Справа № 135/1407/16-ц
Провадження № 2-о/135/38/16
РІШЕННЯ

іменем України

16.08.2016 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі

головуючого судді Патраманського І.О.,

за участі секретаря Ступак Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ладижин Вінницької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа управління пенсійного фонду України в м. Ладижин, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із цією заявою і просив встановити факт про те, що трудова книжка БТ-1 № 1999941, яка була видана 25 липня 1978 року належить йому.

На обґрунтування своєї заяви повідомив, що 25.07.1978 р. під час роботи в пересувній механізованій колоні № 92 на його імя була видана трудова книжка БТ-1 № 1999941, у якій його прізвище було записано російською мовою як «Грымайло», а в паспорті громадянина України прізвище російською мовою було записано як «Гримайло», що перешкоджає йому в оформленні пенсії.

Встановлення факту належності трудової книжки БТ-1 №199994, яка була видана 25.07.1978 р. необхідно для призначення пенсії в управлінні пенсійного фонду України в м. Ладижин.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, попередньо подав до суду заяву, у якій заявлені вимоги підтримав повністю, а справу розглянути за її відсутності.

Представник заінтересованої особи УПФУ в м. Ладижин у судове засідання не з'явився, 12.08.2016 року на адресу Ладижинського міського суду Вінницької області надійшла заява,згідно якої дану справу просять розглядати за відсутності представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Ураховуючи те, що сторони, скористались своїми правами, які врегульовані ч.2 ст.158 ЦПК України, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів, що містяться у справі.

Дослідивши докази та надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу обґрунтована та підлягає задоволенню з таких підстав.

Дані правовідносини регулюються ЦПК України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім'я, по батькові, місце чи час народження, місце проживання не відповідають записам у паспорті чи свідоцтві про народження або в інших документах, які хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

У судовому засіданні достеменно встановлено, що 25.07.1978 р. під час роботи в пересувній механізованій колоні № 92 на імя ОСОБА_1 була видана трудова книжка БТ-1 № 1999941, у якій прізвище «Гримайло» було записано російською мовою як «Грымайло», а в паспорті громадянина України прізвище російською мовою було записано як «Гримайло», що перешкоджає йому в оформленні пенсії.

Встановлення факту належності правовстановлюючого документу - трудової книжки БТ-1 №199994, яка була видана 25.07.1978 р., необхідно заявникові для призначення пенсії в управлінні пенсійного фонду України в м. Ладижин.

Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, що не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Із паспорта громадянина України серії АА 890894, виданого 01.12.1998 року Ладижинським МВМ УМВС України у Вінницькій області видно, що документ видано на імя ОСОБА_1, де російською мовою прізвище фізичної особи записано як «Гримайло».

Із картки фізичної особи - платника податків №6242, виданої 24.09.2004року Тростянецькою обєднаною податковою інспекцією Вінницької області видно, що документ видано на імя «Гримайло».

Із свідоцтва про народження серії ІІІ-УР №643033, виданого 01.07.1961р. Оляницькою сільською радою Тростянецького р. Вінницької обл., (с. Лукашівка), видно, що 18.06.1961 р. народився ОСОБА_1, про що зроблено відповідний актовий запис за №38.

Із атестату №1211, виданого 21.07.1978р. видно, що документ виданий на імя ОСОБА_1

Із письмового пояснення свідка ОСОБА_2 вбачається, що прізвище заявника постійно було «Гримайло» і трудова книжка дійсно належить йому.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони зібрані із дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.

Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи, приймаючи до уваги норми діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.

Встановлення факту, про який просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки дає право для призначення пенсії в управлінні пенсійного фонду України у м. Ладижин, іншого порядку чи можливості встановити такий факт заявник не має. Встановлення такого факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3. 234. 256-258 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що трудова книжка БТ-1 № 1999941, яка була видана 25 липня 1978 року належить ОСОБА_1, паспорт серії АА №890894, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: