Справа № 473/2328/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"23" серпня 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Вуїва О.В., при секретарі Заблоцькій М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу в якому вказував, що 16 жовтня 1993 року у Вознесенському міському відділі ЗАГСу Миколаївської області між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, актовий запис № 350.

Мають спільну неповнолітню доньку Владиславу, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проте сімейні відносини не склалися та фактично припинені. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сімї. Спору щодо поділу майна немає. В звязку з цим позивач просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2.

В судове засідання позивач ОСОБА_1, та його представник ОСОБА_3 не зявилися, проте через канцелярію суду від останніх надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність в яких вони позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, проте на час судового засідання надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність в якій позовні вимоги визнала повністю, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище.

Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, представника позивача.

Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необхідність застосування наслідків визнання позову відповідачем, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Зокрема судом встановлено, що 16 жовтня 1993 року у Вознесенському міському відділі ЗАГСу Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 350.

Мають спільну неповнолітню доньку Владиславу, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проте сімейні відносини між позивачем та відповідачкою не склалися та припинені.

Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сімю.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Згідно ст. 112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачкою, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст.105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу -- задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстровано 16 жовтня 1993 року у Вознесенському міському відділі ЗАГСу Миколаївської області, актовий запис № 350 - розірвати.

Після розірвання шлюбу сторонам присвоюються прізвища: позивачу «Зінзюк», відповідачці «Зінзюк».

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В.Вуїв