Провадження № 2/761/3697/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Рибака М.А.,

при секретарі Сівоха І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до Дарницького районного суду міста Києва із позовом до відділення № 23 Філії «Центральне РУ» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.08.20014 року між сторонами було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті № 300937/46405/370-14, відповідно до умов якого позивач вніс на депозитний рахунок відповідача 15000,00 доларів США. на строк з 01.08.2014 року по 06.08.2015 року.

Позивач зазначав, що 06.08.2015 року він повідомив Банк про бажання повернути вклад, однак до даного часу кошти вкладу разом із нарахованими відсотками не повернуті, у зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаним договором в сумі 15000,00 доларів США, 225 доларів США суми процентів по вкладу, 42,55 доларів США трьох процентів річних, 15300,00 доларів США пені на суму неповернутого вкладу та 300,13 доларів США пені на суму неповернутих процентів.

Окрім того, позивач вважала, що неправомірними діями відповідача їй також було заподіяно моральної шкоди, яку вона оцінила в 5000,00 грн., яку також просила стягнути з відповідача.

10.02.2016 року матеріали справи на підставі ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 09.12.2015 року надійшли на розгляд Шевченківського районного суду за підсудністю.

Судом за клопотанням позивача на підставі ст. 33 ЦПК України було замінено первісного відповідача відділення № 23 Філії «Центральне РУ» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на належного відповідача - Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит».

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд про його задоволення. При цьому визнала факт отримання від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (ФГВФО) гарантованої суми за депозитним вкладом в розмірі 200000,00 грн.

Представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав, зазначених в запереченнях на позовну заяву. При цьому в судовому засіданні надала довідку, згідно з якою рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО від 07.04.2016 року № 488 було затверджено перелік (реєстр) вимог кредиторів Банку, до якого включено також кредиторські вимоги позивача на суму 259976,90 грн.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 01.08.2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (за договором - Банк) та ОСОБА_1 (за договором - Вкладник) було укладено договір № 300937/46405/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті в сумі 15000,00 доларів США на строк з 01.08.2014 року по 06.08.2015 року у порядку і на умовах, визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Основні умови), які затверджені згідно з внутрішніми процедурами Банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ Банку та оприлюднені на офіційному сайті Банку за електронною адресою www.fcbank.com.ua (п.1 Договору-заяви).

За вказаний термін користування коштами Вкладнику нараховуються проценти в розмірі 12,10 % річних за договором № 300937/46405/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» іноземній валюті. Нараховані проценти зараховуються Вкладнику на рахунки, відкриті у Банку.

Після закінчення строку, визначеного п. 1 цього Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями Основних умов (п. 6 Договору-заяви).

Як зазначено в п. 9 Договору-заяви, Вкладник підписанням цього Договору-заяви усвідомлює та погоджується з тим, що Основні умови разом з цим Договором-заявою складають договір банківського вкладу та є його невід'ємними частинами. Також Вкладник підписанням цього Договору-заяви підтверджує факт ознайомлення з Основними умовами, чинними на дату підписання Банком та Вкладником цього Договору-заяви, погоджується з положеннями Основних умов у повному обсязі, бере на себе права та обов'язки, що визначені Основними умовами, та безумовно зобов'язується їх виконувати.

З матеріалів справи вбачається, що Договір-заява підписана сторонами, що свідчить про те, що вони погодились з визначеними умовами.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконала умови договору та внесла на депозитний рахунок суму коштів в розмірі 15000,00 доларів США, що підтверджується копією меморіального валютного ордеру № 13940866 від 01.08.2014 року (а.с. 7) та випискою по особовому рахунку (а.с. 8).

12.08.2015 року та 04.09.2015 року ОСОБА_1 звернулась до Банку із заявами про повернення банківського вкладу за договором (а.с. 3 та 4).

Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав та не повернув в установлений строк суму вкладу.

Проте, як вбачається з інформації, розміщеної на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (http://www.fg.gov.ua/not-paying/temporary/145-at-bank-finansy-ta-kredyt/2367-zaprovadzheno-tymchasovu-administratsiiu-ta-delehovano-povnovazhennia-tymchasovoho-administratora-v-at-bank-finansy-ta-kredyt) та не заперечувалось представником позивача в судовому засіданні, на підставі постанови Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 р. № 612 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 17 вересня 2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (далі - АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ»)запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 строком на три місяці з 18 вересня 2015 р. до 17 грудня 2015 р. включно.

Реквізити АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ»: , МФО 300131, місцезнаходження: вул. Артема‚ 60, м. Київ, 04050.

Про час та порядок виплат вкладникам АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» буде повідомлено додатково на офіційному сайті Фонду - www.fg.gov.ua, на сайті АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» - www.fcbank.com.ua та відділеннях даного банку

Проте, як вбачається з інформації, розміщеною 17.09.2015 року на офіційному сайті Національного Банку України Відповідно до вимог статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» 17 вересня 2015 року Правління Національного банку України прийняло постанову № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних».

Національний банк України наголошує, що 93,2% (234 тисячі осіб) усіх вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» отримають свої вклади в повному обсязі, оскільки їх розмір не перевищує гарантовану Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) суму 200 тис. грн. Клієнти з більшими обсягами вкладів отримають їх у межах суми, гарантованої Фондом.

Оскільки в Банку було введено тимчасову адміністрацію, а станом на час розгляду справи розпочато процедуру ліквідації банку, до правовідносин, які склалися між сторонами, застосовуються не норми ЦК України, а спеціальні норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За змістом ч. 1, 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

За приписами ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

За таких обставин, зважаючи на розпочату процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» уповноважений представник Фонду має діяти в межах положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Пунктом 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону, ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону, врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Положеннями ч. 5 ст. 35 вказаного Закону, визначено, що під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 36 Закону, визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Відповідно до ч. 3 ст.4 6 вказаного Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, щодо унеможливлює виникнення нових зобов'язань.

Як вже зазначалося вище, процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону.

Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу.

Позивачем визнається той факт, що в межах здійснення процедури ліквідації банку, йому було виплачено гарантовану суму в розмірі 200000,00 грн.

Отже, відшкодування решту коштів позивачу буде здійснюватись у відповідності до процедури, яка передбачена Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, вказаний порядок повернення коштів є єдиним способом задоволення вимог кредиторів Відповідача за встановлених Законом особливостей, норми якого є спеціальними нормами та такими, що обов'язково застосовуються до правовідносин, які виникли у зв'язку з виведенням неплатоспроможних банків з ринку.

Також, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15: «Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Суд ці положення Закону не врахував, не звернув уваги на те, що з 3 березня 2015 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку. На момент ухвалення рішення судом першої інстанції (7 квітня 2015 року) у банк вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Окрім того, Правова позиція Верховного Суду України у справі за № 6-1123 цс16 встановлює, що: Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Враховуючи те, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом стягнення з відповідача суми вкладу порушує порядок здійснення ліквідаційної процедури та суперечить положенням Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 169, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 294 ЦПК України; ст.ст. 525, 526, 651, 1060 ЦК України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Законом України «Про банки і банківську діяльність», суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ М.А. РИБАК