Справа №591/1707/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кривцова Г. В.
Номер провадження 22-ц/788/1424/16 Суддя-доповідач - Лузан Л. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Криворотенка В. І. , Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, подану через представника ОСОБА_4,

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 липня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

про захист прав споживача та визнання додаткових угод до кредитного договору недійсними,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11 липня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог з тих підстав, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

22 січня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк", та ОСОБА_3 укладений договір кредиту № 750/4-5192, відповідно до умов якого Банк надав позивачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 352080 грн. для фінансування будівництва житла зі сплатою 14 % річних.

Пунктом 1.1.1. договору № 750/4-5192 передбачено, що погашення заборгованості за договором відбувається шляхом сплати до 22 числа кожного місяця рівними частинами суми грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом і проценти за користування кредитом у розмірі 4300 грн.- "Ануїтетний платіж", з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 20 травня 2030 року.

22 серпня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк", та ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду № 1 до договору кредиту № 750/4-5192 від 22 січня 2008 року, згідно якого сторони дійшли згоди здійснити заміну валюти зобов'язання (гривня) за кредитним договором шляхом переведення в іноземну валюту (долар США) та внесли до кредитного договору відповідні зміни і доповнення до договору кредиту № 750/4-5192 від 22 січня 2008 року.

01 грудня 2009 року між позивачем та банком було укладено Додаткову угоду №2 про внесення змін до договору кредиту № 750/4-5761 від 22 серпня 2008 року з додатковою угодою № 1 від 22 серпня 2008 року, за якою, зокрема, сума кредиту становить 76675,36 дол. США, з яких поточна заборгованість становить 74029,36 дол. США зі сплатою 14,42 процентів річних та кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 20 травня 2035 року. Погашення кредиту здійснюється відповідно до зазначеного в Додатковій угоді № 2 графіку до 20 числа (включно) кожного місяця, починаючи з вересня 2008 року (а.с.9-11).

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 22 січня 2008 року ОСОБА_4 в іпотеку банку було передано нерухоме майно - трикімнатну квартиру загальною площею 111, 95 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 02 грудня 2014 року звернуто стягнення на предмет іпотеки : трикімнатну квартиру по АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_4 для погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ "Укрсоцбанк" за кредитним договором №750/4-5192 від 22 січня 2008 року в сумі 861 968 грн. 26 коп., шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, з початковою ціною не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на час проведення виконавчих дій.

У даній справі позивачка просила суд визнати недійсними Додаткову угоду № 1 від 22.08.2008 р. та Додаткову угоду №2 від 01.12.2009 р. до кредитного договору №750/4-5192 від 22.01.2008 р., укладені між нею та Банком. Як на підставу для задоволення позову посилалась на те, що при укладенні названих додаткових угод вона помилилась щодо обставин, які мають істотне значення, і цю помилку позивачка пов'язувала з тим, що відповідач під час укладення Додаткових угод № 1 і № 2 не надав їй достатню інформацію, як це передбачено "Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту" затв. постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 р. N 168, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 р. за N541/13808

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, висновки суду відповідають матеріалам справи та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги про протилежне не можна визнати обґрунтованими. При цьому виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України, зокрема, передбачається : ч. 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; ч.2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; ч.3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною 1 ст. 229 ЦК України передбачається, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 6 та ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 2. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Частиною 1 ст. 628 ЦК передбачається, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст. 638 ЦК 1. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Цивільний кодекс прямо не визначає будь-яких істотних умов кредитного договору. Разом з тим, зі змісту статті 1054 Кодексу можна зробити висновок, що істотними умовами кредитного договору є сума кредиту, проценти за його використання та обов'язок позичальника повернути суму кредиту, що повинен бути виконаний у певний час.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі, зокрема, про: 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови;

Відповідно до "Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту" затв. постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 р. N 168, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 р. за N541/13808 :

3.1. Банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, зазначивши таке: значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку; перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо; перелік і розмір інших фінансових зобов'язань споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору (страхові платежі під час страхування предмета застави, життя та працездатності споживача, розмір зборів до Пенсійного фонду України, комісії під час купівлі-продажу іноземної валюти для погашення кредиту та процентів за користування ним, біржові збори, послуги реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

3.2. Кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

3.3. Банки зобов'язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді: а) реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту. Розрахунок значення реальної процентної ставки здійснюється з використанням такої формули: б) абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов'язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновки суду першої інстанції про те, що при укладенні додаткових угод № 1 і № 2 відповідачем були дотримані вимоги названих норм права. Зокрема.

В оспорюваній Додатковій угоді № 1 сторони передбачили наступне :

п.1.1. Станом на дату укладення цієї додаткової угоди заборгованість позичальника за кредитом згідно з договором кредиту № 750/4-5192 від 22 січня 2008 року становить 351173,16 грн.

п.1.2. Внаслідок перерахунку заборгованості, який здійснено згідно з курсом 458,0000 грн. за 100 дол. США, заборгованість Позичальника за кредитом згідно з договором кредиту № 750/4-5192 від 22 січня 2008 року становить 76675,36 дол. США.

п.1.3. Починаючи з дати укладення цієї додаткової угоди нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснюється виходячи із ставки 14,0 % процентів річних.

п.2. Внесено зміни до п.1.1. ст.1 договору кредиту, викладено його в такій редакції:

"1.1. Кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 76675,36 дол. США зі сплатою 14,0 % річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості:

1.1.1. до 20 числа кожного місяця, починаючи з вересня 2008 року, рівними частинами по 294,00 дол. США;

1.1.2. в останній місяць - до 20 травня 2030 року - 235,36 дол. США, з кінцевим терміном погашення до 20 травня 2030 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених договором, яким обумовлене основне зобов'язання".

п.4. Доповнено пункт 1.3. ст.1 п.п.1.3.5., викладено його в наступній редакції:

"1.3.5. В день укладення цієї додаткового угоди - кредитор укладає з позичальником договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 750/4-5761 від 22 серпня 2008 року".

п.5. Надання кредиту на погашення суми кредитної заборгованості, визначеної п. 1.2 даної додаткової угоди № 1 до кредитного договору провадиться шляхом видачі позичальнику готівкових коштів в іноземній валюті (долар США) з позичкового рахунку НОМЕР_1 в сумі, зазначеній в п.п. 1.2 цього договору, з наступною їх конвертацією (обміном) через операційну касу кредитора в національну валюту (гривня) та прийняттям суми в гривні на цілі, визначені п.1.2 цього договору.

п.6. Моментом (днем) надання кредиту на погашення суми кредитної заборгованості, визначеної пунктом 1.2. даної додаткової угоди № 1 до кредитного договору вважається день видачі з позичкового рахунку НОМЕР_1 коштів в повній сумі кредиту, зазначеній в п.п.1.2. цього договору (а.с.8).

01 грудня 2009 року між позивачем та банком було укладено Додаткову угоду №2 про внесення змін до договору кредиту № 750/4-5761 від 22 серпня 2008 року з додатковою угодою № 1 від 22 серпня 2008 року, за якою, зокрема, сума кредиту становить 76675,36 дол. США, з яких поточна заборгованість становить 74029,36 дол. США зі сплатою 14,42 процентів річних та кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 20 травня 2035 року. Погашення кредиту здійснюється відповідно до зазначеного в Додатковій угоді № 2 графіку до 20 числа (включно) кожного місяця, починаючи з вересня 2008 року (а.с.9-11).

З матеріалів справи вбачається, що спірні Додаткові угоди № 1 і № 2 підписані позивачкою, сторони за кредитним зобов'язанням досягли згоди з усіх істотних умов договору, додатковими угодами вносились зі згоди позивачки зміни в істотні умови договору; позивачка на момент підписання оспорюваних додаткових угод не заявляла додаткових вимог щодо їх умов та в подальшому виконувала їх умови.

Таким чином вбачається, що як у Додатковій угоді № 1 так і у Додатковій угоді № 2 сторони домовились про розмір кредиту та про розмір заборгованості за кредитним договором станом на день укладення названих додаткових угод, про розмір процентів за користування кредитними коштами, порядок сплати заборгованості та розмір щомісячного платежу - "Ануїтетного платіжу", а також про кінцевий строк погашення кредиту, тобто в умовах додаткових угод № 1 і № 2 міститься повна інформація стосовно умов кредитування. Зокрема :

додатковою угодою № 1 було передбачено, що розмір щомісячного платежу складатиме 235,36 дол. США з кінцевим терміном погашення до 20 травня 2030 року,

а додатковою угодою № 2 було передбачено, що розмір щомісячного платежу складатиме 252,00 дол. США, з кінцевим терміном погашення до 20 травня 2035.

Отже, вбачається, що у Кредитному договорі та Додаткових угодах сторони досягли всіх істотних умов договору, а доводи позивачки про те, що при укладенні Додаткових угод вона помилилась щодо обставин, які мають істотне значення, не можна визнати такими, що заслуговують на увагу, оскільки всі істотні умови договору є простими для їх розуміння та виконання, а позивачка не навела переконливих мотивів щодо змісту своєї помилки.

За наведених вище обставин колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про порушення Банком п.п. 3.1 - 3.3 "Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту" затв. постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 р. N 168 .

З матеріалів справи вбачається, що позивачка погодилася з тим, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором в іноземній валюті буде нести вона, про що свідчить її підпис в оспорюваних Додаткових угодах № 1 і № 2, у яких зазначено, що кредит вона має повертати рівними щомісячними платежами, а розмір щомісячного платежу визначений у доларах США.

Вбачається, що укладаючи спірний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

Також колегія суддів зазначає, що діючим законодавством не передбачений стабільний курс долара США до національної валюти - гривні, оскільки він встановлюється щоденно, й укладаючи кредитний договір на власний розсуд саме в іноземній валюті та беручи на себе певні обов'язки щодо погашення цього кредиту саме в іноземній валюті, позивач повинна була усвідомлювати, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним, що є загальновідомим фактом, а тому повинна була передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за договором кредиту.

Таким чином доводи апеляційної скарги про те, що позивачка не була повідомлена про загальну сукупну вартість кредитування, та валютні ризики спростовуються змістом кредитного договору, додаткових угод та графіком погашення заборгованості.

Слід також зазначити, що обґрунтованість доводів, викладених у позовній заяві та апеляційній скарзі стосовно порушення Банком договірних зобов'язань, колегія суддів відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК по суті не перевіряє, оскільки вони стосуються інших спірних правовідносин, які не заявлялись у даній справі, тобто вони виходять за межі заявленого у справі позову про визнання угод недійсними.

З цих же підстав не перевіряється обґрунтованість доводів позивачки про те, що додаткові угоди № 1 і № 2 вона уклала вимушено, під тиском працівників Банку та на вкрай невигідних для себе умовах. З матеріалів справи вбачається, що з цього приводу позивачка будь-яких доказів не надавала, а суд першої інстанції - рішення не ухвалював.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були повно та всебічно встановлені обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану через представника ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -