УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Колодійчука В.М., Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариство комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, у якому просило суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором від 11 вересня 2008 року в розмірі 1 595 435 грн 88 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру НОМЕР_1 загальною площею 53,90 кв. м., яка розташована по АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 11 вересня 2008 року) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією договору купівлі-продажу предмету іпотеки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Крім того, позивач просив суд виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані або проживають у спірній квартирі, судові витрати стягнути з відповідача.

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» обґрунтувало тим, що 11 вересня 2008 року ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 420 тис. грн зі сплатою 24 % по 10 вересня 2013 року. Протягом строку дії кредитного договору ОСОБА_5 систематично порушував термін сплати кредиту і процентів за користування ним.Станом на 16 січня 2014 року ОСОБА_5 має заборгованість по кредиту в розмірі 1 595 435 грн 88 коп., а саме: заборгованість за кредитом - 392 987 грн 24 коп.; заборгованість по процентах - 737 706 грн 42 коп.; пеня - 388 530 грн 99 коп.; штраф (фіксована частина) - 250 грн; штраф (процентна складова) - 75 961 грн 23 коп.

Одночасно, між кредитором та ОСОБА_4 11 вересня 2008 року було укладено договір іпотеки. Згідно з договором іпотеки відповідач надала в іпотеку нерухоме майно - квартиру НОМЕР_1 загальною площею 53.90 кв. м., житловою площею 35,00 м. кв., що знаходиться по АДРЕСА_1. Дане майно належить відповідачу на підставі договору дарування.

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 липня 2015 року позов задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 595 435 грн 88 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 11 вересня 2008 року) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією договору купівлі-продажу предмету іпотеки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки.

Стягнуто пропорційно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 3 654 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та стягнення судових витрат змінено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 11 вересня 2008 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5, в розмірі 1 595 435 грн 88 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 392 987 грн 24 коп.; заборгованість по процентах - 737 706 грн 42 коп.; пеня - 388 530 грн 99 коп.; штраф (фіксована частина) - 250 грн; штраф (процентна складова) - 75 961 грн 23 коп., звернуто стягнення на квартиру НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, загальною площею 53,9 кв. м. шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією договору купівлі-продажу предмету іпотеки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки.

Визначено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача 3 654 грн сплаченого судового збору.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 23 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2015 року і закрити провадження у справі, або ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи у справі судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено недобросовісність виконання кредитних зобов'язань позичальником, наявність та розмір кредитної заборгованості, підставність вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким забезпечено кредит.

Відмовляючи в позові в частині виселення, суд першої інстанції виходив з того, що такі позовні вимоги є передчасними оскільки таких вимог позивачем до відповідача (інших осіб) в позасудовому порядку не пред'являлося і виселення повинно бути проведено в порядку, передбаченому ст. ст. 9, 109 ЖК України, ст. 40 Закону України «Про іпотеку», за наявності для цього підстав.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про часткову доведеність та обґрунтованість позову. Разом з тим, змінюючи рішення районного суду, колегія суддів апеляційного суду встановила, що судом першої інстанції не враховано норм ст. 582 ЦК України, ст. ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку» при розгляді справи, а саме у резолютивній частині рішення не зазначено усіх складових кредитної заборгованості та не встановлено початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Крім того, безпідставно стягнуто судові витрати із третьої особи у справі - ОСОБА_5, що суперечить ст. 88 ЦПК України. Апеляційним судом зазначені недоліки було виправлено.

Ухвалюючи у справі нове судове рішення про часткове задоволення позову, апеляційним судом було враховано правові позиції Верховного Суду України, висловлені у постановах від 27 травня 2015 року, справа № 6-61цс15, від 21 жовтня 2015 року, справа № 6-1561цс15, які в силу положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для врахування при розгляді справи в суді.

Доводи касаційної скарги та наявні в матеріалах справи документи не спростовують висновків суду апеляційної інстанції про доведеність підстав позову та його обґрунтованість у задоволеній апеляційним судом його частині, а тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.М. Колодійчук

О.В.Умнова

І.М. Фаловська