Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2016 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Мирошниченка Ю. М. , при секретарі Ковальовій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 13 грудня 2000 року по 05 травня 2015 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За період шлюбу подружжя придбало двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 за 110000 грн. Зазначила, що від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які мешкають разом з позивачкою. Відповідач участі у вихованні дітей не бере, присуджені за рішенням суду аліменти не сплачує. Посилаючись на ч. 3 ст. 70 СК України просила поділити квартиру АДРЕСА_1, визнавши за нею право власності на 2/3, а за відповідачем 1/3 частину зазначеної квартири.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав, частково. Суду пояснив, що згоден на поділ квартири в рівних частках, не відмовляється від утримання та виховання дітей, аліменти намагається сплачувати, у спірній квартирі наразі не мешкає задля комфортного проживанні в ній дітей.

Позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України) відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна за винятком тих, які згідно з законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту) незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

За змістом норм ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

За ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 71 СК України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Встановлено, що рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 05 травня 2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 23 грудня 2000 року розірвано.

З витягу Маріупольського бюро технічної інвентаризації № 12611106 убачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Право власності зареєстровано 23.11.2006 року, тобто у період шлюбу з ОСОБА_1

На підставі встановлених обставин та вимог ст. ст. 60, 61 СК України суд доходить висновку, що спірна квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу між чоловіком та дружиною відповідно до вимог ст. 69 СК України.

Зі свідоцтва про народження серії І-НО № 233197 вбачається, що відповідач є батьком, а позивач матірю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Також від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії І-НО№ 114769).

З довідки про склад сімї, виданої ЖКП з ремонту і експлуатації житлового фонду Іллічівського району м. Маріуполя 14 липня 2016 року, вбачається, що ОСОБА_1 мешкає у квартирі АДРЕСА_2 разом з дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 лютого 2015 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи утримання з 27.01.2015 року.

Згідно з довідкою державного виконавця Іллічівського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів за виконавчим листом № 264/403 станом на 30.06.2016 року складає 11790,82 грн.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 30 постанови Пленум Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді спору про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частки чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст. ст. 58, 59 ЦПК України) і це є її процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Позивачкою не доведено, що розмір стягнутих аліментів на дітей є недостатнім для забезпечення фізичного та духовного розвитку дітей, а також доказів того, що дитина в чомусь має потребу і що відповідач, як батько дитини, ухиляється від надання цієї допомоги, і вказані обставини можуть бути підставою для відступу від принципу рівності часток подружжя і виділення їй 2/3 частини спірної квартири. З наданих позивачкою довідок лише вбачається, що діти навчаються в школі та займаються в спортивних секціях.

Суд зазначає, що наявність у відповідача заборгованості по аліментах не може бути підставою для відступлення від рівності часток подружжя, оскільки з довідки державного виконавця про розмір заборгованості вбачається, що відповідач, який наразі не працює, намагається сплачувати аліменти нерегулярними, але значними платежами.

Окрім того, наявність заборгованості по сплаті аліментів може бути підставою для звернення до суду з позовом про стягнення такої заборгованості у відповідності до положень ст. 196 СК України.

Також, позивачкою не надано доказів щодо існування інших істотних обставин, наведених у ч. 2 ст. 70 СК України, які б надавали суду підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя у спільному майні, яке суд вважає можливим розділити, визнавши за кожною зі сторін право власності на 1/2 частину квартири.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивачки судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір (сума задоволених позовних вимог 75 %, отже 75 % від 740 грн. = 555 грн.).

На підставі викладеного та керуючись ст. 372 Цивільного кодексу України, ст. ст. 60, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст. ст. 58, 59, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 555 грн.00 коп.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя потягом десяти днів з дня його проголошення.

З повним текстом рішення можна ознайомитись в канцелярії суду 30 серпня 2016 року.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко