УхвалА

іменем україни

24 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» до ОСОБА_4 про звільнення приміщення за касаційною скаргою ОСОБА_4 та його представника - ОСОБА_5, на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 січня 2016 року

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року Печерська районна в м. Києві державна адміністрація та комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва») звернулися до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 1 травня 2012 року між дочірнім підприємством «Екос» та ОСОБА_4 було укладено договір оренди нежитлових приміщень загальною площею 35,3 кв. м, розташованих у будинку АДРЕСА_1 для службових потреб без права пролонгації та викупу, строком до 31 грудня 2012 року.

Указували, що на підставі рішення Київської міської ради від 22 вересня 2011 року «Про затвердження Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва», розпорядження виконавчого органу Київської міської ради від 12 вересня 2012 року «Про безоплатне прийняття відомчого житлового фонду, службового житла, зовнішніх інженерних мереж публічного акціонерного товариства «Холдингової компанії «Київміськбуд» до комунальної власності територіальної громади м. Києва», розпорядження Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 26 січня 2012 року «Про визначення комунального підприємства Печерського району м. Києва» управителем нерухомих об'єктів, віднесених до нежитлового фонду, переданого до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації», між Печерською районною в м. Києві державною адміністрацією, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та ОСОБА_4 1 жовтня 2012 року була укладена додаткова угода до договору оренди, відповідно до умов якої орендодавцем за договором оренди стала Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, а підприємством - отримувачем коштів від орендної плати було визначено КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Печерської районної у м. Києві ради». Зазначали, що оскільки строк договору оренди закінчився 31 грудня 2012 року, відповідачу було направлено заяву-попередження про необхідність звільнити нежитлове приміщення, яку останній отримав особисто, проте в добровільному порядку відмовляється звільнити указане приміщення та продовжує його використовувати.

Ураховуючи викладене, Печерська районна в м. Києві державна адміністрація та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» просили суд зобов'язати ОСОБА_4 звільнити указане нежитлове приміщення шляхом його виселення з нього.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 13 січня 2016 року, позов Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» задоволено. Виселено ОСОБА_4 з нежитлового приміщення, загальною площею 35,3 кв. м, розташованого на першому поверсі з окремим входом у будинку АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та його представник - ОСОБА_5, просять оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши положення ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», норми ЦК України, дійшли до правильного висновку, про те, що відповідач після закінчення строку дії договору оренди нежитлового приміщення, який не було пролонговано на новий термін, отримавши особисто заяву-попередження про необхідність звільнення приміщення, продовжував користуватись ним без відповідної правової підстави, перешкоджаючи позивачам володіти, користуватись та розпоряджатись указаним майном, а тому підлягає виселенню з нього шляхом звільнення з приміщення.

Інші доводи касаційної скарги є несуттєвими і висновків судів не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та його представника - ОСОБА_5, відхилити.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик