Ухвала

іменем україни

25 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кафідової О.В.,

суддів: Висоцької В.С., Леванчука А.О.

КоротунаВ.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 16 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулось до суду з указаним позовом до ОСОБА_3, в обґрунтування якого позивач зазначав, що 30 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 20 200 грн з остаточним терміном повернення 30 грудня 2016 року.

Згідно з умовами кредитного договору ОСОБА_3 зобов'язалась щомісячно погашати заборгованість у строки, передбачені кредитним договором, а також сплачувати відсотки та плату за користування кредитом.

Однак у порушення умов договору позичальник належним чином умов договору не виконувала, у зв'язку із чим станом на 25 серпня 2015 року утворилася заборгованість в розмірі 25 979 грн 22 коп.

Також позивач зазначав, що 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за вказаним кредитним договором.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 25 979 грн 22 коп., яка складається з тіла кредиту в розмірі 19 078 грн 33 коп., відсотків за користування кредитом у розмірі 1 грн 53 коп., комісії у розмірі 6 899 грн 36 коп., а також сплачений судовий збір.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 16 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом установлено, що 30 грудня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 20 200 грн зі сплатою 0,01 % річних, з остаточним терміном повернення 30 грудня 2016 року.

У порушення умов договору позичальник належним чином умов договору не виконувала, у зв'язку з чим станом на 25 серпня 2015 року утворилася заборгованість в розмірі 25 979 грн 22 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що договір факторингу не містить конкретних даних про те, за якими саме кредитними договорами зобов'язання ним передаються, а містить посилання на реєстр боржників, який є додатком до вказаного договору, та акт приймання-передачі права вимоги до боржника, але вказані документи в якості доказів суду не надано, у зв'язку із чим неможливо встановити, чи було передано за договором факторингу право вимоги позивачу за договором від 30 грудня 2013 року.

Крім того, суд зазначив, що остаточний термін повернення заборгованості за кредитним договором - 30 грудня 2016 року, проте питання про дострокове стягнення заборгованості у позовній заяві ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не порушується.

З такими висновками погодився і суд апеляційної інстанції.

При цьому суд апеляційної інстанції, відхиляючи доводи апеляційної скарги позивача про те, що додаток до договору купівлі-продажу кредитного портфелю містить інформацію про інших клієнтів, крім ОСОБА_3, тому його надання було б порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність», зазначив, що позивач не позбавлений можливості надати ці докази в оригіналі для огляду, а до матеріалів справи приєднати витяг з них в частині, що стосується лише відповідача.

Проте погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Таким вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає з огляду на наступне.

З договору факторингу від 22 грудня 2014 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», вбачається, що відповідно до його умов ПАТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право грошової вимоги, що належить первинному кредитору, і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «ОТП Банк» і боржниками, в розмірі портфелю заборгованості.

Загальний розмір портфелю заборгованості боржників, право вимоги до яких відступається, складає 169 818 201 грн 42 коп. на дату підписання договору.

При цьому, додаток до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 22 грудня 2014 року містить інформацію щодо всіх боржників, кредитні договори яких були придбані ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яка є банківською таємницею відповідно до Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Порядок розголошення відомостей, що містять банківську таємницю щодо фізичних та юридичних осіб, передбачений розділом 4 глави 12 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України, залишаючи без змін рішення районного суду, належним чином не перевірив доводів представника позивача стосовно ненадання оригіналу доказу, його посилань на те, що надання повного витягу з додатка до договору купівлі-продажу кредитного портфелю без згоди інших клієнтів буде порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність».

При цьому, відхиливши як доказ наданий витяг з додатка до договору факторингу в частині передачі кредитного договору, укладеного з ОСОБА_3, апеляційний суд не виконав вимоги ст. 303 ЦПК України, фактично усунувся від виконання своїх процесуальних повноважень та обов'язків, не усунув недоліків суду першої інстанції, не виконав вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, не зобов'язав позивача надати оригінал вказаного договору та реєстр позичальників.

У силу наданих чинним ЦПК України повноважень апеляційний суд не усунув допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права та, не врахувавши доводів апеляційної скарги, залишив рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, апостановлена у справі ухвала апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 16 лютого 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Кафідова

Судді: В.С. Висоцька

А.О. Леванчук

В.М. Коротун

І.М. Фаловська