Придніпровський районний суд м.Черкаси

Провадження № 2/711/423/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування позову вказує, що між нею та відповідачкою була усна домовленість про купівлю-продаж житлового будинку № 37 по вул. Гагаріна в с. Великі Кринки Глобинського району Полтавської області, який повинен був належати відповідачці на праві власності після прийняття нею спадщини. В підтвердження своїх намірів відповідачка ОСОБА_2 отримала від неї (позивачки) 36000 грн. про що надала власноручно написану розписку про отримання коштів як авансового платежу до договору купівлі-продажу житлового будинку.

Також вказує, що нотаріально договір купівлі-продажу вони не оформили через відсутність у відповідачки документів на право власності на нерухоме майно. В звязку з чим на її вимогу 14.11.2015 року відповідачка ОСОБА_2 повернула їй лише 30000 грн. боргу, а 6000 грн. не повертає і не бажає повертати, в звязку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Також вказує, що хоча в розписці і вказується, що відповідачка отримала кошти, як завдаток, однак відповідно до ст. 570 ЦК України цей платіж вважається авансовим платежем.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінювалися сторони. Розписка, яка написана відповідачкою, є документом що стверджує про вчинення правочину між нею та відповідачкою.

Оскільки відповідачка ОСОБА_2 не повернула їй частину коштів 6000 грн., просить стягнути з відповідачки на її користь 6000 грн. та судові витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні, яке проводилося в режимі відеоконференцзвязку, позивачка ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала та просила стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на її користь 6000 грн. та судовий збір по справі.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала та пояснила, що між нею та позивачкою дійсно була домовленість про купівлю-продаж домоволодіння №37 по вул. Гагаріна в с. Великі Кринки Глобинського району Полтавської області, за яке позивачка заплатила їй половину його вартості - 36000 грн. В подальшому договір купівлі-продажу між ними укладений не був і вона, на вимогу позивачки про повернення коштів, повернула їй лише 30000 грн., оскільки вважала за необхідне повернути позивачці саме цю суму так, як позивачка проживала в даному будинку, крім того з нього пропали деякі речі, тому різницю вона залишила собі, як плату за проживання та за викрадені речі. А тому, просила відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до розписки ОСОБА_2 від 06.02.2015 року вона підтверджує, що отримала від ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 36000 гривень, яка складає 50% вартості нерухомості житлового будинку з господарськими будівлями і двох земельних ділянок (акти № 993712 серія Як, № 694153 серія ЯК) за адресою: Полтавська область Глобинський район, с. Великі Кринки, вул. Гагаріна, 37, в якості плати за майбутню купівлю даного домоволодіння та земельних ділянок.

У судовому засіданні сторонами визнано, що станом на 26.02.2016 року - день ухвалення судом рішення у даній справі, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу домоволодіння та земельних ділянок не укладений.

Суд вважає, що між сторонами у даній справі не було укладено попереднього договору в розумінні ст. 635 ЦК України. При цьому розписка ОСОБА_2 від 06.02.2015 року не може бути визнана попереднім договором, оскільки складена та підписана нею одноособово. Усні ж домовленості між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо майбутнього укладання договору купівлі-продажу теж не є попереднім договором, оскільки згідно ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі встановленій для основного договору. Таким чином попередній договір сторони, якого зобовязуються укласти в майбутньому основний договір купівлі-продажу житлового будинку і земельних ділянок повинен бути нотаріально посвідчений та підписаний обома сторонами.

Грошові кошти у сумі 36000 гривень отримані ОСОБА_2 від ОСОБА_1 06.02.2015 року не можуть бути і завдатком, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання, а такий договір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не було укладено, а мали місце лише усні домовленості.

Відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Виходячи із умов розписки ОСОБА_2 від 06.02.2015 року, її пояснень даних в судовому засіданні, та вищенаведеного, суд приходить до висновку, що отримані ОСОБА_2 від ОСОБА_1 кошти в сумі 36000 грн. є авансом, тому він незалежно від причин з яких між сторонами не був укладений договір купівлі-продажу домоволодіння та земельних ділянок має бути повернутий.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що 14.11.2015 року відповідачка ОСОБА_2 повернула позивачці ОСОБА_1 тільки частину авансу, а саме 30000 грн., що було визнано відповідачкою в судовому засіданні, залишок авансу в розмірі 6000 грн. підлягає до стягнення з відповідачки на користь позивачки.

Пояснення відповідачки ОСОБА_1 про те, що дана сума не підлягає до стягнення з неї на користь позивачки, оскільки вона свідомо відрахувала їх від загальної суми і не повернула позивачці виходячи з тих підстав, що остання проживала в її будинку тому має сплатити їй кошти за проживання та оренду по 500 грн. щомісячно, а також у звязку із зникненням деяких її (відповідачки) речей з домоволодіння, суд оцінює критично, оскільки вони не доведені в судовому засіданні належними та допустимим доказами, а зокрема доказами про те, що така домовленість про внесення плати за проживання існувала між сторонами, а також доказами, які б підтверджували зникнення речей відповідачки з домоволодіння та доказами які в підтверджували їх вартість.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 635, 570, 571 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 60, 88, 212-216 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в розмірі 6000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подання у десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами які не були присутніми під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з моменту отримання його копії.

Головуючий: В.М. Скляренко