Справа № 158/1305/16-ц
Провадження № 2/0158/470/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2016 року Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Пономарьової О.М.

при секретарі Грубі М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ківерці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Другий відділ державної виконавчої служби м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що рішенням Луцького районного суду Волинської області від 17.04.2003 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 19.02.2003 року.

Проте, відповідач належним чином не виконує свого обов'язку по сплаті аліментів, в результаті чого станом на 01.06.2016 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів в сумі 67 462 грн.

Посилаючись на викладене, просить стягнути з відповідача в її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 20800, 52 грн.

Ухвалою Ківерцівського районного суду від 17.08.2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено Другий відділ державної виконавчої служби м. Луцьк ГТУЮ у Волинській області.

В ході судового розгляду позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 підтримали заявлені вимоги, давши пояснення за обставинами, викладеними в позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав. Несплату аліментів пояснив тим, що позивач не дозволяла бачитися з сином, пізніше змінила місце проживання та виховала дитину так, що останній не визнає його своїм батьком.

Представник третьої особи Другого відділу ДВС м. Луцька в судове засідання не зявився, до суду подано клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

В судове засідання 30.08.2016 року позивач та її представник не з'явилися. До суду подали заяву про підтримання позову та розгляд справи у їх відсутності.

Будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причину неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.04.2003 року та виконавчого листа № 2-2190/2003, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 25.04.2003 року з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття починаючи з 19.02.2003 року (а.с.10).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, виданих Другим відділом ДВС м. Луцька № 1222 від 13.06.2016 року, заборгованість по аліментах ОСОБА_2 станом на 01.06.2016 року становить 67462 грн. 72 коп. (а.с.8-9).

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Оскільки, відповідач невчасно сплатив аліменти, то позивач на підставі ст. 196 СК України, має право на стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 Сімейного Кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин.

Факт ухилення ОСОБА_2 від сплати аліментів, стверджується дослідженими в судовому засідання копіями матеріалів виконавчого провадження серії ВП № 9415341, з який вбачається, що у звязку з ухилення боржника від сплати аліментів, до останнього застосовувались примусові приводи, накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону його відчуження. Вироком Луцького міськрайонного суду від 18.05.2009 року ОСОБА_2 визнаний винним у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Крім того, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.10.2015 року, у звязку з ухиленням ОСОБА_2 від сплати аліментів, останнього тимчасово обмежено в праві виїзду за кордон до повного погашення заборгованості по аліментах.

З розрахунку нарахування неустойки по аліментах, поданих позивачем на вимогу суду, вбачається, що з 01.10.2003 року по 01.06.2016 року загальна сума неустойки (пені) від суми несплачених аліментів становить 20915,01 грн.(а.с.28-33).

Згідно заявлених у позові вимог позивач просить стягнути з відповідача неустойку пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 20800 грн. Із заявою про збільшення позовних вимог сторона позивача не зверталася.

В силу ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Разом з тим, у відповідності до ч.4 ст. 10 ЦПК України, суд, сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснив відповідачу положення ч. 2 ст. 196 СК України щодо можливості зменшення судом розміру неустойки з врахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

В супереч вимогам ст. 60 ЦПК України відповідачем не було надано будь-яких доказів в обгрунтування своїх заперечень щодо позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 213, 214 215 ЦПК України, ст. 196 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 20 800 (двадцять тисяч вісімсот ) грн. 52 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави для зарахування до спеціального фонду державного бюджету 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Ківерцівський районний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ківерцівського районного суду О.М. Пономарьова