Справа № 450/283/16 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/4785/16 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Симець В.І

з участю позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ВАШ АВТО" на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "ВАШ АВТО" про захист прав споживача та визнання недійсним договору, стягнення суми ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Визнано недійсним договір фінансового лізингу №002683, укладений 21.01.2016 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО».

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» в користь ОСОБА_2, кошти в сумі 30 000.00 грн., сплачені останнім як адміністративний платіж згідно договору фінансового лізингу №002683 від 21.01.2016 року.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив представник відповідача. Вважає рішення незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом не досліджено в повній мірі обставини справи, не надано належної правової оцінки правовідносинам, що склались між сторонами, невірно надано правову оцінку доказам, невірно встановлено правову природу правочину, неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Суд не послався на норми цивільного законодавства, які були порушені сторонами під час укладення оспорюваного договору. Не застосував норми спеціального ЗУ «Про фінансовий лізинг», також відсутні будь-які докази та конкретні посилання порушення охоронюваних прав споживача. Не вказав, які саме вимоги не були додержані сторонами в момент вчинення правочину, що призвело до визнання його недійсним.

Вказує на те, що позивачу було відомо усі істотні та інші умови Договору, про що свідчить його підпис на кожній сторінці договору. Зазначає, що про правову природу правочину, перелік прав та обов'язків сторін договору, позивачу було достовірно відомо.

Наявні у справі докази свідчать також про те, що позивачу було відомо і про сплату адміністративного платежу. Щодо мотивів рішенні суду про відсутність нотаріального посвідчення оспорюваного договору, як однієї з підстав для визнання його недійсним, то по своїй суті Договір фінансового лізингу, що укладений між сторонами не є договором купівлі-продажу, оскільки за таким предмет договору позивачу не передавався.

В судову засіданні позивач просить рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу без задоволення, підтримавши письмові заперечення на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 308 ЦПК України - не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що договір повинен відповідати імперативним приписам цивільного законодавства і сторони відступати від них не можуть, тому суд дійшов висновку, що оспорюваний договір фінансового лізингу № 002683 від 21.01.2016 року укладений з порушенням вимог цивільного законодавства України, а тому позов є підставним. Відтак, в порядку застосування наслідків недійсності правочину до стягнення з відповідача ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» в користь ОСОБА_2 підлягають сплачені ним кошти в сумі 30 000.00 грн. як адміністративний платіж.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 2 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг», за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 1 ст.2 вказаного Закону, відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Частиною першою ст. 806 ЦК України, визначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно ч. 2 ст. 806 ЦК України, до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Частиною другою ст. 6 Закону України Про фінансовий лізинг визначені істотні умови договору лізингу, якими є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 21 січня 2016 року між позивачем та ТОВ "Лізингова компанія "ВАШ АВТО" укладено договір фінансового лізингу № 002683, предметом якого був ТЗ Foton FT354, вартістю 300 000.00 грн.

Пунктом 4.1 вказаного договору передбачено, що предмет договору передається в користування лізингоодержувачеві протягом не пізніше 120 (сто двадцять ) робочих днів з дати отримання на поточний рахунок Лізингодавця наступних платежів: Адміністративного платежу; Авансового платежу, Комісії за передачу предмета лізингу, - у разі наявності, Оплатити різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.6 ст. 9 даного Договору. У разі затримки строку сплати авансового платежу (не враховуючи право лізингоодержувача виплачувати авансовий платіж протягом 12 місяців), строк поставки предмета лізингу може бути відповідно змінено.

Пунктом 1.7 укладеного договору передбачено, що предмет Лізингу передається в користування Лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 (сто двадцять) робочих днів з моменту сплати Лізингоодержувачем на рахунок Лізингодавця: Адміністративного платежу; Авансового платежу; Комісії за передачу предмету лізингу; у разі наявності, Сплати різниці до уже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п.9.4 ст. 9даного Договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.6 ст. 9 даного Договору.

Згідно п. 8.2 договору Лізингу сторони погодили, що Вартість предмета лізингу, на момент укладання договору, за цим договором становить 11 111, 11 доларів США з урахуванням ПДВ, згідно обмінного курсу долара США до української гривні, на фактичну дату укладання даного Договору. На дату укладання цього договору, згідно обмінного кусу долара США до української гривні, гривневий еквівалент вартості предмета лізингу становить 300 000,00 грн з ПДВ.

Згідно з квитанцією №0.0.493990915.1 від 21.01.2016 р. позивачем на виконання умов даного договору сплачено ТОВ "Лізингова компанія "АвтоФінанс" 30 000, 00 грн. адміністративного платежу згідно договору фінансового лізингу № 002683

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною/сторонами/ вимог, які встановлені частинами першою-третьою,п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відносини, що виникають у зв»язку з договором фінансового лізингу регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм /оренду/, купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Відповідно до правової позиції у справі №6-2766 цс15, висловленій у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року - відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм /оренду/ з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов»язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки,якщо інше не встановлено законом. Також виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди /найму/ та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

З огляду на викладену правову позицію ВСУ, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції .

Враховуючи заявлення вимоги про визнання правочину недійсним в тому числі з підстав невідповідності вимогам закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

З врахуванням встановлених у справі обставин, та урахуванням вимог законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що договір фінансового лізингу було укладено з порушенням вимог цивільного законодавства, додержання яких є необхідним для чинності провичину.

Інші мотиви апеляційної скарги не спростовують висновків колегії суддів.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 відповідає фактичним обставинам справи, а тому рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27.04.2016 року залишає без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307,308, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді