Справа № 128/2017/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

30.05.2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.,

за участі секретаря Свистун Н.Л.

та учасників процесу:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що вона з 25.09.1999 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, проте на початку 2016 року вони із відповідачем перестали підтримувати шлюбні відносини. За час спільного проживання в шлюбі в них народилось двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку кошти на утримання дітей не надає. В позові позивач також зазначає, що відповідач фізично здоровий, має доходи, інших утриманців не має, тому відповідно до стану здоров'я та матеріального становища взмозі та повинен утримувати дітей і сплачувати аліменти.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що діти на даний час проживають разом із нею, вона їх утримує самостійно, отримуючи заробітну плату 3000 грн. Просила суд стягувати із відповідача аліменти на утримання дітей по 1000 грн. на кожну дитину, оскільки позивач має постійну роботу та тимчасові заробітки.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, про що подав відповідні письмові заперечення. Також суду пояснив, що не заперечує той факт, що діти проживають із позивачем. Він на даний час не працює, оскільки знаходиться на лікарняному, так як у нього зламана нога. Інших доходів він не має, інших утриманців також не має.

Врахувавши думки та позиції сторін, дослідивши письмові докази у справі, оцінивши їх в сукупності та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 044925 від 25.09.1999 року (а.с.3).

В шлюбі в сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії І-АМ № 126904 від 01.03.1001 року та серії 1-АМ № 084021 від 03.07.2007 року (а.с.3, 4).

Також судом встановлено і не заперечується відповідачем, що діти проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні.

Відповідно до довідки, виданої ТОВ «Вінницький крупозавод» від 29.04.2016 року за № 21, ОСОБА_2 працює в ТОВ «Вінницький крупозавод» з 01.11.2002 року, займає помаду майстра зміни; дохід з 01.04.2015 року по 31.03.2016 року склав 39 989,73 грн. (а.с.19).

Позивач стверджує, що відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дітей не надає, тому просить стягнути з нього аліменти в судовому порядку.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 182 СК України передбачено, що суд при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України.

В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено про те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Визначаючи розмір аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, які здорові, проживають разом з матір'ю; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який здоровий, але тимчасово перебуває на лікарняному, має постійний дохід, працездатний, інших утриманців на утриманні не має, і приходить до висновку, що розумним і справедливим буде розмір аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (однієї тисячі) грн., тобто по 500 (п'ятсот) грн. на кожну дитину, щомісячно і до досягнення повноліття найстаршою дитиною, оскільки позивачем в судовому засіданні не доведено та не підтверджено належними доказами, що відповідач має змогу надавати аліменти на утримання дітей щомісячно в загальній сумі 2000 грн. Твердження позивача, що відповідач має значні неофіційні заробітки, не підтверджене жодними доказами та заперечується в судовому засіданні відповідачем.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати, які складаються із суми судового збору, від сплати яких звільнено позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.180, 182, 184, 191 СК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, працюючого майстром зміни в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Вінницький крупозавод», на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. (по 500 грн. на кожну дитину) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 12.05.2016 року, і до досягнення старшою дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір в розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) грн. 20 коп.

Допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: Ю.Ф. Карпінська