АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 544/1279/14-ц Номер провадження 22-ц/786/715/16Головуючий у 1-й інстанції Ощинська Ю. О. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі :

Головуючого судді : Абрамова П.С.

Суддів :Акопян В.І., Гальонкіна С.А.

При секретарі: Фадейкіній Н.Б.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 грудня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільно набутого за час шлюбу майна та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ домоволодіння в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільно набутого за час шлюбу майна, посилаючись на те, що у період з 10 серпня 1996 року по 23 січня 2013 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, за час шлюбу ними спільно було набуто майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1, та земельна ділянка площею 0,2351 га, що має цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства. 23 січня 2013 року шлюб між ними розірвано. Згоди про поділ майна не досягнуто. ОСОБА_3 прохала суд поділити вказане майно, визнати за кожною стороною право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та на 1/2 частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства (а.с. 2-3).

10 липня 2014 року ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3 про поділ домоволодіння в натурі. Зазначив, що за час перебування у шлюбі ними набуто у власність домоволодіння по АДРЕСА_1, та земельна ділянка площею 0, 2351 га, що має цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства. Після розірвання шлюбу спору про порядок користування та володіння житловим будинком та господарськими будівлями і спорудами не виникало. Але, враховуючи позов ОСОБА_3, прохав суд поділити домоволодіння в натурі за 2 варіантом висновку фахівця ПП «Бюро послуг та консультацій» від 08 липня 2014 року, визнати за ОСОБА_3 право власності на 57/100 частки домоволодіння та виділити в натурі, що зафарбовано червоним кольором загальною вартістю 69 291 грн., за ним визнати право власності на 43/100 частки домоволодіння та виділити в натурі, що зафарбовано синім кольором загальною вартістю 51 788 грн. Виділити у користування ОСОБА_4 земельну ділянку площею 948 кв.м.за 2 варіантом поділу, що зафарбовано червоним кольором, у його користуванні залишити земельну ділянку площею 736 кв. м за 2 варіантом поділу, що зафарбовано синім кольором, земельну ділянку площею 667 кв. м залишити у загальному користуванні (а.с. 27-29)

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 про поділ спільно набутого за час шлюбу майна задоволено частково.

Визнано, що спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є: житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами: погріб "Г", гараж "Б", сарай "В", убиральня "Г", огорожа № 1, зливна яма № 2; земельна ділянка, площею 0,2351 га, що має цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства, державний акт серія НОМЕР_1. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у повернення сплаченого судового збору у розмірі 198,25 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1 000 грн., а всього на загальну суму 1 198,25 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2 про поділ домоволодіння в натурі задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 відповідно до другої частини першого варіанту, передбаченого висновком фахівця, право власності на 47/100 частки житлового будинку "А-1", що складається з: кімнати 1-5 загальною площею 11, 3 кв. м, житловою площею 11, 3 кв. м; кімнати 1-6 загальною площею 18, 2 кв. м, житловою площею 18, 2 кв. м; та господарські будівлі і споруди: сарай "В", прибудова "в", убиральня "Д", 1/2 частина огорожі № 1, зливна яма № 2, розташовані по АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_2 відповідно до другої частини першого варіанту, передбаченого висновком фахівця, право власності на 736 кв. м земельної ділянки, що має цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства, державний акт серія НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_2 відповідно до другої частини першого варіанту, передбаченого висновком фахівця, право спільної сумісної власності із ОСОБА_3 земельною ділянкою площею 667 кв. м, що має цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства, державний акт серія НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_3 відповідно до першої частини першого варіанту, передбаченого висновком фахівця, право власності на 53/100 частки житлового будинку "А-1", що складається з: коридору 1-1 загальною площею 10,1 кв.м; котельні 1-2 загальною площею 6 кв.м; передньої 1-3 загальною площею 16,2 кв.м; кухні 1-4 загальною площею 12,5 кв.м; та господарські будівлі і споруди: гаража "Б", погреба "Г", 1/2 частини огорожі № 1, розташовані по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 відповідно до першої частини першого варіанту, передбаченого висновком фахівця, право власності на 948 кв. м земельної ділянки, що має цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства, державний акт серія НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_3 відповідно до першої частини першого варіанту, передбаченого висновком фахівця, право спільної сумісної власності із ОСОБА_2 земельною ділянкою площею 667 кв. м, що має цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства, державний акт серія НОМЕР_1.

Власника другої частини ОСОБА_2 зобов'язано обладнати окремий вихід із своєї частини відповідно до проекту розподілу до 01 серпня 2015 року.

Власника першої частини ОСОБА_3 зобов'язано після того, як власник другої частини ОСОБА_2 облаштує окремий вихід/вхід, ліквідувати дверні прорізи між передньою 1-3 та кімнатою 1-6, відповідно плану будинку АДРЕСА_1 Горищний простір розподілено відповідно до поділу житлового будинку на окремі частини.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на компенсацію за розходження від ідеальних часток у розмірі 3 900 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у повернення сплаченого ним судового збору у розмірі 538,81 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 267 грн., витрати за проведену технічну інвентаризацію з висновком фахівця у розмірі1 335 грн., а всього на загальну суму 2 140, 81 грн. (а.с. 109-111).

З даним рішенням не погодився ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу. Вказуючи на порушенням норм матеріального та процесуального права, прохав рішення місцевого суду скасувати, ухвалити нове рішенням, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с.117).

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 12 березня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільно набутого за час шлюбу майна та зустрічного позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ домоволодіння в натурі (а.с. 151-158).

Дане рішення було оскаржено сторонами в касаційному порядку.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 23 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 12 березня 2015 року скасовано у частині вирішення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільно набутого за час шлюбу майна, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення апеляційного суду Полтавської області від 12 березня 2015 року залишено без змін (а.с. 211-214).

Судом касаційної інстанції зазначено, що відмовляючи ОСОБА_3 у позові, апеляційний суд виходив із того, що право на 1/2 частку набутого у шлюбі майна належить їй в силу прямої дії норм СК України, ніхто не заперечує факту спільності майна та рівності часток сторін у праві власності на нього, що свідчить про відсутність спору між сторонами в цій частині.

Разом з тим, апеляційний суд не звернув уваги на те, що спільне майно сторін зареєстровано на ОСОБА_2, що позбавляє ОСОБА_3 реальної можливості реалізовувати право власності на частку у майні, зміст якого полягає у володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном на власний розсуд.

Враховуючи, що висновки касаційної інстанції мають визначальне значення для суду апеляційної інстанції, колегія суддів переглядає рішення місцевого суду лише у частині вирішення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільно набутого за час шлюбу майна в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_2

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 місцевий суд вірно встановив фактичні обставини справи, що з 10 серпня 1996 року по 23 січня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

За час шлюбу ними спільно було набуто майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1, та земельна ділянка площею 0, 2351 га, що має цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства. Документи про право власності на спірне майно видано на ім'я ОСОБА_5

Право власності на житловий будинок та господарські споруди за ОСОБА_5 було зареєстровано на підставі рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 8 липня 2011 року, а право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування земельної ділянки набуто на підставі державного акту про право власності на землю № НОМЕР_2 від 23 квітня 2002 року ( а.с. 25)

В ході судового розгляду справи та в апеляційній скарзі ОСОБА_5 встановлених судом фактів, що вказане майно є об'єктом права сумісної власності подружжя не оспорював, та доводів на незаконність судового рішення в цій частині не зазначав.

Та обставина, що ОСОБА_5 не оспорює вказані факти не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, оскільки правовстановлюючі документи зареєстровані за ОСОБА_2

Крім того ОСОБА_3 вправі визначити частку у праві спільної сумісної власності, розмір якої становить ? частини майна.

Як вбачається з рішення місцевого суду при вирішенні позовних вимог ОСОБА_3 місцевий суд в мотивувальній частині судового рішення достатньо повно мотивував свої висновки про право ОСОБА_3 на ? частину майна, однак в резолютивній частині судового рішення не врахувавши змісту її позовних вимог замість визнання за ОСОБА_3 права власності на ? частину майна, визнав це майно спільною сумісною власністю.

З врахуванням зазначеного колегія суддів вважає, що в зазначеній частині рішення місцевого суду підлягає зміні, в резолютивній частині судового рішення замість речення:«Визнано, що спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є: житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами: погріб "Г", гараж "Б", сарай "В", убиральня "Г", огорожа № 1, зливна яма № 2; земельна ділянка, площею 0,2351 га, що має цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства, державний акт серія НОМЕР_1.» необхідно зазначити про визнання за ОСОБА_3 права власності на ? частину житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1

Керуючись ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309 , 316, 317 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 грудня 2014 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину спільно набутого за час шлюбу майна змінити.

В резолютивній частині судового рішення замість речення: « Визнати, що спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є: житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами: погріб "Г", гараж "Б", сарай "В", убиральня "Г", огорожа № 1, зливна яма № 2; земельна ділянка, площею 0,2351 га, що має цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства, державний акт серія НОМЕР_1.» , - необхідно зазначити:

«Визнати за ОСОБА_3 право власності : на ? частину житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що в цілому складаються із житлового будинку «А-1» (загальною площею 74,3 м.кв., житловою площею 29,5 м.кв.), гаража «Б», сарая «В», погреба «Г», убиральні «Д», огорожі № 1, зливної ями № 2, і який розташований за адресою: АДРЕСА_1

на ? частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,2351 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти діб до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя (підпис) П.С. Абрамов

Судді (підписи) В.І. Акопян

С.А. Гальонкін

З оригіналом згідно: