Справа № 635/1152/16-ц
Номер провадження 2/635/1068/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2016 року с. Покотилівка.

Харківський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді Полєхіна А.Ю., при секретарі Сушко Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Завод імені ОСОБА_2» про скасування заборони відчуження нерухомого майна та вилучення з Єдиного реєстру заборон запису про заборону відчуження майна,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом Державного підприємства «Завод імені ОСОБА_2» та просив суд Скасувати заборону (реєстраційний номер обтяження № 5482409 від 14.08.2007 року, зареєстровано Першою ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою, дата виникнення 27.05.1959 року, № реєстру 21965) відчуження нерухомого майна - житлового будинку за адресою: Харківська область. Харківський район, селище міського типу Високий, вулиця Гоголя, будинок 3, накладену згідно Повідомлення № 316 від 14.05.1959 року про надання ссуди Заводом транспортного машинобудування ім. Малишева громадянину ОСОБА_4 (російською мовою - ОСОБА_5); вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про заборону відчуження (реєстраційний номер обтяження № 5482409 від 14.08.2007 p., зареєстровано Першою ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою, дата виникнення 27.05.1959 p., № реєстру 21965) нерухомого майна - житлового будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, селище міського типу Високий, вулиця Гоголя, будинок 3, внесеного на підставі Повідомлення № 316 від 14.05.1959 року про надання ссуди Заводом транспортного машинобудування ім. Малишева громадянину ОСОБА_4 (російською мовою - ОСОБА_5).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на наступне.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Високий, вул. Гоголя, будинок 3, на підставі наступних правовстановлюючих документів: Свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 5-4044 від 10.09.1997 p. та Договору Н5-54 купівлі-продажу нерухомості від 03.02.1998 p.;

Право власності за вказаними правовстановлюючими документами було зареєстровано за Позивачем ОСОБА_3 міжміським бюро технічної інвентаризації відповідно до вимог чинного на момент виникнення права власності законодавства. В листопаді 2015 року позивачу стало відомо, що на зазначений будинок було накладено заборону за повідомленням Державного підприємства "Завод імені ОСОБА_2". Про наявність заборони їй стало відомо після отримання рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 26079033 від 12.11.2015 року.

Позивач зазначає, що зверталась до відповідача з клопотанням про зняття заборони майна від 17.12.2015 p. як такої що була помилково накладена. За результатом розгляду даного клопотання, відповідачем, листом № 77/16 від 13.01.2016 року було надано відповідь про неможливість виконати зазначене клопотання у звязку з відсутністю на підприємстві інформації щодо надання позики громадянину ОСОБА_4 в розмірі 7 000,00 рублів.

Позивач, вказуючи, що збереження заборони відчуження будинку на сьогоднішній день безпідставним та таким, що порушує його конституційне право на власність, просить суд задовольнити позов.

Представник позивача ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якої, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судове засідання не зявилась надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, суд знаходить за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази, прикладені до позовної заяви в підтвердження позову, суд приходить до наступного.

Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Високий, вулиця Гоголя, будинок 3, на підставі наступних правовстановлюючих документів: Свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 5-4044 від 10.09.1997 року (а.с. 12), Договору Н5-54 купівлі-продажу нерухомості від 03.02.1998 pоку (а.с. 13).

Право власності за вказаними правовстановлюючими документами було зареєстровано за Позивачем ОСОБА_3 міжміським бюро технічної інвентаризації відповідно до вимог чинного на момент виникнення права власності законодавства, про що маються відповідні відмітки на зворотному боці вказаних документів.

В листопаді 2015 року Позивачу стало відомо, що на зазначений будинок було накладено заборону за повідомленням Державного підприємства «Завод імені ОСОБА_2."

Про наявність заборони Позивачу стало відомо після отримання Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 26079033 від 12.11.2015 року (а.с. 15).

У звязку з цим, позивач звернувся до відповідача з клопотанням про зняття заборони майна від 17.12.2015 p. як такої що була помилково накладена (а.с. 20-22).

За результатом розгляду даного клопотання, Відповідачем ОСОБА_8 № 77/16 від 13.01.2016 р. було надано відповідь про неможливість виконати зазначене клопотання у звязку з відсутністю на підприємстві інформації щодо надання позики громадянину ОСОБА_4 в розмірі 7 000,00 рублів (а.с. 25).

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 51906150 від 21.01.2016 р. вбачається, що на сьогоднішній день заборону з вказаного будинку не знято (а.с. 14).

Суд знаходить, що збереження заборони відчуження будинку на сьогоднішній день безпідставним та таким, що порушує право позивача на власність, виходячи з наступного.

Згідно Повідомлення № 316 від 14.05.1959 р. про надання позики ОСОБА_3 заводом транспортного машинобудування (правонаступник - Державне підприємство "ЗАВОД ІМЕНІ ОСОБА_2") громадянину ОСОБА_4 (рос. мовою ОСОБА_5) було надано позику в розмірі 7000,00 рублів строком на 7 років на будівництво будинку на ділянці відведеній в с. Високий вул. Гоголя, б. З (Договір 625 від 18.11.1958 р.) (а.с. 18).

Зі змісту даного Повідомлення вбачається, що:

«До повного погашення позики підприємству (організації) позичальник не має права продати чи передати вказану будівлю без дозволу підприємства (організації).

Підприємство (організація) просить Державну нотаріальну контору про накладення заборони на будівлю позичальника побудовану ним за рахунок позики виданої підприємством (організацією).»

На підставі цього повідомлення Першою ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою було здійснено запис № 21965 від 27.05.1959 р. про накладення заборони за реєстром № 5-5371 на житловий будинок: с. Високий, вул. Гоголя, б. 3.

Суд приходить до висновку, що зазначення у Повідомленні адреси житлового будинку: с. Високий вул. Гоголя, б. 3 та подальша реєстрація обтяження (заборони) на цей будинок є помилковими з наступних підстав:

Позивачу належить житловий будинок за адресою: Харківська обл.. ОСОБА_3 р- н, с. Високий, вул. Гоголя, буд. 3.

До 23 серпня 1995 року (дата смерті попереднього власника) зазначений житловий будинок належав батьку Позивача - ОСОБА_9.

ОСОБА_9 побудував зазначений будинок в 1951 році та був його власником на підставі Договору про право забудування ділянки землі, посвідченого 16 лютого 1945 року Першою Міською ОСОБА_3 нотаріальною конторою за реєстровим № 3437/4, зареєстрованого у ОСОБА_3 міжміському бюро технічної інвентаризації 04 квітня 1960 року за реєстровим № 16-2009.

На момент видачі позики ОСОБА_4 та накладення заборони, житловий будинок № 3 по вулиці Гоголя, власником якого був ОСОБА_9, знаходився в селищі «Науковий робітник № 84», а не в селищі Високий як зазначено в повідомленні про накладення заборони.

В той же час, ОСОБА_4 належав житловий будинок в с. Високий, провулок Гоголя, б. 3.

В 1964 році селище «Науковий робітник № 84» було приєднано до селища «Високий», у звязку з чим, на сьогоднішній день і «вулиця Гоголя» і «провулок Гоголя» знаходяться в одному населеному пункті «с.м.т. Високий».

З викладеного вбачається, що заборону, у звязку з отриманням позики ОСОБА_4, було помилково накладено на житловий будинок, який належав на той момент зовсім іншій особі - ОСОБА_9 та був побудований ним в 1951 році, задовго до видачі ОСОБА_4 позики на будівництво та знаходився в іншому населеному пункті та за іншою адресою.

Таким чином, мають місце наступні беззаперечні факти, які свідчать про помилковість накладеної заборони, зокрема: 1) ні Позивач ні його батько - ОСОБА_9 ніколи не працювали та не отримували позик на ОСОБА_3 заводі транспортного машинобудування (Державне підприємство "Завод імені ОСОБА_2"); 2) житловий будинок, належний ОСОБА_9, а згодом Позивачу, на момент будівництва знаходився в населеному пункті - селище Научний робітник № 84; 3) житловий будинок, належний Позивачу, було побудовано його батьком в 1951 році, а позику на будівництво ОСОБА_4 отримав в 1959 році; 4) житловий будинок, належний Позивачу знаходиться за адресою: с.м.т. Високий, вулиця Гоголя, б. 3; 5) житловий будинок, який належав ОСОБА_4 знаходиться за адресою: с.м.т. Високий, провулок Гоголя, б. 3.

ОСОБА_4 проживав (був зареєстрований) також за адресою: с.м.т. Високий, провулок Гоголя, б. 3.

Сама по собі наявність заборони на сьогоднішній день не є актуальною оскільки, особи які на момент накладення заборони, були власниками житлових будинків і по вулиці Гоголя, б. З в селищі «Научний робітник № 84» і по провулку Гоголя, б. З в селищі «Високий» змінились.

Крім того, житловий будинок № 3 в с.м.т. Високий, по провулку Гоголя, було продано ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 на підставі Договору купівлі-продажу № 3-2543 від 15.08.1991 р. на звороті якого міститься відмітка про його державну реєстрацію.

Таким чином, наявність заборони на житловий будинок належний Позивачу призводить до неможливості Позивачем реалізувати в повній мірі правомочності власника майна та значною мірою обмежує його конституційне право на власність.

Згідно ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Так, за ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. З огляду на викладені обставини справи, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки існування помилково накладеної заборони на нерухоме майно за відсутності і на момент виникнення і на сьогоднішній день обставин, які зумовили застосування такого виду заборони, та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, обмежує Позивача у законних правах як власника, позбавляючи останнього можливості вчинити розпорядження таким обєктом власності на власний розсуд, тому дана заборона є безпідставною та такою, що підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 316, 317, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 27, 31, 57, 60, 79, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимогиСтукало ОСОБА_11 задовольнити.

Скасувати заборону (реєстраційний номер обтяження № 5482409 від 14.08.2007 p., зареєстровано Першою ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою, дата виникнення 27.05.1959 p., № реєстру 21965) відчуження нерухомого майна - житлового будинку за адресою: Харківська область. Харківський район, селище міського типу Високий, вулиця Гоголя, будинок 3. накладену згідно Повідомлення № 316 від 14.05.1959 року про надання ссуди Заводом транспортного машинобудування ім. Малишева громадянину ОСОБА_4 (російською мовою - ОСОБА_5).

Вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про заборону відчуження (реєстраційний номер обтяження № 5482409 від 14.08.2007 p., зареєстровано Першою ОСОБА_3 державною нотаріальною конторою, дата виникнення 27.05.1959 p., № реєстру 21965) нерухомого майна - житлового будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, селище міського типу Високий, вулиця Гоголя, будинок 3, внесеного на підставі Повідомлення № 316 від 14.05.1959 року про надання ссуди Заводом транспортного машинобудування ім. Малишева громадянину ОСОБА_4 (російською мовою - ОСОБА_5).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.Ю.Полєхін.