Ухвала

іменем україни

14 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ХоптиС.Ф., Журавель В.І., Закропивного О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Ніжинська міська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування, встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на спадкове майно за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником - ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду м. Києва від 9 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є рідною сестрою ОСОБА_7, який помер

ІНФОРМАЦІЯ_1. У 2006 році ОСОБА_7 потрапив у ДТП, внаслідок чого його здоров'ю було завдано значної шкоди й встановлено інвалідність. ОСОБА_7 з вказаного часу і до дня смерті потребував сторонньої допомоги, яку вона йому надавала під час постійного проживання разом із ним. У свою чергу відповідачка - дочка ОСОБА_7 та спадкоємиця, у зазначений період часу будь-якої допомоги не надавала, що, на її думку, є підставою для усунення відповідачки від спадкування та визнання за позивачем права на спадщину у вигляді частки будинку, визначеної рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 січня 2014 року.

Уточнивши позовні вимоги, позивачка просила суд: поновити позовну давність для звернення до суду з позовом про усунення ОСОБА_5 від права на спадкування спадщини за законом, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_7, усунути ОСОБА_5 від права на спадкування, встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 із спадкодавцем ОСОБА_7 на час відкриття спадщини - 2 жовтня

2010 року, визнати за нею право власності на ј частини жилого будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Установлено факт постійного проживання ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 9 грудня 2015 року рішення районного суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову про усунення від права на спадкування та визнання права власності на ј частини жилого будинку № АДРЕСА_1 відмовлено.

У іншій частині рішення районного суду залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просить рішення апеляційного суду скасувати в частині вирішення позовних вимог про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Отже, в іншій частині судове рішення не оскаржується, тому у касаційному порядку не переглядається (ч. 2 ст. 335 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо усунення відповідача від права на спадкування, визнання права власності на спадщину за законом, суд першої інстанції виходив із того, що право позивача на звернення з такими позовними вимогами до суду виникне лише після подачі останньою заяви про прийняття спадщини або продовження строку на прийняття спадщини та отримання мотивованої відмови нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину.

Скасовуючи рішення районного суду в частині відмови у задоволенні позову щодо усунення від права на спадкування ОСОБА_5 та визнання права власності на спадкове майно та відмовляючи у задоволенні цих позовних вимог, апеляційний суд правильно керувався положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до якої правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до

СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Апеляційний суд вірно відхилив доводи позивачки про те, що ухилення відповідача від надання допомоги ОСОБА_7 підтверджується показами свідків, оскільки доказів того, що ОСОБА_7 звертався до ОСОБА_5 за допомогою, а остання умисно ухилялася від її надання, хоча мала можливість надати таку допомогу, суду не надано.

Крім цього, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки судом відмовлено у задоволенні вимог щодо усунення відповідача від права на спадкування, то і вимоги щодо визнання права власності на ј частини житлового будинку № АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 також не можуть бути задоволені, оскільки ОСОБА_4 є спадкоємицею другої черги.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 9 грудня 2015 року в частині вирішення позовних вимог про усунення від права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І.Журавель

О.В.Закропивний