Справа № 349/826/16-ц
Провадження № 2/349/366/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 серпня 2016 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Лошак О.О.

з участю секретаря Сірко І.В.

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рогатині цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Висп'янської сільської ради про визнання права власності на земельні ділянки, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до Висп'янської сільської ради про визнання права власності на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку і ведення підсобного господарства загальною площею 0,8250 га, які розташовані на території Висп'янської сільської ради.

У позовній заяві зазначено, що ОСОБА_3 (батьку позивачів) на підставі Державного акта про право власності від 02.03.1998 року належали земельні ділянки для обслуговування житлового будинку і ведення підсобного господарства площами 0,1475 га, 0,0650 га, 0,3584 га, 0,2541 га, загальною площею площею 0,8250 га, що розташовані за адресою: Івано-Франківська область, Рогатинський район, Висп'янська сільська рада. Після смерті ОСОБА_3 в 2003 році, право на вищезазначену земельну ділянку набула його дружина ОСОБА_4 (мати позивачів), яка оформила свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.02.2004 року. Проте, через похилий вік, стан здоров'я, а також значну віддаленість від місця проживання, ОСОБА_4 не зареєструвала свідоцтво про право на спадщину у Висп'янській сільській раді. ОСОБА_4 померла 18 квітня 2015 року. За життя, а саме - 11 грудня 2003 року, ОСОБА_4 склала заповідальне розпорядження відповідно до якого земельну ділянку для обслуговування і ведення підсобного господарства площею 0,8250 га, що розташована на території Висп'янської сільської ради вона заповіла в рівних частинах позивачам по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Однак, через відсутність реєстрації на правовстановлюючому документі на земельну ділянку в даний час позивачі не мають можливості оформити спадкові права в нотаріальній конторі, а тому змушені звертатися із позовом до суду. Просили позов задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю із підстав, які наведені у позовній заяві. Пояснили, що державним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність реєстрації правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Просили позов задовольнити.

Висп'янська сільська рада направила на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у відсутності представника сільської ради. Позов визнали повністю.

За ст. 2 7ЦПК України участь у судових засіданнях є правом, а не обов'язком сторін по справі.

Суд, вислухавши доводи позивачів, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 на підставі рішення Висп'янської сільської ради народних депутатів від 31 грудня 1993 року набув право власності на земельні ділянки для обслуговування жилого будинку і ведення підсобного господарства площами 0,1475 га, 0,0650 га, 0,3584 га, 0.2541 га, загальною площею 0,8250 га, які розташовані на території Висп'янської сільської ради, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія ІФ, виданого 02 березня 1998 року Висп'янською сільською радою на підставі рішення Висп'янської сільської ради від 31 грудня 1993 року.

Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 лютого 2004 року, зареєстровано в реєстрі за № 200, вбачається, що ОСОБА_4 є спадкоємцем майна ОСОБА_5, який помер 22 березня 2003 року. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається із земельної ділянки площею 0,8250 га для обслуговування житлового будинку і ведення підсобного господарства, яка розташована на території Висп'янської сільської ради.

Відповідно до заповіту, посвідченого 11 грудня 2003 року державним нотаріусом п'ятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, ОСОБА_4 все майно (окрім квартири АДРЕСА_1, яку вона заповіла ОСОБА_2З.), яке буде належати їй на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі, все те, на що вона за законом матиме право заповіла в рівних частинах ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_4 померла 18 квітня 2015 року в м. Львові Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-СГ № 390195, виданим 18 квітня 2015 року Сихівським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 прийняли спадщину, оскільки подали державній нотаріальній конторі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері від 25.06.2015 року та 04.06.2016 року відповідно.

Державним нотаріусом п'ятої Львівської державної нотаріальної контори 12 травня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2З відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та роз'яснено, що для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку необхідно надати оригінали правовстановлюючих документів, що зареєстровані згідно законодавства, що діяло на момент смерті спадкодавця та підтверджують належність йому майна, а у разі його відсутності, необхідно звернутись до суду.

Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного субєктивного земельного права, субєктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку, чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку.

Відповідно до п.г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Статтею 182 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України).

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями. За ч. 2 ст. 1299 ЦК (чинною на час виникнення спірних правовідносин) право власності на нерухоме майно виникало в спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Статтею 1299 ЦК України було визначено, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 25 лютого 2004 року отримала свідоцтво на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 0,825 га. Свідоцтво підлягало реєстрації в Висп'янській сільській раді народних депутатів Рогатинського району Івано-Франківської області. У свідоцтві про право на спадщину було зазначено, що право власності на земельну ділянку, яка зазначена у свідоцтві виникає у спадкоємця з моменту її державної реєстрації. Однак свідоцтво про право на спадщину в Висп'янській сільській раді не зареєстровано.

Зі змісту ст. 392 Цивільного кодексу України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи.

За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. За ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителькою АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 слід визнати право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,8250 га, загальною вартістю 33 393 грн., яка розташована на території Висп'янської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області та яка на день смерті належала ОСОБА_4, яка померла 18 квітня 2015 року. За ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителькою АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 слід визнати право власності на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 0,8250 га, загальною вартістю 33 393 грн., яка розташована на території Висп'янської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, яка на день смерті належала ОСОБА_4, яка померла 18 квітня 2015 року.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212,214 ЦПК України, суд ,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителькою АДРЕСА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на 1/2 частину земельних ділянок площами 0,1475 га, 0,0650 га, 0,3584 га та 0,2541 га, загальною площею 0,8250 га, вартістю 33 393 грн., які розташована на території Висп'янської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області та які на день смерті належали ОСОБА_4, яка померла 18 квітня 2015 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителькою АДРЕСА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 право власності на 1/2 частину земельних ділянок площами 0.1475 га, 0,0650 га, 0,3584 га та 0,2541 га, загальною площею 0,8250 га, вартістю 33 393 грн., які розташовані на території Висп'янської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області та які на день смерті належали ОСОБА_4, яка померла 18 квітня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано Франківської області через Рогатинський районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення в цей же термін з часу отримання копії рішення.

Головуючий: Лошак О.О.