Справа № 159/1634/16-ц
Провадження № 2/159/687/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Луньової Т.М.,

за участі секретаря - Канашкової О.М.

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідачів - Півень Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_6, про накладення стягнення на спадкове майно ,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом до неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, в інтересах яких діє законний представник неповнолітніх ОСОБА_6, у якому прохає суд ухвалити рішення, яким накласти стягнення, в рахунок погашення заборгованості спадкодавця ОСОБА_7 перед позивачем за договором позики від 21 травня 2014 року в сумі 507400 гривень, в рівних частинах, на спадкове майно спадкоємців боржника ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яке на час відкриття спадщини належало померлому ОСОБА_7, а саме на транспортний засіб марки «VOLKSVAGEN PASSAT», 1993 року випуску, кузов НОМЕР_2, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1; на транспортний засіб марки «ВАЗ 21063», 1985 року випуску, кузов НОМЕР_3, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 та на незавершений будівництвом житловий будинок по вул. Володимирській,114А в м. Ковелі, шляхом визнання права власності за позивачем на вказане майно.

У ході судового розгляду позивачем змінено предмет позову та уточнено позовні вимоги. З підстав, зазначених у позовній заяві позивач прохає суд ухвалити рішення, яким накласти стягнення, в рахунок погашення заборгованості спадкодавця ОСОБА_7 перед позивачем за договором позики від 21 травня 2014 року в сумі 507400 гривень, в рівних частинах, на спадкове майно спадкоємців боржника ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яке на час відкриття спадщини належало померлому ОСОБА_7, а саме на транспортний засіб марки «VOLKSVAGEN PASSAT», 1993 року випуску, кузов НОМЕР_2, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1; на транспортний засіб марки «ВАЗ 21063», 1985 року випуску, кузов НОМЕР_3, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 та на будівельні матеріали, використані в процесі будівництва житлового будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,0523 га, кадастровий номер НОМЕР_5 по АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач посилається на наступні обставини: 21 травня 2014 року між позивачем та ОСОБА_7 було укладено договір позики грошей. За умовами вказаного договору позивач передала ОСОБА_7, а останній отримав від позивача у позику 20000 доларів США, на умовах повернення позики через три місяці з моменту передання коштів, тобто до 21 серпня 2014 року включно. Однак, отримані у позику кошти боржником ОСОБА_7 позивачеві повернуті не були незважаючи на неодноразові вимоги позивача до боржника про повернення боргу. До теперішнього часу кошти отримані ОСОБА_7 позивачеві не повернуто, що підтверджується наявною в позивача, як кредитора, оригіналом розписки, яка була написана та підписана боржником власноручно.

В листопаді 2015 року позивачеві стало відомо про ту обставину, що в червні 2015 року боржник ОСОБА_7 помер. Унаслідок його смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшли усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились унаслідок його смерті. Відтак, до складу спадщини увійшли обов'язки спадкодавця щодо повернення позивачеві позики в сумі 20000 доларів США.

Спадкоємцями за законом боржника ОСОБА_7 є його мати ОСОБА_8, дружина ОСОБА_6 та двоє неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Спадкоємці ОСОБА_8 та ОСОБА_6 відмовились від прийняття спадщини. У той же час неповнолітні діти спадкодавця - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прийняли спадщину в силу норм частини 4 статті 1268 Цивільного кодексу України.

З огляду на норми ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У зв'язку з вказаними обставинами позивач пред'явила вимоги щодо повернення боргу за договором позики до спадкоємців боржника, шляхом направлення відповідного листа до Ковельської державної нотаріальної контори та безпосередньо до відповідачів. Разом з тим, до теперішнього часу будь-яких дій, щодо задоволення вимог позивача, як кредитора, спадкоємцями померлого боржника не вчинено, у зв'язку з чим в позивача виникло право на звернення до суду з позовом про накладення стягнення на спадкове майно.

До спадкової маси увійшло наступне майно: транспортний засіб марки «VOLKSVAGEN PASSAT», 1993 року випуску, кузов НОМЕР_2, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1; транспортний засіб марки «ВАЗ 21063», 1985 року випуску, кузов НОМЕР_3, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 та будівельні матеріали, використані в процесі будівництва житлового будинку, розташованого на належній за життя померлому земельній ділянці площею 0,0523 га, кадастровий номер НОМЕР_5 по АДРЕСА_2. Вартість вказаного спадкового майна є достатньою для задоволення вимог позивача, як кредитора за договором позики від 21 травня 2014 року, укладеного між нею та ОСОБА_7. Оскільки відсутність у спадкоємців свідоцтва про право на спадщину не є підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора, позивач, з покликанням на норми ст. 1046, 1047, 1049,1268, 1282, 1296, 1298 ЦК України прохає задовольнити позов.

У ході судового розгляду позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 позов підтримали з підстав, зазначених у ньому та прохають задовольнити. Прохають суд ухвалити рішення, яким накласти стягнення, в рахунок погашення заборгованості спадкодавця ОСОБА_7 перед позивачем за договором позики від 21 травня 2014 року в сумі 507400 гривень, в рівних частинах, на спадкове майно спадкоємців боржника ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яке на час відкриття спадщини належало померлому ОСОБА_7, а саме на транспортний засіб марки «VOLKSVAGEN PASSAT», 1993 року випуску, кузов НОМЕР_2, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1; на транспортний засіб марки «ВАЗ 21063», 1985 року випуску, кузов НОМЕР_3, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 та на будівельні матеріали, використані в процесі будівництва житлового будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,0523 га, кадастровий номер НОМЕР_5 по АДРЕСА_3.

Представник відповідача Півень Геннадій Валерійович у ході судового розгляду позову не визнав, заперечив проти його задоволення. Визнаючи факт виникнення в спадкодавця ОСОБА_7 боргових зобов'язань перед позивачем за договором позики (боргової розписки) від 21.05.2014 року в сумі 20000 долари США і існування вказаного боргу на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7, заперечив наявність підстав для задоволення позову з покликанням на наступні обставини: ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Про існування боргових зобов'язань в спадкодавця перед позивачем законному представнику неповнолітніх спадкоємців, а дружині померлого, стало відомо лише після відкриття провадження у даній справі, оскільки за життя спадкодавця ні чоловік ОСОБА_7, ні позивач ОСОБА_1 про існування боргу їй нічого не повідомляли, коштами, що зазначені у борговій розписці боржник в інтересах сім'ї не розпоряджався. З огляду на вказані обставини вона дійсно не повідомляла позивача про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 У строки, передбачені ст. 1281 ЦК України позивач не пред'являла своїх вимог, як кредитор, до спадкоємців ОСОБА_7 Такі вимоги позивач пред'явила до неповнолітніх спадкоємців лише 14 квітня 2016 року, направивши відповідні листи до Ковельської державної нотаріальної контори та до спадкоємців боржника. Законний представник неповнолітніх спадкоємців отримала вказану вимогу 20 квітня 2016 року. Свої вимоги як кредитора спадкодавця ОСОБА_7 позивач прохала задовольнити у повному обсязі до 01 травня 2016 року, однак з даним позовом про накладення стягнення на спадкове майно звернулась до суду вже 25квітня 2016 року, що суперечить нормам ст.1282 ЦК України. Відповідач заперечує ту обставину, що рухоме та нерухоме майно, на яке позивач прохає накласти стягнення, увійшло до спадкової маси. Незавершений будівництвом житловий будинок по вул. Володимирській,114 (на теперішній час вул. Королеви Бони,1) в м. Ковель, а відтак будівельні матеріали, використані при його будівництві, ніколи не належали спадкодавцеві і прав на забудову вказаного будинку спадкодавець на час смерті не мав. Транспортні засоби марки «VOLKSVAGEN PASSAT», 1993 року випуску, кузов НОМЕР_2, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1; на транспортний засіб марки «ВАЗ 21063», 1985 року випуску, кузов НОМЕР_3, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 хоча й зареєстровані за спадкодавцем, однак близько 8-10 років не перебувають ні у володінні законного представника неповнолітніх спадкоємців, як дружини померлого, ні у володінні самого боржника, оскільки були відчужені ним за генеральними дорученнями. Де на теперішній час знаходяться автомобілі - невідомо, тобто фактично у спадщину вказані автомобілі відповідачам не передавались. Позивачем не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що про смерть боржника їй стало відомо лише в листопаді 2015 року, адже з пояснень позивача убачається, що за життя спадкодавця ОСОБА_7 вона неодноразово зверталась до боржника з вимогою про повернення коштів, однак після смерті ОСОБА_7, як убачається з її пояснень, не вживала заходів для повернення боргу, а про смерть ОСОБА_7 дізналась випадково лише у листопаді 2015 року.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1216, ч. 1 ст. 1218 ЦК України спадкування є перехід права та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідачем визнається і доводиться оригіналом боргової розписки та обставина, що 21 травня 2014 року між позивачем та ОСОБА_7 було укладено договір позики грошей. За умовами вказаного договору позивач передала ОСОБА_7 , а останній отримав від позивача у позику 20000 доларів США, на умовах повернення позики через три місяці з моменту передання коштів, тобто до 21 серпня 2014 року. (арк.с.60).

Згідно ст.1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди

Відповідно до змісту ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Матеріалами спадкової справи №469/2015, заведеної Ковельською державною нотаріальною щодо майна померлого ОСОБА_7 доводиться та обставина, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_7 помер. Спадкоємці першої черги - мати спадкодавця ОСОБА_8 та дружина ОСОБА_6 у межах шестимісячного строку після відкриття спадщини подали нотаріусу заяви про відмову від спадщини. (арк..с.101,101 зворот).

Даними свідоцтв про народження серії НОМЕР_7 від 18 березня 2002 року та серії НОМЕР_6 від 02 липня 2010 року доводиться та обставина, що малолітні ОСОБА_4, 2002 року народження та ОСОБА_5, 2010 року народження є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7. (арк.с. 78,79).

В силу ч.4 ст. 1268 та ст. 1273 ЦК України малолітні діти спадкодавця - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прийняли спадщину після смерті батька.

Спадкова справа містить вимоги кредиторів померлого до спадкоємців, у тому числі вимогу кредитора ОСОБА_1, яка датується 14 квітня 2016 року.

У ході судового розгляду встановлено також, що позивач ОСОБА_1 14 квітня 2016 року звернулась до спадкоємців боржника ОСОБА_7 з вимогою про сплату до 01 травня 2016 року коштів у розмірі 20000 доларів США, які були отримані ОСОБА_7 у позику. Вказану вимогу законний представник малолітніх спадкоємців отримала 20 квітня 2016 року. (арк.с.53-54).

Згідно інформаційної довідки 59203395 від 17 травня 2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 у приватній власності спадкодавця перебувала земельна ділянка площею 523 кв.м., кадастровий номер НОМЕР_5, яка перебуває під обтяженнями. (а.с.73).

Згідно повідомлення Територіального сервісного центру 0742 Регіонального сервісного центру МВС у Волинській області від 11.05.2016 року №31/3/2-1293, станом на 11 травня 2016 року на громадянина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстровано два транспортні засоби: автомобіль марки «VOLKSVAGEN PASSAT», 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль марки «ВАЗ 21063», 1985 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4. (а.с.93).

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним.

На захист своїх прав позивач звернулась до суду з позовом, у якому прохає ухвалити рішення, яким накласти стягнення, в рахунок погашення заборгованості спадкодавця ОСОБА_7 перед позивачем за договором позики від 21 травня 2014 року в сумі 507400 гривень, в рівних частинах, на спадкове майно спадкоємців боржника ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яке складається з автомобіля марки «VOLKSVAGEN PASSAT», 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, автомобіля марки «ВАЗ 21063», 1985 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4, а також на будівельні матеріали, використані в процесі будівництва житлового будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,0523 га, яка за життя належала боржнику ОСОБА_7, кадастровий номер НОМЕР_5 по АДРЕСА_1.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Разом з тим, особа право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Виходячи з положень ст. 1282 ЦК України, законодавець прямо покладає на спадкоємців обов'язок здійснити виконання зобов'язання перед кредитором спадкодавця шляхом одноразового внесення коштів та встановлює максимальний розмір вимог кредиторів, що зобов'язаний задовольнити кожен із спадкоємців і який прирівнюється до вартості майна, отриманого кожним із них в порядку спадкування, а також надає право кредитору звернутися до суду з відповідним позовом до спадкоємців. Однак питання про те, на яке майно звертається стягнення, здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» і виключно на те, що передане спадкоємцям у натурі.

Згідно кадастрового плану земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_3 житловий будинок, на будівельні матеріали для будівництва якого прохає накласти стягнення позивач, розташований одразу на трьох земельних ділянках, дві з яких не належать спадкодавцеві.(а.с.87).

Згідно повідомлення управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Волинській області №1003-112/1144-15 від 18 травня 2015 року в електронній базі з реєстру дозвільних документів інформація про реєстрацію забудовником ОСОБА_7 повідомлення про початок будівництва житлового будинку на власні земельній ділянці, яка розташовується по АДРЕСА_3 відсутня.

Відтак доказів на підтвердження належності будівельних матеріалів, що використовувались для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_3, чи їх певної частини, спадкодавцеві ОСОБА_7 позивачем суду не надано.

Крім цього, вимозі кредитора про накладення стягнення на спадкове майно повинна передувати вимога (претензія) до спадкоємців про здійснення виконання зобов'язань у порядку та строки, передбачені ст. 1281 ЦК України.

У ході судового розгляду встановлено, вимога позивача про здійснення спадкоємцями виконання зобов'язань за договором позики була скерована до спадкоємців та до нотаріальної контори 14 квітня 2016 року.

Відповідачі отримали вказану вимогу 20 квітня 2016 року. При цьому строк виконання вимоги був встановлений позивачем до 01 травня 2016 року, а з даним позовом позивач звернулась до суду вже 25 квітня 2016 року, тобто до отримання відмови спадкоємців від задоволення вимог кредитора шляхом одноразового платежу у строки визначені самим кредитором.

Виходячи із змісту ст. 1282 ЦК України за відсутності доказів відмови відповідачів погасити борг у межах вартості майна, одержаного у спадщину, в силу вимог ст. 1282 ЦК України предметом даного позову могла бути вимога про стягнення суми боргу в межах вартості спадкового майна, а не накладення стягнення на спадкове майно.

Крім цього, відповідно до норм ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

У ході судового розгляду встановлено, що спадкоємцям боржника ОСОБА_7 не було відомо про борги спадкодавця перед позивачем, доказів противного позивач суду не надав.

У ході судового розгляду позивач пояснила, що про смерть боржника ОСОБА_7 дізналась лише у листопаді 2015 року.

Однак, як встановлено у ході судового розгляду як кредитор, так і боржник проживали в одному населеному пункті, не змінювали відомих їм обом місць проживання.

З пояснень позивача убачається, що після настання вимоги за борговою розпискою - 22 серпня 2014 року, позивач та її чоловік, приблизно раз на місць приїздили до боржника з вимогою про повернення боргу, однак ОСОБА_7 ухилявся від спілкування з ними. Востаннє приходили до боржника взимку 2014 року, а навесні 2015 року позивач підготувала позовну заяву для звернення до суду, однак ОСОБА_7, якого вона випадково зустріла в квітні 2015 року пообіцяв упродовж місяця повернути борг. В подальшому вона захворіла, у зв'язку з чим заходів для повернення боргу не вживала доки не дізналась про смерть боржника.

Відтак позивач могла дізнатись про відкриття спадщини принаймні у межах строків, передбачених ч.3 ст. 1281 ЦК України.

Згідно боргової розписки, поданої позивачем на обґрунтування позову, 21 травня 2014 року між позивачем та ОСОБА_7 було укладено договір позики грошей. За умовами вказаного договору позивач передала ОСОБА_7, а останній отримав від позивача у позику 20000 доларів США, на умовах повернення позики через три місяці з моменту передання коштів, тобто до 21 серпня 2014 року включно.

Тобто за вказаним договором позики строк вимоги настав з 22 серпня 2014 року, а відтак позивач мала право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, до 22 серпня 2015 року.

При цьому встановлені законом строки для пред'явлення претензій кредиторами не є строками позовної давності. На ці строки не розповсюджуються норми ст. ст. 259, 263, 264 ЦК, які регулюють питання зміни, зупинення або переривання строків позовної давності. Непред'явлення кредиторами у встановлені ст. 1281 ЦК строки претензій погашає належні їм права вимоги.

Відтак у позові слід відмовити повністю.

Відмовляючи в задоволенні позову в цілому, суд, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України стягує з позивача на користь законного представника відповідачів судові витрати на правову допомогу, які підтверджується відповідними доказами: а саме квитанцією №10.0.549950743.2 від 12.05.2016 року на підтвердження оплати законним представником відповідачів ОСОБА_6 послуг адвоката Півень Г.В., та відповідними розрахунками вартості наданих юридичних послуг.

Керуючись ст.ст. 10, 58-61, 88, 212, 213, 214, 215,218 ЦПК України, ст. 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1281, 1282, 1296, 1297 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1 до неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_6, про накладення стягнення на спадкове майно, відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 судові витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн. (чотири тисячі грн..).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча: Т.М.Луньова