Провадження №2/748/347/16
Єдиний унікальний № 748/768/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2016 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Майбороди С.М.,

при секретарях: Головач О.М., Оніщенко Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

11 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 331 352,85 грн, франшизу в розмірі 1000 грн, збитки за проведення експертного дослідження в сумі 600,00 грн та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а отже з нього має бути стягнуто матеріальний збиток, що завданий йому пошкодженням транспортного засобу за мінусом суми виплаченого страхового відшкодування, а також франшиза. Моральну шкоду обґрунтовував тим, що переніс значний стрес, був позбавлений в повній мірі виконувати свої обов»язки для забезпечення життєдіяльності, вимушений був докладати зусиль для нормалізації свого життя, оскільки не міг використовувати транспортний засіб, витрачав час на поїздки до правоохоронних органів, оцінку понесених витрат.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Пояснив, що він автомобіль відремонтував частково та на даний час автомобіль не може їздити на значні відстані, оскільки відсутні перш за все подушки безпеки і він для ремонту автомобіля використовував нові деталі. Також, вказав, що він використовував автомобіль для роботи та возив дитину до школи і у спортивні секції.

Представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, оскільки позивач при ремонті автомобіля використав нові деталі, а отже не може бути враховано при визначенні розміру збитку фізичний знос. Вважав, що при розгляді даного позову мають враховуватись ст.ст. 22, 1192 ЦК України.

Відповідач та його представник позов визнали частково. Представник відповідача зазначила, що позов має бути задоволено на суму завданої шкоди, що визначена висновком експерта за мінусом страхового відшкодування, а саме на суму 90 522 грн, підлягає відшкодуванню франшиза на суму 1000 грн. Не визнали позов в частині стягнення понесених витрат на автотоварознавче дослідження та моральну шкоду на суму 10 000 грн, вважаючи дані вимоги безпідставними.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне.

У відповідності до постанови Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 січня 2016 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, а також встановлено, що останній 28 грудня 2015 року о 17 год 50 хв. в м.Чернігові по вул.Горького,30, керуючи автомобілем НОМЕР_1 у разі виникнення небезпеки для руху не вжив заходів для безпечного об»їзду перешкоди аж до повної зупинки транспортного засобу, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, який рухався у зустрічному напрямку, чим порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України. ( а.с.5) ОСОБА_5 постанова набрала чинності. За таких підстав винуватість відповідача у даній дорожньо-транспортній пригоді є доведеною та ніким не оспорюється.

За положеннями ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова у справі про адміністративне правопорушення, обов»язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль НОМЕР_2 належить ОСОБА_1. Дана обставина не оспорюється сторонами.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно положень ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З дослідженого судом полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що ОСОБА_4 застрахував свою цивільну відповідальність і забезпеченим транспортним засобом є саме автомобіль НОМЕР_1. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну 50 000 грн., при цьому розмір франшизи 1000 грн. (а.с.24).

В судове засідання надана виписка по договору, в якій вказано про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 49 000 грн. ( а.с.25)

Визначаючи розмір матеріального збитку, який завданий ОСОБА_1 суд зважає на наступне.

У відповідності до приписів ст.29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. N1961-IV у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

При визначенні вартості автомобіля НОМЕР_3 та вартості ремонтно - відновлювальних робіт судом як доказ враховується висновок експерта № С -177 за результатами автотоварознавчого дослідження автомобіля НОМЕР_3, оскільки вказана експертиза була проведена на підставі ухвали суду, експерт був попереджений про кримінальну відповідальність та експертиза була проведена в присутності сторін.

За висновком експерта № С - 177 за результатами автотоварознавчого дослідження автомобіля НОМЕР_4 перед дорожньо-транспортною пригодою, що сталася 28 грудня 2015 року станом цін на 04 лютого 2016 року з врахуванням його зносу становить 381 352 грн 85 коп., ринкова вартість автомобіля НОМЕР_3 після дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 28 грудня 2015 року станом цін на 04 лютого 2016 року з врахуванням його зносу становить 241 830 грн 31 коп., вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля НОМЕР_3 станом цін на 04 лютого 2016 року становить 139 522 грн 54 коп. ( а.с.60-67)

В ст.ст.22,1192 ЦК, що містять загальні положення щодо відшкодування збитків наведено поняття збитків та вказується, що розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого май на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Однак слід враховувати, що на позивача покладається доведеність розміру заподіяної йому шкоди.

Під час розгляду справи встановлено, що автомобіль позивачем відновлено, при цьому останнім до суду не надано жодного документу про купівлю нових деталей та вузлів та акту прийняття виконаних робіт, проведених по ремонту автомобіля. Наданий позивачем рахунок від 18 серпня 2016 року щодо вартості запчастин не підтверджує тієї обставини, що вказані запчастини були використані для ремонту його автомобіля.

У своєму висновку експерт також вказав, що автомобіль НОМЕР_3 по результатах огляду 08 липня 2016 року відновлений. Документи ( наряд замовлення СТО, акт виконаних робіт СТО, фіскальні чеки та інше), що підтверджує фактичну вартість ремонту у суб»єктів господарювання про відновлення досліджувального автомобіля не надані, а тому експертом акт технічного огляду та калькуляція відновлювального ремонту не складались.

Безпідставними є посилання представника позивача на необхідність застосування положень п.п.14,15 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», оскільки нові вузли, деталі, комплектуючи частини мають бути вже використані для відновлення попереднього стану речі, однак доказів використанні позивачем при ремонті автомобіля нових запчастин суду не надано. Ринкова вартість автомобіля відшкодовується у разі неможливості його відновлення або якщо вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження. Однак обставин того, що автомобіль не може бути відновлено та є фізично знищеним в судовому засіданні не встановлено, оскільки автомобіль відремонтовано та експлуатується позивачем.

Позивач при зверненні до суду вибрав спосіб правого захисту своїх порушених прав шляхом відшкодування понесених збитків, а отже судом не може розглядатись питання про повернення майна в натурі, оскільки суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимоги.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля НОМЕР_3 в сумі 139 522 грн 54 коп. При цьому сума даного відшкодування зменшується на суму страхового відшкодування за страховим полісом, яка виплачена страховою компанією, а саме 90 522,54 (139522,54 - 49000), а також франшиза в сумі 1000 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення додаткових понесених позивачем витрат суд зважає на наступне.

Проведене автотоварознавче дослідження на суму 600 грн ( а.с.26-27 ) не було предметом даного судового провадження, а тому дана вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті

Відповідно до положень ст.23 ЦК України, моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Як зазначено в роз'ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання про відшкодування позивачу моральної шкоди, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 зазнав моральних страждань внаслідок пошкодження автомобіля, що йому належав, який був для сім»ї зручним засобом пересування, фактично втрата автомобіля на тривалий час є для нього значна та тривала, він вимушений докладати додаткових зусиль для нормалізації свого життя, шукати кошти для відновлення автомобіля, що вимагає додаткових затрат, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазнав значних хвилювань, при цьому суд враховує, що надане позивачем свідоцтво про народження дитини свідчить лише про те, що він є батьком ОСОБА_5, а надана довідка свідчить про те, що він є директором ПБП «Спринт», а отже враховуючи обставини справи, ступінь вини відповідача, доводи позивача, з урахуванням вимог розумності і справедливості, глибини душевних і моральних страждань позивача, суд вважає, що позов в частині відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 5 000 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду з позовом поніс витрати, повязані зі сплатою судового збору за вимоги матеріального характеру в сумі 3 323 грн 53 коп.. Враховуючи те, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до частини задоволених позовних вимог в сумі 915 грн 22 коп. ( 91 522,54х3 323,53/332 352,85).

Також позивач при зверненні до суду поніс витрати за сплати судового збору в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 551 грн 20 коп. Враховуючи те, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до частини задоволених позовних вимог в сумі 275 грн 60 коп. ( 5000х551,20/10 000).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1194 Цивільного кодексу України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 90 522 ( дев»яносто тисяч п»ятсот двадцять дві) грн 54 коп матеріальної шкоди, 1 000 ( одну тисячу) грн франшизи, 5 000 (п"ять тисяч) грн моральної шкоди, а всього 96 522 ( дев»яносто шість тисяч п»ятсот двадцять дві) грн 54 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1190 грн 82 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С.М.Майборода