Справа № 159/3203/16-ц
Провадження № 2/159/1210/16
УХВАЛА

про усунення недоліків

30 серпня 2016 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Восковська О.А, вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Поворської туберкульозної лікарні обласного територіального медичного протитуберкульозного обєднання про визнання відмови в прийнятті на роботу неправомірною та зобовязання укладення трудового договору, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовною заявою до Поворської туберкульозної лікарні обласного територіального медичного протитуберкульозного обєднання про визнання відмови в прийнятті на роботу неправомірною та зобовязання укладення трудового договору.

Подану ОСОБА_1 позовну заяву слід залишити без руху, як таку, що не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України. Так, згідно п.п.5,6 ч.2 ст.119 ЦПК України у позовній заяві мають бути чітко викладені обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, із зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позивачем ОСОБА_1 не зазначено про наявність доказів на підтвердження жодної з викладених у позовній заяві обставин. Так, позивачем не зазначено коли саме мала місце відмова у прийнятті її на роботу та ким саме було відмовлено, чи приймалось відповідне рішення роботодавця з даного приводу.

Крім того, зміст позовних вимог суперечить змісту позовної заяви, а саме: зазначаючи у позовній заяві про відмову у переведенні на іншу роботу позивачка заявляє вимогу про визнання неправомірною відмову у прийнятті на роботу, - при цьому, вказує, що працює у відповідача і останній не звільняв її з роботи.

Згідно ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Подана ОСОБА_1 позовна заява про визнання відмови в прийнятті на роботу неправомірною та зобовязання укладення трудового договору не оплачена судовим збором, і не представлено останньою жодного письмового доказу того, що вона звільнена від його сплати.

Посилання позивача на п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», - як на підставу для звільнення від сплати судового збору, - в даному випадку є необгрунтованими, оскільки в п.1 ч.1 ст.5 вищевказаного Закону від 08.07.2011 року №3674-VІ із внесеними змінами та доповненнями від 22.05.2015 року №484-VІІІ, які діють з 01.09.2015 року чітко викладені підстави звільнення від сплати судового збору, а саме: «від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі», - тоді як позивачкою заявлено вимогу про визнання відмови в прийнятті на роботу неправомірною та зобовязання укладення трудового договору

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ із внесеними змінами та доповненнями від 22.05.2015 року №484-VІІІ, які діють з 01.09.2015 року, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, а саме 551,20 гривень.

Відповідно до вимог ст.121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст.119,120 ЦПК України підлягає залишенню без руху із встановленням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Поворської туберкульозної лікарні обласного територіального медичного протитуберкульозного обєднання про визнання відмови в прийнятті на роботу неправомірною та зобовязання укладення трудового договору, - залишити без руху.

Усунути зазначені в ухвалі недоліки позивач ОСОБА_1 може протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог, зазначених у даній ухвалі у визначений ухвалою строк позовна заява буде вважатись неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ковельського міськрайонного судуОСОБА_2