11.08.2016 Справа № 756/4587/16-ц
Ун.№756/4587/16-ц
Справа №2/756/3280/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді -Луценко О.М.,

при секретарі - Бублієв Д.О .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 30.07.2004 року між ним та відповідачкою укладено шлюб за актовим записом №924, що підтверджується Свідоцтвом про одруження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві серія НОМЕР_1 30.07.2004 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 від цього шлюбу народилась дитина - ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ м. Києва від 16.06.2006 року, серія НОМЕР_2

Через несумісність характерів, різні погляди на життя та сім'ю, відсутність взаєморозуміння та довіри рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.12.2013 року по справі № 756/12567/13-ц шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

З народження та по даний час дитина зареєстрована у квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_1. Протягом всього свого життя, в тому числі і після розлучення батьків, син Позивача проживав за місцем реєстрації. В жовтні 2015 року відповідач забрала дитину та переїхала в орендовану квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач вказує, що після розлучення, не дивлячись на те, що відповідач та їх син, до жовтня 2015 року постійно проживали разом з позивачем у його квартирі, добровільно сплачував на картковий рахунок ОСОБА_2 грошові кошти на утримання дитини у розмірі 4000 грн. Під час проживання дитини разом з позивачем, сплачуючи відповідачеві аліменти, він продовжував купувати сину продукти харчування та необхідний одяг.

Позивач стверджує, що як батько здійснює повне утримання дитини, оплачуючи його додаткові заняття із англійської мови у дитячій академії, щомісячні обов'язкові внески до школи, секцію малювання, секцію шахів, таеквандо, в т.ч. окремі від школи індивідуальні тренування з великого тенісу, поїздки за кордон: 1) у січні 2014 року разом з батьком хлопчик їздив на гірськолижний курорт до Франції, 2) у липні 2014 року - до Кіпру, де дитина, крім відпочинку на морі, займалась індивідуально із професійним тренером з великого тенісу, 3) у січні 2015 року - до гірськолижного курорту Буковель, 4) поїздки до літнього табору: у 2014-2015 рр. тенісний табір у Шешори, Коломия, у червні 2015 р. - спортивний табір з командою таевандо у Плютах, у березні 2016 року тенісний табір у Міжнародній тенісній академії у Пущі Водиці. Позивач оплачує оренду кортів, тренування з гольфу, річні абонементи у гольфклубі Гольфстрім (з травня 2015р), клубну карту спортклубу «Блокбастер» (постійно з 2013 року), підтримання кріозбереження пуповинної крові дитини (з народження), медичні та стоматологічні послуги для дитини.

З моменту народження і по теперішній час позивач бере активну участь у вихованні та розвитку своєї дитини. Позивач сприяє всебічному розвитку сину. Так, він забезпечує дитину можливістю займатися плаванням, фітнесом, великим тенісом, гольфом, шахами, віндсерфінгом, таеквандо, катанням на велосипеді, грі у боулінг. По декілька разів на рік Позивач намагається забезпечити сину поїздки до табору, гірськолижних курортів та на відпочинок за кордон.

Позивач приділяє сину максимум уваги та намагається привити йому любов до здорового способу життя і спорту. На заняття та всі змагання позивач намагається їздити разом з дитиною аби більше часу проводити з нею. Мати не має часу та бажання проводити стільки часу з дитиною, як це робить Позивач.

Дитина має талант і здібності до гри у гольф. У 2015 році ОСОБА_3 зайняв друге місце по результатам відбіркового чемпіонату, що проводила міжнародна асоціація «US KIDS» і є одним із двох дітей з України, у його віці, які отримали офіційне запрошення на дитячій чемпіонат Європи у Шотландію. Батько з 2014 року майже весь свій вільний час проводить з дитиною, вони разом брали участь у десятках змагань з гольфу, дитині надавались послуги тренерів. Це доволі дорогі заняття і крім того потребують постійної уваги з боку батька, його безпосередньої участі, в т.ч. у якості кедді (обов'язкового помічника, представника дитини, без якого неможливий самостійний вихід дитини на гольфполе), а також придбання необхідного обладнання, спеціального одягу, оплати участі у змаганнях, спільних поїдках на змагання. Як наприклад у червні 2015 року до клубу Суперіор Харків, де проходив черговій відбірковий турнір US KIDS.

У трикімнатній квартирі позивача, що належить йому на праві власності, у дитини є власна окрема непрохідна кімната, площею 11,5 кв. м. Кімната дитини облаштована дитячим ліжком, шафою для одягу, шафою для книг, столом-партою, спортивним майданчиком, а тому у хлопчика є свій куточок, де він може відпочити, займатися уроками, спортом чи просто гратись іграшками.

Як вказав позивач, його офіс знаходиться в 7 км від квартири та в 3 км від місця навчання дитини. Робочий час з 10.00 год. до 17.00 год. Субота та неділя - вихідні дні, що дає можливість відводити сина в школу та забирати вчасно. Позивач працює приватним нотаріусом, тому має можливість залишати робоче місце в будь-який час, в разі виникнення такої необхідності.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав зазначених в позовній заяві. В доповнення до викладеного в позові позивач 13.07.2016 р. через канцелярію суду надав письмові пояснення, повідомивши, що у сина налагоджений повний контакт з його дружиною ОСОБА_4. ОСОБА_4 на даний час не працює та займається домашнім господарством, має змогу більшу частину часу приділяти ОСОБА_3, гуляти з ним на свіжому повітрі, підтримувати необхідний дитині його віку спосіб життя та харчування. Проте, проживаючи з матір'ю, фактично весь вільний від шкільних занять час ОСОБА_3 залишається вдома сам, без матері, яка працює на двох роботах, та не має змоги приділяти достатньо часу сину. При цьому відповідач залишає ОСОБА_3 одного на весь день самого та голодним, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов від 05.08.2014 р. та заключенням шкільного психолога та висновком спеціаліста від 29.02.2016 р. Нерегулярне та неправильне харчування ОСОБА_3 з вини відповідача призвело до того, що у сина почалися проблеми зі шлунком, що підтверджується заключенням лікарів клініки Медіком. Позивач постійно спостерігає сина в Медичному центрі "Медиком" та стежить за його здоров'ям. Проте, окрім лікування та лікарського спостереження ОСОБА_3 необхідне правильне та регулярне харчування.

На підставі вищевикладеного позивач просив суд постановити рішення, яким визначити місце проживання дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з його батьком, ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_3.

Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні проти позову заперечили, посилаючись на те, що на підставі принципу 6 Декларації про права дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли існують виключні обставини для розлучення її малолітнього сина з матір'ю, наголошуючи на відсутності в даній справі виключних обставин для розлучення малолітнього сина з матір'ю та посилаються на обставини, які унеможливлюють визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 з позивачем. Так, в запереченнях зазначається про те, що батьки дитини (Позивач та Відповідач) не проживають разом, подружні стосунки між ними припинено. Шлюб з відповідачем - третій для позивача; він має повнолітнього сина від першого шлюбу, який до 18 років проживав із своєю матір'ю, колишньою дружиною позивача. Відповідач вважає, що після фактичного припинення подружніх стосунків дитина постійно проживає з нею, саме мати забезпечує нормальний психічний та духовний розвиток сина, належні соціально-побутові умови для його розвитку, піклується про його здоров'я. Позивач брав участь у вихованні та утриманні дитини в обсязі, який він сам для себе вважав прийнятним; його майже не буває вдома.

Відповідач вказує на те, що позивач не бажав утримувати свою дитину належним чином добровільно, у зв'язку з чим вона мусила стягувати аліменти на дитину в судовому порядку. Заборгованість позивача по сплаті аліментів за 2014 рік за даними ДВС Оболонського РУЮ у м. Києві становить щонайменше 44 747, 20 грн. Заборгованість по сплаті аліментів існує за 2015 та 2016 роки. Повідомила відповідачка і про перешкоди їй та дитині у користуванні належною позивачу квартирою, з якої останній виселив їх, в результаті чого відповідач за захистом своїх та дитини прав звернулась до суду.

Представник відповідача у письмових запереченнях поставила під сумнів надані позивачем довідки психолога, рахуючи що вони виконані на замовлення та за його рахунок. Стверджує, що відповідача не повідомляли про огляд дитини психологами та їй взагалі невідомо, чи дійсно ці психологи оглядали дитину, оскільки жодних підтверджень того, що дитину дійсно було оглянуто позивачем надано не було. В той же час, як повідомлено в запереченнях, відповідач також зверталась 03.11.13р. до без відома батька до приватного психолога ОСОБА_5 та психолога Оболонського районного в м. Києві центру соціальних служб з метою визначення психо-емоційного стану дитини.

Представником відповідача зазначено про неодноразові протиправні дії позивача до відповідачки, зокрема, заподіяння їй тілесних ушкоджень, у зв'язку з чим вона зверталась до правоохоронних органів.

Відповідачем укладений договір оренди житлового приміщення, в якому вона проживає разом із сином. Займане приміщення складається із 2 кімнат, придатне для проживання дитини та її розвитку, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 10.11.2015 р. Власного житлового приміщення відповідач не має. Працює відповідач на посаді лікаря-гінеколога у державних та приватних закладах охорони здоров'я і позитивно характеризується з місця роботи.

Матеріальна забезпеченість відповідача дозволяє їй створити дитині належні умови для навчання і повноцінного розвитку та піклуватися про її відпочинок. Відповідач займається всебічним розвитком дитини, відвідуючи з сином музеї, зоопарк, автосалони, майстер класи, грають, ходять у кіно і т.п. Разом займаються спортом у Спортклубі «5 елемент». Відповідач з сином багато подорожують Україною, відвідали Іспанію, Фінляндію, Альпи, Словакію. Відповідач слідкує за станом здоров'я сина, забезпечує належний медичний догляд.

В письмових поясненнях поданих 03.08.2016 р. представник відповідача акцентувала увагу суду на тому, що відповідач належним чином виконує свій обов'язок щодо виховання та утримання дитини, проводить вільний час з сином, створює всі необхідні умови для нормального психічного розвитку дитини, на доказ чого надала відповідні фотографії.

Представник третьої особи проти позову заперечила. Службою у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації було подано до суду висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини з матір'ю.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 зазначила, що вона була залучена в якості спеціаліста для проведення оцінки потреб ОСОБА_3 при проведені його психологічного дослідження, про що було складено висновок спеціаліста від 29.02.2016р. вих. № 3/01-36/1. Відповідаючи на питання яким є ставлення ОСОБА_3 до його матері та батька, яку участь у розвитку та формуванні дитини бере мати та батько, свідок пояснила наступне. В ході психологічного обстеження ОСОБА_3 та проведених з ним бесід нею було виявлено, що поведінка матері хвилює хлопчика та приносить йому додаткові переживання. Основним джерелом психічної напруги є неврахування матір'ю потреб та бажань ОСОБА_3, його неприйняття партнера матері, перешкоди з боку матері у реалізації його вибору жити з батьком. Свідок також зазначила, що на момент психологічного дослідження, нею було виявлено активну стимулюючу участь у розвитку та формуванні ОСОБА_3 його батька - ОСОБА_1 Із батьком ОСОБА_7 почуває себе комфортно, йому затишно у сім'ї батька, в якій усі цікавляться його життям та інтересами, підтримують його. У ОСОБА_3 склалися теплі та дружні відносини із теперішньою дружиною позивача - ОСОБА_4. В ході проведених бесід ОСОБА_3 неодноразово озвучував своє бажання жити з батьком, а з мамою бачитися у зручний для неї час.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 зазначила, що являється тренером ОСОБА_3 з тенісу. ОСОБА_7 є хорошим учнем та незважаючи на свій юний вік вже досяг хороших результатів у даному виді спорту. ОСОБА_7 до неї привів його батько - ОСОБА_1 Саме батько приводить та забирає ОСОБА_3 із занять, оплачує їх, підтримує його на змаганнях та разом із ним приймає у них участь. ОСОБА_10 вона бачила один раз за декілька тижнів до судового засідання. За всі роки, які вона тренує ОСОБА_10, мама ОСОБА_10 не з'являлася на змагання, щоб підтримати ОСОБА_10, не привозила та не забирала його із занять.

Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, показання свідків, думку дитини, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України встановлює, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан його здоров'я та інші обставини, що мають значення для справи.

Згідно із п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Судом встановлено, що сторони спору є батьками ОСОБА_3, якому на час розгляду справи виповнилося 10 років.

У шлюбі подружжя перебувало 9 років, з 2004 р. по 2013 р. Ініціатором розірвання шлюбу був чоловік. Дружина проти позову заперечувала, клопотала перед судом про надання сторонам терміну для примирення. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.12.2013 р., залишеного без змін Апеляційним судом м. Києва, шлюб між сторонами розірвано. Суд, оцінюючи даний доказ, оцінює і взаємозв'язок з наданими Відповідачем іншими доказами щодо позивача. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України). Клопотання дружини про надання судом строку для примирення з чоловіком, оскарження рішення про розірвання шлюбу в апеляційній інстанції судом розцінюється як намагання дружини зберегти сім'ю, в якій сімейний союз з ОСОБА_1 повністю влаштовував ОСОБА_2, тому суд критично ставиться до пояснень відповідача щодо негативної поведінки та характеристики позивача, зокрема, щодо його проживання з іншою жінкою та неналежного виховання і утримання спільної дитини.

З жовтня 2015 р. відповідач проживає разом з дитиною в орендованій 2-кімнатній квартирі в АДРЕСА_4 на підставі Договору найму (оренди) нерухомого майна від 29.09.2015 р. Строк дії договору встановлений з 01.10.2015 р. по 30.09.2016 р.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 10.11.2015 р., проведеного за заявою позивача, під час обстеження в квартирі АДРЕСА_5 знаходилась мати дитини. Дитина займає власну кімнату, яка облаштована ліжком, шафою для одягу, письмовим столом, килимом. Квартира облаштована необхідною побутовою технікою та меблями. В квартирі охайно, просторо, прибрано. Санітарно-гігієнічні умови добрі. Для виховання та розвитку дитини створено належні умови для всебічного розвитку, навчання та проживання.

Позивач проживає у власній 3-кімнатній квартирі в АДРЕСА_6, яка належить йому на підставі Свідоцтва про право власності.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 18.09.2014 р., проведеного за заявою позивача, під час обстеження в квартирі АДРЕСА_7 знаходився батько ОСОБА_7, ОСОБА_1. Хлопчик займає власну кімнату, яка облаштована ліжком-чердаком, шафою для одягу, столом-партою, спортивним майданчиком. Батько займає окрему кімнату, яка облаштована ліжком, шафою-купе. Мати займає окрему кімнату, яка облаштована ліжком, диваном, комодом, стіл, стелаж з речами. Квартира облаштована необхідною побутовою технікою. Санітарно-гігієнічні умови добрі. Для виховання та розвитку дитини створено належні умови для всебічного розвитку, навчання та проживання.

Дитина зареєстрована та постійно проживала (до жовтня 2015 р.) разом з батьками в квартирі позивача.

Батьки зобов'язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток. Права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюються законом (ст. 176 Сімейного кодексу України).

Право дитини на житло гарантується Законом України «Про охорону дитинства». Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем (ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства»).

За договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату (ч. 1 ст. 810 Цивільного кодексу України).

У договорі найму житла мають бути вказані особи, які проживатимуть разом із наймачем. Ці особи набувають рівних з наймачем прав та обов'язків щодо користування житлом (ч. 1 ст. 816 Цивільного кодексу України).

Надані сторонами документи на житло свідчать про те, що позивач має постійне житло (3-кімнатну квартиру з окремою кімнатою для дитини), яке належить йому на праві приватної власності, та в якому дитина зареєстрована. Відповідач проживає в орендованому (тимчасовому) помешканні (2-кімнатній квартирі з окремою кімнатою для дитини). Судом встановлено, що строк дії договору найму (оренди) нерухомого майна від 29.09.2015 р. закінчується 30.09.2016 р. Докази пролонгації дії Договору Відповідачем не надані. Зміст зазначеного договору не містить даних дитини, як особи, яка має право проживати в квартирі разом із наймачем (відповідачем по справі).

Як встановлено матеріалами справи, позивач здійснює приватну нотаріальну діяльність у власному офісі. Відповідач працює на посаді лікаря-гінеколога у державних та приватних закладах охорони здоров'я.

Станом на день розгляду справи сторони не перебували у нових офіційно оформлених шлюбних відносинах. Позивачем надано довідку Оболонського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві № 655 від 14.06.2016 р. про те, що реєстрація шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 призначена на 29.08.2016 р. в Оболонському у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

З характеристики зі школи на Позивача від 07.03.2016 р. вбачається, що ОСОБА_1 приділяє достатню увагу синові. Цікавиться навчально-виховним процесом. Займається розвитком фізичного стану дитини, оплачує його позашкільні заняття (тейквондо, теніс). Відвідує батьківські збори. Батько любить свого сина, спілкується з ним доброзичливо і чемно. У визначені між батьками дні приводить і забирає дитину зі школи.

З характеристики зі школи на Відповідача від 12.03.2016 р. вбачається, що Відповідач є хорошею мамою, приділяє достатню увагу дитині. Мати займається вихованням сина, контролює навчальний процес. У спілкуванні з ОСОБА_3 проявляє себе як любляча, добра, відповідальна мама. Відвідує батьківські збори, турбується про духовно-моральний клімат в класі, де навчається її дитина.

Згідно відгуку психолога Оболонського районного у місті Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді ОСОБА_11 про психо-емоційний стан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, психологом за особистим зверненням матері ОСОБА_2 було проведено 14.02.2014р., 28.02.2014р., 06.03.2014р. психологічне тестування та бесіди на предмет визначення емоційного стану дитини та з'ясування внутрішньо-психологічної структури сім'ї. На момент обстеження рівень інтелектуального розвитку дитини відповідає віковій нормі; стійкість уваги - достатня для виконання завдань; соціальна активність нормальна; комунікативні навички розвинені у мірі, необхідній для нормального спілкування та побудови емоційного контакту. У ОСОБА_3 сформовані поняття про ввічливість у спілкуванні зі стороннім дорослим. Дитина достатньо самостійна, процес емоційної сепарації від дорослих відбувається нормально. ОСОБА_7 проявляє себе як дитина емоційно закрита, хлопчик здатен виражати почуття, але для цього йому необхідна достатня кількість часу, можливість адаптуватися і відчувати себе безпечно. За результатами вказаного тестування та бесід було зроблено висновок, що в індивідуальній картині сім'ї представлені мати, батько та сам ОСОБА_3. На перший план в ході обстеження виходить те, що тема родинних стосунків для дитини є складною, напруженою, викликає супротив, небажання ділитися почуттями. Це пов'язано з амбівалентними емоціями, що відчуває ОСОБА_3 до батьків (поєднання почуттів близькості і важливості - з одного боку, та страху і агресії - з іншого). Дитина не вдається до подробиць щодо ставлення до матері чи батька окремо. Проте, описує родину, як сім'ю казкових персонажів - монстрів, що згуртовані в своєму прагненні наводити жах, але веселі від цього. Психологічна підтримка дитині може надаватися у напрямку зняття емоційного напруження, пов'язаного з внутрішньосімейними взаєминами, допомоги у реагуванні від накопиченої агресії та переживанні відчуття самотності.

З Висновку практичного психолога ОСОБА_9 від 25.02.2016 р. про психолого-емоційний стан ОСОБА_3 вбачається, що перша зустріч дитини та психолога відбулась в листопаді 2014 р. ОСОБА_3 звернувся з проханням допомогти йому. В процесі бесіди з'ясувалось, що батьки знаходились на стадії розлучення , тому дитина дуже переживала цей конфлікт. Після цього батько дитини звертався в грудні 2014 р., лютому 2015 р. із запитом про дослідження емоційного стану психіки дитини та надання відповідної допомоги для зняття стресу. В січні 2016 р. позивач знову звернувся з проханням зустрітися з ОСОБА_3. З висновку психолога слідує, що психологічний та емоційний стан ОСОБА_3 в межах норми, дитина хоче жити з батьком, в тій квартирі їй все звично та комфортно. Проживати в квартирі матері ОСОБА_3 станом на лютий 2016 р.) не готовий через відсутність взаєморозуміння з матір'ю, а також присутність чоловіка, з яким мама ОСОБА_3 проживає. Психологом рекомендовано для збереження здорового емоційного стану здоров'я психіки дитини залишити його жити з батьком на його житловій площі, та визначити дні, коли ОСОБА_3 може зустрічатися з мамою, за їх обопільним бажанням.

З інформаційної довідки №25-10-313 за результатами роботи з психологом, виданої 16 червня 2016 року Оболонським районним в м. Києві Центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді вбачається, що на момент обстеження рівень інтелектуального розвитку, мислення, пам'ять та увага ОСОБА_3 відповідають віковій нормі. Психологічна картина сім'ї для дитини включає в себе маму - ОСОБА_2, батька - ОСОБА_1, та самого ОСОБА_3. При тестуванні тема родинних стосунків виглядає як та, що викликає напруження, сильну тривогу, супротив. Почуття до обох батьків амбівалентні - важливість, значущість та тривога з агресією. Серед рекомендацій відмічено важливість відреагування внутрішнього напруження, стану безпорадності, пов'язаного з ситуацією в родині.

Згідно висновку спеціаліста (психолога) ОСОБА_3 медичного центру ТОВ «Класик-Р» №3/01-36/1 від 29 лютого 2016 року, в ході психологічного дослідження та спілкування з ОСОБА_3 було виявлено, що рівень інтелекту відповідає віковій нормі. Поведінка матері хвилює ОСОБА_3 та приносить йому додаткові переживання, які він, в силу особистісних властивостей, намагається приховувати. Основним джерелом психічної напруги є неврахування матір'ю потреб та бажань ОСОБА_3, його неприйняття партнера матері, перешкоди у реалізації його вибору жити з батьком. ОСОБА_3 з любов'ю та захопленням ставиться до батька, вважає його для себе авторитетом, намагається наслідувати. У відносинах з ним відчуває себе потрібним, відчуває спокій та психологічний комфорт. Ставлення батька та ОСОБА_11, атмосфера перебування разом з ними заспокійливо та позитивно впливають на самопочуття та психологічний стан дитини. На момент дослідження можна говорити про негативний вплив поведінки матері на формування та розвиток ОСОБА_3. Її ставлення, емоційне нехтування, ігнорування потреб та бажань дитини не сприяють його психологічному та емоційному комфорту, шкодять його само сприйняттю та самооцінці. Виявлено активну стимулюючу участь у розвитку та формуванні ОСОБА_3 його батька. Поведінка та виховний вплив батька сприяє внутрішньоособистісній гармонізації та соціалізації дитини, вносить позитивні зміни у його само сприйняття, приносить відчуття захищеності, усталеності життєвого устрою, потрібності та психологічного комфорту. За результатами дослідження виявлено, що дитина свідомо прагне проживати з батьком.

Твердження представника відповідача про те, що довідки психологів були виконані на замовлення позивача та за його рахунок є безпідставним, оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про це.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Необґрунтованим та безпідставними є і твердження представника відповідача про те, що є підстави сумніватися в об'єктивності довідок через те, що дані дослідження проводилось без участі матері, оскільки норми чинного законодавства не містять заборони батькам в односторонньому порядку звертатись до психологів за психологічним консультуванням своїх дітей.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач зверталася до правоохоронних органів з приводу протиправних дій позивача по відношенню до неї. 10.02.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено інформацію щодо кримінального провадження 000003 за заявою ОСОБА_2 стосовно нанесення їй тілесних ушкоджень 02.09.2014р. гр. ОСОБА_1

Разом з тим, згідно довідки № 252-07062016/80210, наданої Управлінням інформаційного забезпечення ГУ Національної поліції в м. Києві, за обліками МВС України ОСОБА_1 на території України станом на 10.06.2016 р. до кримінальної відповідальності не притягується, не має та в розшуку не перебуває.

Як вбачається з висновку комісії з питань захисту прав дитини Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 05.07.2016 р. № 104-4679 дитина зареєстрована разом з батьками за адресою: АДРЕСА_1. В квартирі створені належні умови для проживання, всебічного розвитку, навчання та виховання дитини. На даний час у квартирі проживають батько дитини з цивільною дружиною, ОСОБА_4 під час обстеження умов проживання, яке відбулось 03.02.2016 р., ОСОБА_3 повідомив, що буває у даній квартирі приблизно один-два рази на тиждень, один раз ночує, вихідні дні здебільшого чергуються то з батьком на дачі або в цій квартирі, то з матір'ю. На даний час в провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про вселення в квартиру. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04.08.2014 р. з ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 щодо утримання сина ОСОБА_3, у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15.05.2014 р. Батько повідомив, що не погодився з цим рішенням і тому перераховує кошти на рахунок матері дитини на власний розсуд, так у 2009 р. він перерахував 37 500 грн., у 2010 р. - 48 500 грн., у 2011 р. - 70 000 грн., у 2012 р. - 47 000 грн., у 2013 р. - 54 500 грн., у 2014 р. - 32 000 грн., у 2015 р. - 74 000 грн., у 2016 р. - 35 000 грн. Відповідно довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 17.05.2016 р. за період з 15.05.2014 р. по 31.12.2014 р. заборгованість Позивача по сплаті аліментів склала 44 747, 20 грн.

На засіданні комісії, яке відбулось 30.06.2016 р., було заслухано думку дитини, який повідомив що любить обох батьків. Однаково прихильно ставиться як до матері, так і до батька.

Батько дитини повідомив, що займається його фізичним, всебічним розвитком, спортом та відводить на різні гуртки. Він би хотів визначити місце проживання ОСОБА_3 з ним, оскільки дуже його любить.

Мати дитини повідомила, що дуже любить сина та займається його вихованням. Вона зазначила, що батько дитини не виконує належним чином обов'язок по утриманню сина, оскільки існує заборгованість по сплаті аліментів. Вона занепокоєна тим, що у позивача це вже буде четверта дружина і їй невідомо, як саме ОСОБА_4 може вплинути на виховання ОСОБА_3.

Обоє батьків мають стабільну роботу та мають можливість утримувати ОСОБА_3. Обоє батьків займаються вихованням та всебічним розвитком дитини.

Відповідно принципу 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 р. малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена з матір'ю. Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, рекомендує визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 р., разом з матір'ю, ОСОБА_2

За ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Як на правове обґрунтування визначення місця проживання дитини разом з матір'ю представник відповідача у запереченнях на позов та третя особа посилаються на принцип 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації.

Поняття «розлучення» та «визначення місця проживання» є різними за своєю правовою природою. Мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у обсязі своїх прав та обов'язків щодо дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 Сімейного кодексу України).

У разі визначення судом місця проживання дитини з одним із батьків, другий згідно статті 157 Сімейного кодексу України має право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов'язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

Суд не приймає до уваги вищезазначений висновок Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, оскільки він не містить причинно-наслідкового зв'язку між викладеними обставинами справи та рекомендацією щодо визначення місця проживання дитини з матір'ю, у зв'язку із чим відсутня обґрунтована позиція органу опіки та піклування як така по даному питанню взагалі.

Судом в судовому засіданні було заслухано думку дитини ОСОБА_3, який зазначив суду, що він знає, що судом вирішується питання щодо того, з ким із батьків він буде проживати. ОСОБА_7 зазначив, що любить свою маму і тата, але він бажає проживати з батьком, в сім'ї якого йому цікаво, комфортно і затишно. Він проводить багато вільного часу із татом та його сім'єю. З ОСОБА_4 (наречена Позивача) у нього дружні відносини, він любить проводити з нею час, гуляти, займатися спортом. ОСОБА_12 живе на дачі у бабусі (матері батька), де йому дуже подобається. ОСОБА_7 також подобається жити у квартирі батька, де він проживав з народження, у нього там своя власна кімната. Хлопчик зазначив, що при переїзді з батькової квартири він, батько та мама домовились, що він буде проживати один тиждень в квартирі батька, з батьком, наступний тиждень в орендованій матір'ю квартирі, з матір'ю. Проте, мама вказаної домовленості не дотримується і не дає йому так часто бачитись та проводити час з батьком. ОСОБА_7 також зазначив, що мама часто та подовгу працює, часто залишає його на цілий день одного вдома, в тому числі у вихідні, не залишаючи нічого поїсти або якщо залишає, то цього не достатньо. Крім цього, вказав, що мама не любить готувати і дуже часто водить його поїсти в ресторан, де готує його піццею, після чого у нього болить живіт. Вільний від роботи час, вони з матір'ю проводять дивлячись телевізор та граючи на планшеті. Гуляти він з мамою ходить переважно в кіно або по ресторанам. При визначенні його дозвілля мама також не рахується з його думкою та побажаннями, обираючи заклади в яких йому не цікаво та нічого робити. В той же час, мама не дає йому в повній мірі займатися тими видами спорту, які йому цікаві та якими він займається із задоволенням з батьком.

З урахуванням повідомлених сторонами обставин, наданих доказів, матеріального становища сторін, з урахуванням думки дитини, суд вважає за необхідне визначити місце проживання дитини разом з батьком. Суд вважає, місце проживання дитини з батьком відповідає бажанню та інтересам дитини, що сприятиме гармонійному психоемоційному розвитку дитини.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 10, 11, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 160, 171, 180, 181 Сімейного Кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з його батьком - ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 551,60 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано Апеляційному суду м. Києва, через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів, з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів після отримання копії рішення стороною, яка не була присутня при його оголошені.

Суддя: О.М. Луценко