Справа №583/3524/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Плотникова Н. Б.
Номер провадження 22-ц/788/1319/16 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
РІШЕННЯ

18 серпня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 червня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», Товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря 2014», Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Охтирка Сумської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка потягла смерть фізичної особи, -

в с т а н о в и л а:

26 жовтня 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з вищезазначеним позовом, який обгрунтовують тим, що 27.12.2008 року близько 14 год. 30 хв. в районі 67 км автодороги Харків-Охтирка Богодухівського району Харківської області сталося зіткнення автомобіля марки «ГАЗ-53» д.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 та автомобіля марки «ВАЗ-2109» д.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5 В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ГАЗ-53» д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. По факту ДТП слідчим управлінням ГУМВС України в Харківській області була порушена кримінальна справа №57080869 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, провадження в якій було закрито постановами відносно ОСОБА_5 відповідно за п. 2 ст.6 КПК України, а відносно ОСОБА_6 за п.8 ст.6 КПК України (в редакції закону 1960 р.). Зазначають, що в постановах про закриття кримінальної справи обставини ДТП перекручені і не відповідають фактичним обставинам справи. Позивачі неодноразово оскаржували постанови про закриття кримінальної справи. Однак після скасування прокуратурою даних постанов, кримінальна справа знову закривалась. Вважають, що дорожньо-транспортна пригода виникла з вини водія ОСОБА_5 внаслідок небезпечного маневрування автомобіля «ВАЗ-2109», який виїхав в бік зустрічної смуги руху, що було пов'язано з невиконанням ним п.п. 10.1, 12.1, 13.3 ПДР України. Зазначені порушення ПДР з технічної точки зору, перебувають в причинному зв'язку з виникненням ДТП, що підтверджується висновком комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №1-3-42/12 від 27.06.2012 року. Крім того, згідно висновку транспортно-трасологічної експертизи №10 від 25.03.2009 р. в автомобілі «ВАЗ-2109» д.н. НОМЕР_3 на момент ДТП були відсутні тормозні колодки. Тобто водій ОСОБА_5 керував транспортним засобом з порушенням вимог ПДР України. Вина ОСОБА_5 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується також висновком транспортно-трасологічної експертизи №9 від 10.03.2009 р. ОСОБА_5 не надав докази відсутності своєї вини у ДТП. Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 23.02.2011 року встановлено факт проживання позивачки ОСОБА_4 однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 1986 по ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_6 та факт перебування ОСОБА_4 на утриманні померлого ОСОБА_6 Позивач ОСОБА_3 є сином померлого ОСОБА_6 Спадщину після смерті ОСОБА_6 оформив син ОСОБА_3, ним же було понесено витрати на поховання ОСОБА_6 у сумі 3383,00 грн. та на спорудження надгробного пам'ятника померлому ОСОБА_6 у сумі 9200,00 грн. На момент ДТП ОСОБА_6 перебував в трудових відносинах з ПрАТ «Зоря-2014» та загинув під час виконання трудових обов'язків. САЗТ «Зоря» як роботодавцем було застраховано водія ОСОБА_6 від нещасного випадку на транспорті у ВАТ «Національна страхова компанія «Оранта» згідно полісу серія ОНВ №0278694 від 25.07.2008 р. обов'язкового особистого страхування водіїв від нещасного випадку на транспорті. ДТП, яка сталася 27.12.2008 року з участю водія ОСОБА_6, визнано нещасним випадком на виробництві та у зв'язку з цим ОСОБА_4, як члену сім'ї загиблого на виробництві, призначені відповідні соціальні виплати. Однак витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, які поніс позивач ОСОБА_3, йому не відшкодовано. Крім того смертю ОСОБА_6 під час дорожньо-транспортної пригоди позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 була заподіяна моральна шкода, що полягає у перенесених внутрішніх моральних та психологічних переживаннях, у зв'язку з загибеллю близької людини - батька та чоловіка. Тому остаточно уточнивши вимоги просять:

стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_5, ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», Моторного (транспортного) страхового бюро України, ТОВ «Зоря 2014» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у вигляді витрат на поховання батька ОСОБА_6, смерть якого настала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 3383,00 грн.;

стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_5, ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», Моторного (транспортного) страхового бюро України, ТОВ «Зоря 2014» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у вигляді витрат на спорудження пам'ятника на могилі загиблого батька ОСОБА_6 в сумі 9200,00 грн.;

стягнути в солідарному порядку з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», Моторного (транспортного) страхового бюро України, ТОВ «Зоря 2014» на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 компенсаційну виплату за умовами договору страхування відповідно до страхового полісу від 25.07.2008 р. серія ОНВ №0278694 обов'язкового особистого страхування водіїв від нещасних випадків на транспорті в сумі по 25500,00 грн. на кожного на загальну суму в межах страхового полісу 51000,00 грн.;

стягнути з ОСОБА_5, ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», Моторного (транспортного) страхового бюро України, ТОВ «Зоря 2014» на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 моральну (немайнову) шкоду за загибель ОСОБА_6 під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 55000,00 грн. на кожну особу на загальну суму 220000,00 грн. Суму франшизи покласти солідарно на ПрАТ «Зоря-2014» та ОСОБА_5

Рішенням суду від 15 червня 2016 року позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишено без задоволення за безпідставністю вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким їх позовні вимоги до ПАТ «НАСК «Оранта» - залишити без розгляду. В інших частинах вимог до ОСОБА_5, ПрАТ «Зоря-2014», Моторне (транспортне) страхове бюро України заявлені позовні вимоги задовольнити.

В доводах апеляційної скарги посилаються на те, що судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Вважають, що судом безпідставно не взято до уваги висновки експертиз, які підтверджують вину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди відповідача ОСОБА_5

Заслухавши доповідь судді-доповідача, позивача ОСОБА_3, представників: ПАТ «НАСК «Оранта» ОСОБА_7, ТОВ «Зоря 2014» ОСОБА_8, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода 27.12.2008 року сталася тільки з вини водія автомобіля «ГАЗ-53» ОСОБА_6, протилежного позивачами не доведено, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Проте погодитись з висновками суду повністю не можна, так як вони не відповідають обставинам справи та суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 27.12.2008 року близько 14 год. 30 хв. в районі 67 км + 100км автодороги «Харків-Охтирка» Богодухівського району Харківської області сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля «ГАЗ-53» р.н. НОМЕР_1, який належить АТЗТ «Зоря», під керуванням водія ОСОБА_6 та автомобіля «ВАЗ-2109» р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_6 помер на місці пригоди від отриманих травм (а. с. 20 том 1). Водій автомобіля «ВАЗ-2109» ОСОБА_5 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, що потягли тривалий розлад здоров'я.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №7-Бг/09 від 16.01.2009 року причиною смерті ОСОБА_6 є відкрита черепно-мозкова травма з вдавленим переломом кісток черепа, крововиливами під оболонки мозку, забоєм-струсом головного мозку. Вищевказані тілесні ушкодження виникли в результаті впливу тупих твердих предметів і могли виникнути в умовах дорожньо-транспортної пригоди від впливу частин салону автомобіля у особи, що знаходилась в салоні (а. с. 76-81 кримінальної справи № 57080869).

Позивач ОСОБА_3 є сином померлого ОСОБА_6 та його єдиним спадкоємцем, що підтверджується свідоцтвом про народження серія ІІ-БП № 446328 від 03.09.1987 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на спадкове майно, що складається з виплат страхового відшкодування за страховим полісом обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті ОНВ №№ 0278694 від 25.07.2008 р. на суму страхового відшкодування у розмірі 51000,00 грн. (том 1 а. с. 16; 201)

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.02.2011 р., яке набрало законної сили, встановлено факт проживання позивачки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 1986 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 Встановлено факт перебування ОСОБА_4 на утриманні померлого ОСОБА_6 (а. с. 226-том 1).

Під час ДТП ОСОБА_6 виконував трудові обов'язки водія за трудовим договором з володільцем автомобіля «ГАЗ-53» р.н. НОМЕР_1 - АТЗТ «Зоря» (правонаступником якого є ТОВ «Зоря 2014»), що підтверджується водійським посвідченням водія ОСОБА_6 серія НОМЕР_4 від 24.10.1978 р.; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 від 15.11.2001 р., згідно якого власником транспортного засобу - вантажного автомобіля ГАЗ-53 з цистерною р.н. НОМЕР_1, 1992 року випуску, є сільськогосподарське АТЗТ «Зоря»; медичною довідкою щодо придатності ОСОБА_6 до керування транспортним засобом серія 2МДИ № 881524; копією трудової книжки ОСОБА_6 від 09.04.1969 р.; копією наказу САТЗТ «Зоря» від 02.01.2008 р. про закріплення транспортного засобу - автомобіля ГАЗ-53 р.н. НОМЕР_1 за ОСОБА_6; подорожнім листом вантажного автомобіля ГАЗ-53 р.н. НОМЕР_1 від 26.12.2008 р.(том 2 а. с. 100, 102-106).

Згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № ВВ / 8886677) - сільськогосподарським АТЗТ «Зоря» у ВАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» застраховано цивільно-правову відповідальність на період з 20 листопада 2008 року до 19 листопада 2009 року на забезпечений транспортний засіб - автомобіль марки «ГАЗ-53» д.н. НОМЕР_1. (том 2 а. с. 101)

Крім того згідно договору обов'язкового особистого страхування водіїв від нещасних випадків на транспорті (поліс ОНВ № 0278694) страхувальником - САТЗТ «Зоря» було застраховано життя, здоров'я та працездатність водія ОСОБА_6 на період з 25.07.2008 р. по 29.07.2009 р., страхова сума на одного застрахованого - 51000,00 грн.

29.12.2008 р. САТЗТ «Зоря» звернулось зо НАСК «Оранта» з письмовою заявою про здійснення страхової виплати за договором страхування від нещасних випадків серія ОНВ №0278694 від 24.07.2008 року у зв'язку з ДТП, що сталася 27.12.2008 року, внаслідок якої водій автомобіля «ГАЗ-53» помер на місці пригоди (том 2 а. с. 122).

Під час розгляду даної справи, ПАТ «НАСК «Оранта» виплатило позивачу ОСОБА_3 страхове відшкодування в сумі 51000,00 грн. за страховим полісом ОНВ №№ 0278694 від 25.07.2008 р., що підтверджується платіжним дорученням від 29.04.2016 року №22614 (а. с. 81-83 том 2).

Згідно листа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Охтирка від 01.03.2016 р. - 25.03.2011 р. ОСОБА_4 звернулась із заявою до відділення Фонду з проханням призначити їй страхові виплати як особі, яка втратила годувальника. Підставою для призначення їй страхових виплат був акт №1 про нещасний випадок на виробництві від 30.11.2010 р., складений Управлінням Держгірпромнагляду по Сумській області, та рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.02.2011 р. по справі № 2-о-22/2011, яким було встановлено факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 однією сімєю без реєстрації шлюбу та перебування її на утриманні померлого. 25.03.2011 р. постановою відділення ВД ФССНВ у м. Охтирка ОСОБА_4 було призначено одноразову страхову виплату на сім'ю в розмірі 64289,40 грн. та 12857,88 грн. одноразової допомоги як особі, яка перебувала на утриманні ОСОБА_6 25.03.2011 р. ОСОБА_4 також було призначено щомісячну страхову виплату, як особі, яка має на неї право в разі смерті потерпілого - в сумі 535,75 грн. щомісяця починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_1 Зазначені виплати були призначені у відповідності до ст. 33, частин 7,9 ст.34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності». В подальшому у відповідлності до ч. 2 ст.29 даного Закону кожного року станом на 01 березня проводиться перерахунок щомісчних страхових виплат і відповідно страхові виплати ОСОБА_4 становили 569,50 грн. - 2009 р., 569,50 - 2010р., 627,59 грн.- з 01.03.2011 р., 738,04 грн. - 2012 р., 848,01 грн. - 2013р., 915,00 грн. - 2014 р., 915,00 грн. - 2015 р. Згідно довідки від 19.10.2015 р. відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань - відділенням ВД ФССНВ у м. Охтирка ОСОБА_4 не проводило відшкодування витрат на поховання. (а. с. 223-235 том 1; а. с. 124 том 2).

Під час ДТП водій ОСОБА_5 керував належним йому легковим автомобілем «ВАЗ-2109» р.н. НОМЕР_3, що підтверджується посвідченням водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії серії НОМЕР_6 від 31.07.2001р., свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу легкового автомобіля «ВАЗ-2109» р.н. НОМЕР_3, 1990 року випуску серія НОМЕР_7 (том 2 а. с. 120). На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 як водія легкового автомобіля «ВАЗ-2109» р.н. НОМЕР_3, не була застрахована, що підтверджується листом Моторного (транспортного) страхового бюро України від 04.11.2015 року, згідно якого в централізованій базі даних МТСБУ станом на 27.12.2008 року договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений по відношенню до транспортного засобу «ВАЗ-2109» д.н. НОМЕР_3, відсутній (а. с. 105 том 1).

29.12.2008 року ст. слідчим відділу розслідувань ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області Афонським М.В. була порушена кримінальна справа № 57080869 по факту вказаної дорожньо-транспортної пригоди (том 1 а. с. 21).

Постановою ст. слідчого відділу розслідувань ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області Афонського М.В. від 25.03.2009 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно водія автомобіля «ВАЗ-2109» р. н. НОМЕР_3 ОСОБА_5 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за відсутністю в його діях складу злочину ст.6 п.2 КПК України (1960 р.) (том 2 а. с. 170).

Постановою слідчого відділу розслідувань ДТП ГУМВС України в Харківській області Майбороди С.С. від 11.11.2011 року кримінальна справа № 57080869 по факту ДТП з участю водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч. 1 ст.286 КК України закрита на підставі ст.6 п.8 КПК України у зв'язку зі смертю винної особи - ОСОБА_6.(том 2 а. с. 172-173).

В матеріалах кримінальної справи мається протокол огляду місця події від ІНФОРМАЦІЯ_1 зі схемою та фототаблицею, в якому були зафіксовані обставини дорожньо-транспортної пригоди, пошкодження, які отримали автомобілі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стан та характеристика проїзної частини, сліди дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 4-16 кримінальної справи № 57080869).

Згідно протоколу огляду місця пригоди від 27.12.2008 року та схеми до нього: в місці скоєння пригоди дорога пряма, загальною шириною проїзної частини 9,8 м розділеною горизонтальною лінією дорожньої розмітки для 2-х напрямків руху, видимість в напрямку руху не обмежена. Покриття асфальтобетонне. По краям дорожнього полотна проїзна частина вкрита сніговим накатом, завширшки 2,0 м справа та 2,4 м зліва по ходу руху на м. Харків, а між смугами снігового накату, на ділянці шириною 5,4 м, асфальтове покриття сухе та вільне від снігу. По ходу руху автомобіля ГАЗ-53 дорога мала спуск величиною 2 см на довжині 1,5 м (рейка довжиною 1,5 м розташована на висоті 2 см на дорожнім полотном). До моменту зіткнення автомобіль НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5, рухався в напрямку м. Харків; автомобіль ГАЗ-53, р/н НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_6, в зустрічному напрямку - в бік м. Охтирка. Згідно схеми до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди після зіткнення в кінцевому положенні автомобілі знаходились кожний на своїй смузі руху.

Також в матеріалах кримінальної справи маються наступні висновки експертиз:

Висновок транспортно-трасологічної експертизи №9 від 10.03.2009 року відповідно до якого в момент первинного контакту автомобіль «ГАЗ-53» під керуванням водія ОСОБА_6 лівою боковою частиною був повернутий до лівої бокової частини автомобіля «ВАЗ-2109» під керуванням водія ОСОБА_5 Кут між продольними вісями автомобілів «ГАЗ-53» р.н. НОМЕР_1 та «ВАЗ-2109» р.н. НОМЕР_3 в момент первинного контакту був близьким до 180 градусів. Місце зіткнення автомобілів «ГАЗ-53» р.н. НОМЕР_1 та «ВАЗ-2109» р.н. НОМЕР_3 розташовувалось на проїзній частині в районі осипу пластмаси та частин кузова між автомобілями «ГАЗ-53» р.н. НОМЕР_1 та «ВАЗ-2109» р.н. НОМЕР_3 в кінцевому їх положенні (а. с. 31-40 кримінальної справи № 57080869).

Висновок автотехнічної експертизи № 10 від 25.03.2009 року відповідно до якого на момент ДТП рульове керування та ходова частина автомобіля «ВАЗ-2109» р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5 знаходились в технічно справному та робочому стані. На момент ДТП робоча тормозна система автомобіля «ВАЗ-2109» р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5 знаходилась в технічно несправному, але в робочому стані через відключення трубопроводів, що живлять робочі тормозні циліндри задніх коліс і встановлення заглушок в місцях їх підключення до головного тормозного циліндра, а також відсутності тормозних колодок в тормозному механізмі заднього правого колеса (а. с. 58-64 кримінальної справи № 57080869)

Висновок автотехнічної експертизи № 11 від 25.03.2009 року згідно якого на момент ДТП рульове керування, робоча тормозна система і ходова частина автомобіля «ГАЗ-53» р.н. НОМЕР_1 знаходились в технічно працездатному стані (а. с. 46-52 кримінальної справи № 57080869).

Висновок автотехнічної експертизи №263 від 24.03.2009 року згідно якого в даній дорожній ситуації дії водія автомобіля «ГАЗ-53» ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України і знаходились з технічної точки зору в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «ВАЗ-2109» ОСОБА_5 не вбачаються невідповідність вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходились би в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди ( а. с. 125-127 кримінальної справи № 57080869).

Висновок комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №3940/327 від 22.06.2010 року в якому дослідження виконано експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. Н.С.Бокаріуса, а також експертами НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області. Відповідно до дослідження, виконаного експертами Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. Н.С.Бокаріуса: кут контакту між автомобілями ГАЗ-53 і ВАЗ-2109 був менше 180 градусів. Дана величина кута може вплинути на оцінку дій водіїв ОСОБА_5 і ОСОБА_6, так як пов'язана з механізмом дорожньо-транспортної пригоди на стадії зближення автомобілів. Інші питання експертами не вирішувались у зв'язку з неможливістю надати транспортні засоби для експертного огляду. Також експерти в зазначеному дослідженні вказали, що їх висновки частково не співпадають з висновками транспортно-трасологічної експертизи №9 від 10.03.2009 року в частині встановлення кута контакту 180 градусів (у зв'язку з неспівпадінням встановленого кута між продольними осями автомобілів в момент первісного контакту і характеру пошкоджень на автомобілях) і повністю не співпадають з висновками автотехнічної експертизи №263 від 24.03.2009 року в питаннях оцінки дій водіїв.

Експерти НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області, виконавши дослідження в цій же експертизі прийшли до інших висновків, а саме: кут між продольними вісями автомобілів «ГАЗ-53» р.н. НОМЕР_1 та «ВАЗ-2109» р.н. НОМЕР_3 в момент первинного контакту був близьким до 180 градусів. Місце зіткнення автомобілів «ГАЗ-53» р.н. НОМЕР_1 та «ВАЗ-2109» р.н. НОМЕР_3 розташовувалось на проїзній частині в райні осипу пластмаси та частин кузова між автомобілями «ГАЗ-53» та «ВАЗ-2109» в їх кінцевому положенні. Покази водія автомобіля «ВАЗ-2109» ОСОБА_5 в тій частині, що його автомобіль при гальмуванні рухався прямолінійно, не позбавлені технічної спроможності. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «ГАЗ-53» ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1 ПДР України. Водій автомобіля «ГАЗ-53» ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог п. 10.1 ПДР України. Дії водія автомобіля «ГАЗ-53» ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України і, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв'язку з виникненням події ДТП. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «ВАЗ-2109» ОСОБА_5 не мав технічної можливості уникнути зіткнення шляхом екстренного гальмування з зупинкою автомобіля до місця зіткнення. В діях водія автомобіля «ВАЗ-2109» ОСОБА_5 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які, з технічної точки зору, знаходились би в причинному зв'язку в виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди. З технічної точки зору несправність тормозної системи автомобіля «ВАЗ-2109», що полягає в непрацездатності тормозних механізмів задніх коліс, не знаходились в причинному зв'язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 214-226 кримінальної справи № 57080869).

На підставі зазначених доказів у кримінальній справі слідчим винесено постанови про закриття кримінальної справи № 57080869 по факту ДТП з участю водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, є обов'язковими тільки вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення стосовно цієї особи, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

10 січня 2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка потягла смерть фізичної особи. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 07 грудня 2015 року зазначений позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 04 квітня 2012 року по даній цивільній справі за № 2-155/2012р. була призначена комплексна судово-автотехнічна експертиза, проведення якої доручено ТОВ «Судова незалежна експертиза».

Згідно висновку № 1-3-42/12 комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 27 червня 2012 року по цивільній справі № 2-155/2012 механіхм дорожньо-транспортної пригоди полягав в наступному:

в районі 67 км автодороги Харків-Охтирка Богодухівського району Харківської області автомобіль ВАЗ-2109 р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5, рухаючись назустріч автомобілю ГАЗ-53 р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6, почав зміщуватися в стані бічного заносу, який не пов'язаний виключно з технічим станом авто, ліворуч по ходу руху в напрямку зустрічної смуги. В послідуючий момент часу відбулось зіткнення автомобілів ВАЗ та ГАЗ в районі осьової лінії дорожньої розмітки на ділянці проїзної частини в межах зафіксованої ділянки осипу уламків пластмаси і відокремлених частин транспортних засобів (поз. «7» схеми до протоколу огляду місця пригоди) та між кінцевим положенням транспортних засобів. Причому, зважаючи на ширину розташування зони уламків відокремлених частин транспортних засобів, є підстави технічного характеру вважати, що до моменту зіткнення автомобіль ГАЗ рухався в межах своєї смуги руху. В момент первинного контакту автомобіль ВАЗ лівою передньою стійкою даху контактував із лівим переднім кутом платформи вантажної цистерни автомобіля ГАЗ, при цьому кут між їх поздовжними вісями був меншим за 180 градусів і міг становити щонайменше 170 градусів. А кут зіткнення транспортних засобів в напрямку їх векторів зближення був меншим за 170 градусів. Після цього транспортні засоби продовжили взаємний зустрічний рух на зближення за рахунок чого у взаємодію вступали ліва передньо-бічна частина автомобіля ВАЗ та ліва частина вантажної платформи та спарка лівих задніх коліс автомобіля ГАЗ. При цьому за рахунок сили ударної взаємодії задній міст автомобіля ГАЗ був зірваний з місця кріплення. Після цього відбувалося роз'єднання транспортних засобів в процесі якого задні ліві колеса автомобіля ГАЗ взаємодіяли з лівими передніми дверима автомобіля ВАЗ, відбувалося відкидання автомобіля ВАЗ вправо по ходу руху за рахунок сил пружних деформацій, та вибивання заднього мосту автомобіля ГАЗ і перекидання останнього на правий борт та, в подальшому, через дах кабіни на лівий борт, при чому утворилися пошкодження правої частини вантажної платформи та пошкодження кабіни;

виходячи із встановленого механізму зіткнення транспортних засобів водій ОСОБА_5 в даній дорожній обстановці з метою забезпечення безпеки руху мав діяти у відповідності до вимог п. п. 10.1., 12.1., 13.1. Правил дорожнього руху:

п. 10.1. - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.1. - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 13.1. - водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу;

в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем ВАЗ 2109, не дотримався безпечного бічного інтервалу при роз'їзді із зустрічним автомобілем ГАЗ-53, під керуванням водія ОСОБА_6;

в даній дорожньо-транспортній ситуації, враховуючи встановлений механізм виникнення пригоди, пов'язаний із заносом автомобіля ВАЗ-2109, технічна можливість уникнути пригоди покладалася на водія автомобіля ВАЗ 2109 і, враховуючи стан гальмівної системи, полягала у виконанні ним технічних вимог п. п. 10.1., 12.1. Правил дорожнього руху. Виконавши вказані вимоги ПДР водій ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути пригоди при наявних несправностях гальмівної системи;

дії водія автомобіля ГАЗ-53 ОСОБА_6 з технічної точки зору не були пов'язані із створенням небезпечної дорожньої обстановки і, з моменту небезпечного маневрування автомобіля ВАЗ в бік його смуги руху, ОСОБА_6 мав діяти у відповідності до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, застосувавши екстрене гальмування керованого транспортного засобу. За наданими на дослідження матеріалами не мається даних щодо взаємного положення транспортних засобів відносно один одного в момент виникнення небезпечної дорожньої обстановки при зазначеній версії розвитку події, а отже встановити чи мав ОСОБА_6, керуючи автомобілем ГАЗ-53 технічну можливість запобігти зіткненню транспортних засобів не є можливим. За тих же підстав не є можливим встановити відповідність дій водія ОСОБА_6 вимогам п. 12.3. ПДР;

виходячи із встановленого механізму зіткнення транспортних засобів небезпечна дорожня обстановка, розвиток якої спричинив зіткнення автомобілів, виникла внаслідок небезпечного маневрування автомобіля ВАЗ-2109 під керуванням ОСОБА_5 в бік зустрічної смуги руху, що було пов'язано з невиконанням ним вимог п. п. 10.1., 12.1., 13.3. Правил дорожнього руху. Таким чином, дії водія ОСОБА_5 щодо невиконання вказаних вимог ПДР, створили небезпечну дорожню обстановку і, відповідно, з технічної точки зору перебувають в причинному зв'язку з виникненням ДТП (а. с. 96-128 том 1 цивільної справи № 2-155/2012).

Також у цивільній справі за № 2-155/2012р. була проведена додаткова судова автотехнічна та транспортно-трасологічна експертиза від 15 травня 2015 року в дослідженні якої зазначено, що характер утворення деформаційно-руйнаційних пошкоджень на досліджуваних транспортних засобах дає підстави вважати, що в початковій фазі зіткнення (в тому числі в момент первинного контакту) легковик своєю лівою передньою стійкою даху міг вступити в контакт із лівим переднім кутом платформи (цистерни) вантажного автомобіля. Після цього ліва передньо-бічна частина автомобіля ВАЗ (ліве переднє крило та фільонка лівої передньої двері) могла контактувати з лівим заднім колесом автомобіля ГАЗ, що супроводжувалось повертанням легковика по дузі проти напрямку обертання годинкової стрілки. Насамкінець транспортні засоби роз'єднались і зупинились в місцях, де були зафіксовані під час огляду місця ДТП. Такий характер контактної взаємодії міг бути реалізований як внаслідок виїзду автомобіля ВАЗ безпосередньо перед зіткненням на бік зустрічного руху, так і в разі попереднього маневру автомобіля ГАЗ на лівий бік дороги з наступним його повертанням на раніше займану цим автомобілем смугу руху. У кожному з цих варіантів технічна можливість попередження зіткнення у водія, який здійснював вказаний маневр під час руху, визначалась виконанням наступних вимог Правил дорожнього руху:

п. 1.2 - в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів;

п. 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 11.2 - нерейкові транспортні засоби повинні рухатись якнайближче до правого краю проїзної частини;

п.13.3 - під час обгону, випередження, об'їзду перешкоди чи зустрічного роз'їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху (а. с. 102-112 том 2 цивільної справи № 2-155/2012р.).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, під час розгляду справи не надав належної оцінки всім наявним у справі доказам. У зв'язку з чим прийшов до помилкового висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталася виключно з вини водія ОСОБА_6

З постанови слідчого від 11.11.2011 року про закриття кримінальної справи на підставі ст.6 п.8 КПК України у зв'язку зі смертю винної особи - ОСОБА_6 вбачається, що вона винесена на підставі висновків автотехнічної експертизи №263 від 24.03.2009 року та комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №3940/327 від 22.06.2010 року, які встановлюють вину в ДТП тільки водія ОСОБА_6

Проте, з постанов слідчого, якими було призначено проведення зазначених експертиз в кримінальній справі вбачається, що питання про визначення механізму зіткнення з урахуванням характеру та локалізації взаємно утворених пошкоджень автомобілів експертам слідчим не ставилось.

Крім того в постановах зазначено вихідні дані для використання при проведенні експертизи, які ґрунтуються виключно на показаннях водія ОСОБА_5 про механізм пригоди при відтворенні обстановки та обставин події. За показаннями водія ОСОБА_5 він рухався на автомобілі ВАЗ-2109 по смузі руху в напрямку м. Харків зі швидкістю 70 км/год. на відстані 0,8 м від розділової осьової лінії дорожньої розмітки до лівого борту авто. Автомобіль ГАЗ-53 рухався в зустрічному напрямку по смузі руху в бік м. Охтирка зі швидкістю 60 км/год. на відстані 0,9 м від розділової осьової лінії дорожньої розмітки до лівого борту авто. При взаємному зближенні автомобілів автомобіль ГАЗ-53, без подання будь-яких сигналів, зманеврував вліво по ходу свого руху і частково виїхав на смугу автомобіля ВАЗ-2109, після чого, на відстані біля 1 м від середини проїзної частини, на смузі руху в бік м. Харків відбулося зіткнення транспортних засобів. З моменту початку маневру до моменту зіткнення автомобіль ГАЗ-53 подолав відстань 36,5 м і не гальмувався. В свою чергу ОСОБА_5 гальмував керований автомобіль ВАЗ-2109, однак яку відстань до місця зіткнення подолав в загальмованому стані вказати не зміг. Питання про технічну спроможність механізму пригоди описану водієм ОСОБА_5, враховуючи, що він є особою заінтересованою в результатах розгляду справи, слідчим на вирішення експертиз також не ставились.

В той же час у висновку № 1-3-42/12 комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 27 червня 2012 року експертом визначено механізм дорожньо-транспортної пригоди з урахуванням слідової інформації, відображеної в протоколі огляду місця пригоди, схеми до нього, характеру та локалізації взаємно утворених пошкоджень транспортних засобів. Крім того у зазначеному висновку експертизи з наведенням відповідних розрахунків експертом визначено, що сумарна відстань, яку повинен подолати автомобіль ГАЗ з моменту початку відвороту на зустрічну смугу руху до місця зіткнення транспортних засобів визначається рівною не менше 56,4 м, а лівий передній кут платформи а/м ГАЗ (враховуючи довжину від переднього габарита кабіни а/м ГАЗ до кута вантажної платформи 2.5 м) при цьому зміститься вперед на відстань 53,9 м. В той час, як за показаннями водія ОСОБА_5 автомобіль ГАЗ в процесі маневру подолав відстань у 36,5 м. Отже, зазначені водієм ОСОБА_5 параметри маневру автомобіля ГАЗ є технічно неспроможними, що вказує на технічну неспроможність і викладеного ним механізму пригоди.

Не можна погодитись з твердженнями представника ОСОБА_5 у цивільній справі № 2-155/2012р., що висновок експертизи від 27 червня 2012 року є неналежним доказом, так як судом призначалась комплексна експертиза, але вона проведена одним експертом.

Відповідно до п. 1.2.10 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затв. наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 р. комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямків у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання). До проведення таких експертиз у разі потреби залучаються як експерти експертних установ, так і фахівці установ та служб (підрозділів) інших центральних органів виконавчої влади або інші фахівці, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах. Таким чином у зазначеній Інструкції відсутні посилання щодо кількості осіб, які мають проводити комплексне дослідження. Тому основною умовою проведення експертизи залишається наявність у експерта відповідної кваліфікації (категорії), у тому числі за декількома напрямками.

Як вбачається з копії свідоцтва № 419, виданого експерту ОСОБА_12, що виконав експертизу від 27 червня 2012 року, на час її проведення він мав стаж експертної роботи з 1995 року та кваліфікацію судового експерта за спеціальностями 10.1 «Дослідження обставин ДТП», 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» та 10.4. «Транспортно-трасологічні дослідження», тобто за напрямками які охоплюють всі питання, викладені в ухвалі суду від 04 квітня 2012 року по цивільній справі за № 2-155/2012р. про призначення комплексної судово-автотехнічної експертизи.

Взявши до уваги тільки висновки експертів НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області, зроблені ними в комплексній автотехнічній та транспортно-трасологічній експертизі №3940/327 від 22.06.2010 року та автотехнічній експертизі №263 від 24.03.2009 року, суд першої інстанції не врахував наведених обставин, а також те, що в експертизі від 22.06.2010 року маються дещо інші висновки експертів Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. Н.С.Бокаріуса, які повністю не співпадають з висновками автотехнічної експертизи №263 від 24.03.2009 року в питаннях оцінки дій водіїв.

Суд першої інстанції також прийшов до безпідставного висновку, що висновок експерта про механізм дорожньо-транспортної пригоди, викладений у експертизі від 27.06.2012 року, не ґрунтується на об'єктивних обставинах справи. З висновку зазначеної експертизи вбачається, що механізм пригоди було встановлено експертом та змодельовано графічно у відповідних додатках за наявними пошкодженнями автомобілів та даними протоколу огляду місця пригоди та схеми до нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

