Справа № 359/8109/15-ц Головуючий у І інстанції Чирка С. С.
Провадження № 22-ц/780/1418/16 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 33 17.03.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

17 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Дмитрієвої Л.Д., Олійника В.І.,

та секретаря Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2015 року у справі за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до ОСОБА_2 про стягнення збитків,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ДП «МА Бориспіль» звернулося до суду із вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 17 червня 2015 року на території ДП «МА «Бориспіль» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ДП «МА «Бориспіль», під керуванням начальника служби господарсько-технічного забезпечення ОСОБА_2 (відповідач), та автомобіля Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вказує, що ОСОБА_2 визнав свою вину у скоєнні ДТП та зобов'язався за власний рахунок відремонтувати пошкоджений автомобіль підприємства. Розмір матеріального збитку, заподіяного ДП «МА «Бориспіль» як власнику транспортного засобу, становить 22 951, 87 грн., через що з відповідача на користь ДП «МА «Бориспіль» необхідно стягнути зазначені кошти.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ДП «МА «Бориспіль» подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Однак зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем не було надано доказів щодо притягнення відповідача до кримінальної чи адміністративної відповідальності за скоєну ДТП, то підстави для задоволення позову про стягнення з відповідача матеріальних збитків відсутні.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 працює на посаді начальника служби господарсько-технічного забезпечення АВК ДП «МА «Бориспіль» з посадовим окладом 9145 грн. на місяць, що підтверджується копією наказу генерального директора підприємства Гомболевського С.Є від 01 квітня 2014 року (а. с. 8).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 11 грудня 2006 року автомобіль марки Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1, належить на праві власності ДП «МА «Бориспіль» (а. с. 11).

Згідно доповідної записки № 61-10-469 від 17 червня 2015 року, начальник зміни № 3 ССТ повідомив начальника ССТ Павловського О.А. про те, що цього дня сталася ДТП за участю вищевказаного автомобіля під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Ford Transit, яким керував ОСОБА_3 (а. с. 24).

Наказом в. о. генерального директора Дихне Є.Г. № 01-07-157 від 18 червня 2015 року створено комісію для проведення службового розслідування щодо дорожньо-транспортної пригоди на території ДП «МА «Бориспіль» за участю начальника служби господарсько-технічного забезпечення ОСОБА_2 (а. с. 12).

З 18 червня 2015 року по 26 червня 2015 року було проведено службове розслідування щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 17 червня 2015 року на території ДП «МА «Бориспіль» в районі КПП №2 за участю ОСОБА_2, про що було складено Акт № 41-26-82 від 26 червня 2015 року, за яким останній скоїв ДТП на автомобілі Volkswagen Caddy реєстраційний номер НОМЕР_1 та пошкодив його, сума пошкоджень якого складає 22 951,87 грн. (а.с.13-18, 65-79).

ОСОБА_2 звернувся до головного інженера ОСОБА_7 із службовою запискою № 59-10-256 від 24 червня 2015 року із проханням надати дозвіл на тимчасове зберігання службового автомобілю Volkswagen Caddy реєстраційний номер НОМЕР_1 для відновлення заподіяних ним пошкоджень внаслідок ДТП за його власні кошти (а. с. 24). У цьому письмовому повідомленні відповідач визнав свою вину у скоєнні вказаного ДТП.

За п 4.1.2 Посадової інструкції начальника СГТЗ від 19.03.2015 № 29-05/2-122, начальник СГТЗ зобов'язаний здійснювати перевірку стану та функціонування усього обладнання, що знаходиться на підзвітній території, у разі необхідності вживати відповідні заходи по усуненню недоліків.

Згідно п. п. 4.1, 4.2.1 , 4.20 Інструкції для роботи працівника, що керує службовим колісним засобом від 09.12.2013 №61-06-19 працівник підприємства, що керує службовим колісним транспортним засобом зобов'язаний під час виконання службових обов'язків мати при собі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення про право керування колісним транспортним засобом даного типу, талон про право руху по аеродрому (перону), дійсні перепустки на колісні транспортні засоби, картку про проходження медичного огляду та подорожній лист з відміткою лікаря про проходження медичного огляду, медичну довідку, щодо придатності до керування транспортним засобом, належно оформлений подорожній лист. Працівник, що виїжджає на лінію зобов'язаний перед тим, як приступити до роботи пройти медогляд, отримати у диспетчера ССТ подорожній лист, отримати відмітку у картці медоглядів або подорожньому листі про дозвіл до роботи; не допускати випадків ДТП та пошкодження повітряних суден транспортними засобами. В разі ДТП негайно доповісти безпосередньому керівництву, начальнику зміни ССТ (механіку колони, ГТК). У разі підтвердження вини працівника підприємства, який керує службовим транспортним засобом, внаслідок якого трапилось ДТП вживати заходів щодо відновлення колісного транспортного засобу (а.с.49-62).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Разом з тим, відповідно до ст. 130. Кодексу законів про працю України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 132. КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову з підстав відсутності постанови суду щодо притягнення відповідача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за скоєну ДТП, оскільки за законом позивач має право на відшкодування шкоди завданої відповідачем, з яким він перебуває у трудових відносинах, у розмірі середнього місячного заробітку, який, згідно довідки про заробітну плату становить 14 617,47 грн., оскільки між сторонами не укладався договір про повну матеріальну відповідальність .

Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 255 грн. 78 коп.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 14 617 (чотирнадцять тисяч шістсот сімнадцять гривень) 47 коп. матеріальної шкоди та судові витрати у розмірі 255 грн. 78 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: