Суддя Горчакова О. І.
Справа № 644/7147/15-ц
Провадження № 2/644/514/16
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Горчакової О. І.,
секретаря судових засідань ОСОБА_1, ОСОБА_2,
позивача ОСОБА_3, представника позивача адвоката ОСОБА_4,
відповідача ОСОБА_5,
3-я особа: ОСОБА_6 не прибула, її представника адвоката ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Орджонікідзевського районного суду міста Харкова в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 «Про встановлення факту та про визнання права власності в порядку спадкування», -
Представник позивача - адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 в якому просить, з урахуванням уточненої позовної заяви:
-встановити факт постійного непроживання відповідача - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з померлим сином - ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1, на час відкриття спадщини - 11 жовтня 2006 року;
Заповіту спадкодавець не складав, був неодружений, дітей не мав, тож спадкоємцями першої черги за законом є його батьки: позивач мати, ОСОБА_3, та відповідач батько, ОСОБА_5.
Після смерті сина відкрилася спадщина, яка складається з його частки в приватизованій квартирі № 18, розташованій по вул. Луї Пастера в будинку № 357 в м. Харкові та 1/2 частини житлового будинку № 38. розташованого по вул. Пермській, що в м. Харкові.
Для оформлення спадкових прав після смерті сина вона, позивач ОСОБА_3, у встановлений процесуальний строк звернулася до Четвертої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а, згодом, - із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого сина -ОСОБА_7 ОСОБА_8 державного нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 від 28 лютого 2014 року № 01-14/1250 у зв'язку з тим, що не можливо визначити обсяг спадкового майна ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого сина, у зв'язку з тим, що не має можливості надати свідоцтво про право на спадщину, так як не виділена (визначена) частка померлого у спільному майні та рекомендовано звернутися до суд.
Відповідно до довідки дільниці № 50 КП «Жилкомсервіс» № 1464 від 17 листопада 2014 року місцем відкриття спадщини є приватизована квартира № 18, що розташована по вул. Луї Пастера в будинку № 357 що в м. Харкові, в якій з 1996 року постійно проживав та був зареєстрований спадкодавець, ОСОБА_7. В вищезазначеній квартирі на час відкриття спадщини мали реєстрацію місця проживання або були зареєстрованими, крім спадкодавця ОСОБА_7, його батько - відповідач по справі ОСОБА_5 та сестра померлого ОСОБА_6 Однак, далі зазначається в позовній заяві, фактично відповідач ОСОБА_5 з листопада 2003 року взагалі не з'являвся в цій квартирі та не проживав постійно разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується актом від 26 травня 2014 року, складеним комісією в складі паспортиста КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_10 та майстра дільниці № 50 ОСОБА_11, а також сусідів ОСОБА_12 та ОСОБА_8. Акт затверджений начальником дільниці № 50 КП «Жилкомсервіс» Орджонікідзевського району ОСОБА_13
У судовому засіданні свідки - ОСОБА_15, ОСОБА_8, допитані за клопотанням представника позивача пояснили, що понад 10 років знайомі ОСОБА_3 та її колишнім чоловіком - ОСОБА_5 підтримували тісні дружні стосунки, бо проживають у одному будинку. Подружжя отримало квартиру в будинку на сімю, в якій було двоє дітей. Син ОСОБА_16 весь час, а ж до загибелі, проживав в ІНФОРМАЦІЯ_5. ОСОБА_5, десь у 2003-2004 році, залишив сімю і пішов до іншої жінки. Його більше не бачили по ОСОБА_17, речі свої він усі забрав.
Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_3, пояснила, що коли, на той час, її чоловік ОСОБА_5, оформляв пенсію, то познайомився з молодою жінкою, працівником пенсійного фонду, що вела його справу і, згодом, залишив сімю, розлучився і уклав інший шлюб. Із квартири АДРЕСА_8 пішов у 2003 році, забрав усі свої речі, кошти, машину. Більше у цій квартирі він не проживав. Вона залишилася із двома дітьми. Син загинув у ДТП, після його смерті залишилося спадкове майно, у шестимісячний термін вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов ОСОБА_3 підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.
З копії свідоцтва про одруження вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Комлик) зареєстрували шлюб 09.11.1972 року, актовий запис № 522 (а.с. 6).
З копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, шлюб між ОСОБА_18 та ОСОБА_3 розірвано 18.01.2005 року, актовий запис 3 (а.с. 6).
Згідно копії свідоцтва про народження вбачається, що у ОСОБА_5 та ОСОБА_3 С 18.11.1977 року народився син ОСОБА_7.
Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_7 помер 11.10.2006 року у віці 28 років (а.с. 8).
На день смерті ОСОБА_7 на праві власності за ним зареєстровано майно: ? частки (одна друга частки) на житловий будинок по вулиці Пермській № 38 м. Харкова на підставі договору дарування 22.11.2005 року (а.с. 9-12, 12, 14) та ? частки (одна четверта частки) квартири № 18 будинку № 357 м. Харкова на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.03.1999 року та рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.03.2015 року (а.с.15-16, 17, 52-53).
30.03.2015 року заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова визначено ідеальні частки права власності співвласників у квартирі АДРЕСА_9 буде складати ? частки (одну четверту частки). В цій квартирі зареєстровані: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с. 135, 22).
Згідно ксерокопії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_7, 31.10.2006 року ОСОБА_3 подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини (а.с.126); 27.04.2014 року ОСОБА_3 подала заяву до нотаріальної контори про видачу їй свідоцтва на право власності на все спадкове майно (а.с. 133); 12.11.2013 року ОСОБА_3 видано довідку-інформацію з якої вбачається, що, окрім ОСОБА_6, ніхто із заявами про прийняття спадщини не звертався; 28.02.2014 року четверта Харківська державна нотаріальна контора повідомила ОСОБА_3 про заведення спадкової справи № 1308/2006р. після смерті ОСОБА_7 та відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно у звязку з неможливістю визначення обсягу спадкового майна. Відповідач пропустив шестимісячний строк на звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини чи -про відмову від прийняття спадщини (а.с. 136, 126-136).
17.03.2015 року ухвалою Золочівського районного суду Харківської області заяву ОСОБА_19 про встановлення факту непроживання ОСОБА_5 із спадкодавцем ОСОБА_7 на час відкриття спадщини залишено без розгляду у звязку із наявністю спору про право (а.с. 20, 21).
Згідно ксерокопії довідки від 17 листопада 2014 року № 1464 за підписом начальника уч-ка № 50 на день смерті ОСОБА_7 були зареєстровані: ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5 (а.с.22).
Згідно ксерокопії Акту від 26.05.2014 року ОСОБА_5 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_6 не проживає з 2003 року (а.с. 23).
За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими і підтверджені дослідженими судом доказами, в тому числі і Рішенням суду, яке набрало законної сили, і у відповідності до положень ч.2 ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню. З огляду на це суд вважає доведеним факт непроживання однією сімєю, не ведення спільного господарства та відсутності спільного бюджету ОСОБА_5 О. та ОСОБА_7
Суд не надає віри поясненням ОСОБА_5 в судовому засіданні про те, що він інколи проживав з сином - ОСОБА_7, оскільки такі не підтверджені жодним доказом. Разом з тим суд звертає увагу, що такі пояснення суперечать фактичним обставинам справи, в тому числі і свідченням самого ОСОБА_5, які він давав щодо розлучення, створення іншої сімї, і народження дочки у новому шлюбі, з якою він проживає ІНФОРМАЦІЯ_7.
Висновки суду підтверджуються матеріалами справи.
У відповідності до положень ст.235 ЦПК України у випадку виникнення спору про право справи окремого провадження, до яких відноситься і заява про встановлення факту окремого проживання подружжя, розглядаються у порядку цивільного провадження.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Якщо виникнення права на спадкування (у тому числі й на частку в спадковому майні) залежить від встановлення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, а в разі наявності спору про право з позовною заявою про встановлення відповідних фактів.
Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України - місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
За таких вимог закону звернення позивачки з позовною заявою про встановлення факту непроживання, з якої убачається необхідність вирішення питання про спадкове майно, відповідає положенням цивільно-процесуального законодавства.
Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.
Частиною 2 ст. 331 ЦК України встановлено якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
З огляду на положення діючого законодавства та встановлення судом факту окремого проживання ОСОБА_5, не ведення спільного господарства та відсутність спільного бюджету з 2003 року зі спадкодавцем, суд приходить до переконання, що набуття ОСОБА_7 права власності на спірне спадкове майно відбулось у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересів має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності (ч.2). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення (ч.3).
Враховуючи, що відповідач звернувся, до винесення рішення по справі, із заявою про застосування строку позовної давності, то дане питання вирішується судом.
Судом установлено, що позивач ОСОБА_3, в установлений законом шестимісячний строк із дня відкриття спадщини звернулася із заявою про прийняття спадщини і відкрита спадкова справа № 1308/2006 Заява № 2728/08 (а.с. 126) та - 27.04.2014 року ОСОБА_3 подала заяву до нотаріальної контори про видачу їй свідоцтва на право власності на все спадкове майно (а.с. 133). 28.02.2014 року четверта Харківська державна нотаріальна контора повідомила ОСОБА_3 про заведення спадкової справи № 1308/2006р. після смерті ОСОБА_7 та відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно у звязку з неможливістю визначення обсягу спадкового майна. Відповідач пропустив шестимісячний строк на звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини чи - про відмову від прийняття спадщини (а.с. 136, 126-136). За таких обставин, на думку суду, термін позовної давності позивачкою не пропущений.
Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).
Відповідно до положень статей 257-258 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки, спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік.
Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
За таких обставин, на думку суду, термін позовної давності позивачкою не пропущений.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Статтями 1217, 1218, 1233 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Стаття 1268 ЦК України встановлює умови прийняття спадщини: спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який протягом 6 місячного строку подав заяву про прийняття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).
Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, для прийняття спадщини має подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
У звязку з цим, з огляду на непроживання разом з сином на момент відкриття спадщини та незвернення до нотаріуса впродовж шести місяців з дня його смерті, відповідач у відповідності з вимогами ч.1 ст.1272 ЦК України вважається таким, що спадщину померлого сина не прийняв.
За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі доказів та в межах заявлених позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставу своїх вимог та заперечень.
Оскільки судом встановлено факт непроживання відповідача разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому відповідно відповідач не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7, який помер 11.10.2006 року..
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за позивачкою право власності на спадкове майно.
В судових дебатах Позивач прохала стягнути із Відповідача сплачений нею судовий збір та витрати на оплату адвоката і проведену оцінку спірного майна.
Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати підтверджені тільки на сплату судового збору у розмірі 365 грн. 40 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3-5, 10, 11, 15, 31, 57-60, 88, 169, 179, 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України; ст. ст. 3, 12-15, 20, 392, ч. 1 ст. 29, ч. 5 ст. 261, ст.328, ч. 2 ст. 331, ст.ст. 267, 257-258, 1216, 1218, 1217, 1233, 1261, 1268, ч.1 ст. 1241, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1272, ст. 1270, ч. 1 ст. 1272 ЦК України; п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 67 Закону України "Про нотаріат" суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 «Про встановлення факту та про визнання права власності в порядку спадкування» - задовольнити частково.
Встановити факт непроживання відповідача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з померлим сином - ОСОБА_7, за адресою: АДРЕСА_10, на час відкриття спадщини - 11 жовтня 2006 року.
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5, 24 березня 1944 року, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9 фактичного проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, судовий збір у розмірі 365 грн. 40 коп.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд міста Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі проголошення резолютивної частини рішення суду, то апеляційна скарга подається з моменту отримання повного рішення суду.

Суддя: О.І. Горчакова