На підставі комплексного аналізу всіх наявних доказів щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, колегія суддів приходить до висновку, що вина в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди відповідача ОСОБА_5 підтверджується висновком № 1-3-42/12 комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 27 червня 2012 року, яка є належним доказом на підтвердження вказаної обставини, так як в ній встановлено механізм дорожньо-транспортної пригоди на підставі пошкоджень автомобілів, даних протоколу огляду місця пригоди та схеми до нього, а також надано відповідь на питання про технічну спроможність механізму пригоди, зазначену відповідачем ОСОБА_5 Додаткова судова автотехнічна та транспортно-трасологічна експертиза від 15 травня 2015 року висновки комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 27 червня 2012 року не спростовує та вину ОСОБА_5 в ДТП також не виключає. Враховуючи зазначені висновки експертизи, колегія суддів не може взяти до уваги висновки експертів НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області, зроблені ними в комплексній автотехнічній та транспортно-трасологічній експертизі №3940/327 від 22.06.2010 року та автотехнічній експертизі №263 від 24.03.2009 року щодо встановлення вини в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди виключно водія ОСОБА_6, а також постанови слідчого про закриття кримінальної справи. Крім того, як зазначалося вище, у висновках експертизи від 22.06.2010 року та від 24.03.2009 року не встановлено детальний механізм дорожньо-транспортної пригоди, на вирішення експертів не ставилось питання про технічну спроможність механізму пригоди описану водієм ОСОБА_5, а висновок експертизи від 22.06.2010 року містить також інші висновки експертів Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. Н.С.Бокаріуса.

Так як дорожньо-транспортна пригода сталася і з вини відповідача ОСОБА_5, відповідно до положень ст. ст. 1167, 1168, 1188 ЦК України, він зобов'язаний частково відшкодувати позивачам моральну шкоду, спричинену смертю ОСОБА_6 Внаслідок смерті рідної для них людини вони зазнали душевних страждань, які будуть супроводжувати їх все подальше життя.

Підстави для відшкодування моральної шкоди іншими відповідачами ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», Моторного (транспортного) страхового бюро України, ТОВ «Зоря 2014», в даному випадку відсутні та позивачами не доведені.

Враховуючи обставини справи, вимоги розумності і справедливості, колегія суддів визначає розмір грошової суми у відшкодування моральної шкоди у 25000 гривень кожному з позивачів.

Щодо позовних вимог до зазначених відповідачів про відшкодування витрат на поховання ОСОБА_6, то колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 8 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в редакції, яка діяла на час настання дорожньо-транспортної пригоди, у разі смерті потерпілого від нещасного випадку витрати на його поховання несе Фонд соціального страхування від нещасних випадків згідно з порядком, визначеним Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 6 Порядку проведення витрат на поховання у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2001 р. № 826, який є чинним і на даний час, розмір і процедура проведення та обліку витрат на поховання та пов'язаних з цим ритуальних послуг встановлюються правлінням Фонду для обласних управлінь його виконавчої дирекції на диференційній основі відповідно до фінансових можливостей та місцевих умов за поданням виконавчої дирекції Фонду. При цьому проводяться витрати на: саме поховання; придбання одягу, взуття, інших предметів для похорону; організацію поминального обіду; релігійні обряди; виготовлення і встановлення пам'ятників та огорож тощо.

Так як потерпілий ОСОБА_6 загинув під час виконання трудових обов'язків, що підтверджується актом №1 про нещасний випадок на виробництві від 30.11.2010 р. та відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Охтирка позивачці ОСОБА_4 призначені відповідні страхові виплати у зв'язку з втратою годувальника, позивачі мають право отримати відшкодування здійснених ними витрат на поховання, звернувшись до Фонду соціального страхування.

Відповідно до п. 41.3. ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування. В таких випадках МТСБУ відшкодовується частина шкоди, яка не компенсована за договорами інших видів страхування.

У зв'язку з тим, що потерпілий ОСОБА_6 був застрахований роботодавцем у ПАТ «НАСК «Оранта» за договором обов'язкового особистого страхування водіїв від нещасних випадків на транспорті та у Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, підстави для стягнення з МТСБУ витрат на поховання на даний час відсутні, так як позивачі не використали своє право на відшкодування цих витрат Фондом соціального страхування. Крім того позивачі з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування до МТСБУ не звертались.

Отже, рішення суду першої інстанції на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог, а також зміні в частині мотивів відмови у позовних вимогах про відшкодування витрат на поховання.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_5 підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 487 гривень 20 коп. та на користь позивачів пропорційно задоволеним позовних вимогам документально підтверджені витрати на проведення судової експертизи по 2000 гривень кожному. Щодо витрат на правову допомогу, то позивачами не надано відповідних доказів про понесення таких витрат в даній справі. Крім того особа, з якою вони уклали угоду про надання правової допомоги, в даній справі, участі в жодному судовому засіданні не приймала.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п. 2, п. 3; 309 ч. 1 п. 3, п. 4; 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 червня 2016 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди по 25 000 гривень кожному.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 витрати за проведення судової експертизи по 2000 гривень кожному.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 487 гривень 20 коп.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 червня 2016 року змінити в частині мотивів відмови у позовних вимогах про відшкодування витрат на поховання.

В іншій частині рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -