейського суду з прав людини та положень ЦПК України, суд доходить висновку про задоволення позову щодо визнання за позивачем права власності на 25/100 частки приміщення комунального закладу «Одеський обласний учбово-курсовий комбінат» площею 46,8 кв.м., розташованого в м. Березівка по вул. Паркова (раніше - Ворошилова), буд. 30а Березівського району Одеської області, оскільки нерухоме майно придбано на законних підставах та має усі необхідні документи.
Рішення повинно відповідати вимогам статтей 213, 215 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 169, 209, 212-215, 224 Цивільно-процесуального кодексу України ,суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до комунального закладу «Одеський обласний учбово-курсовий комбінат» про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, Ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) право власності на 25/100 частки приміщення комунального закладу «Одеський обласний учбово-курсовий комбінат» площею 46,8 кв.м., розташованого в м. Березівка по вул. Паркова (раніше - Ворошилова), буд. 30а Березівського району Одеської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через Березівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст заочного рішення виготовлений та підписаний 29.08.2016 року.

Суддя І.А. Римар