Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2016 Справа №607/5821/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Дзюбича В.Л.,

з участю секретарів судового засідання Грабської Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення 8000 доларів США, що еквівалентно станом на 31.05.2016 року - 200800 гривень боргу за договором позики від 30.05.2014 року, три відсотки річних від простроченої суми за прострочення виконання грошового зобов»язання в сумі 238 доларів США, що еквівалентно 5973 грн. та пеню в розмірі 43 440 доларів США, що еквівалентно 1 093 344,00 грн., а разом 1 297 117 гривень.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 30.05.2014 року він позичив відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 8000 доларів США, які останній зобов»язувався повернути у строк до 30.05.2015 року. Відповідач боргу за договором позики у встановлений строк не повернув, тому позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за договорами грошової позики, три відсотки річних та пеню у зв»язку із неналежним виконанням грошового зобов»язання.

Представник позивача подав заяву про підтримання позовних вимог з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, не заперечивши з приводу заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини справи.

30 травня 2014 року між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 ((Позичальник) було укладено нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_3 договір позики грошових коштів на суму 94 124 гривень, що еквівалентно, відповідно до домовленості сторін цього договору та курсу банківських установ України на дату нотаріального посвідчення цього договору, 8000 доларів США.

Відповідно до п.4 вказаного договору позики грошових коштів, позичальник зобов»язався повернути позикодавцеві суму позики (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) згідно умов цього договору у строк до 30 травня 2015 року повністю (а саме: 94124,74 грн., але в жодному випадку не менше еквіваленту 8000 доларів США по курсу НБУ на день здійснення платежу).

В силу вимог ст.1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позичкодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязується повернути позичкодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що зобовязань, взятих на себе згідно вище зазначеного договору позики грошових коштів, відповідач не виконав, грошові кошти не повернув.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ст.526 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3% річних розраховується за формулою: сума санкцій = С х 3% х Д : 365 :100, де С сума заборгованості, Д кількість днів. Сума санкцій від простроченої суми складатиме: 92 124,00 грн. х 3 х 362 : 365 :100 = 2741,09 грн.

Розрахунок суми пені проводиться за наступною формулою: 92 124,00 : 100% х 1,5% = 1381,86 грн. пеня за один день. Період прострочення 362 дні, отже, 1381,86 грн. х 362 дні = 500233,32 грн. сума пені, яка підлягає стягненню.

З огляду на вище наведене та зважаючи на факт прострочення відповідачем грошового зобовязання суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача в користь позивача суми осново боргу за договором позики грошей в сумі 8 000 доларів США, що еквівалентно 200800,00 грн., 3% річних в сумі 2741,09 грн. та пеню в розмірі 500233,32 грн., разом 703774,41 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги, а згідно із ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, а ч.2 цієї ж статті вказує, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Як вбачається із квитанції до прибуткового касового ордеру №94 від 27 травня 2016 року, адвокатом ОСОБА_4, згідно договору про надання правової допомоги від 26 травня 2016 року, прийнято від ОСОБА_1 1000,00 грн. за підготовку, написання і направлення позову в суд.

Тому, за таких обставин, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача в користь позивача слід стягнути судові витрати: витрати на правову допомогу в сумі 100 грн. та судовий збір в сумі 6890,00 гривень.

Згідно п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Як вбачається із квитанції, долученої до матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір в розмірі 7250,00 грн., тому, виходячи із положень п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 360,00 грн. підлягає поверненню позивачеві як сплачені в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст. ст.4, 10, 60, 212, 224-226, 228, 232, 233 Цивільного процесуального кодексу України, ст.526, ч.1 ст.612, ст.1046, ч.2 ст.1047, ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України, ст.88 ЦПК України, суд ,-

Вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) в користь ОСОБА_1 загальну суму заборгованості за договором позики від 30 травня 2014 року в розмірі 703774 (сімсот три тисячі сімсот сімдесят чотири) грн. 41 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) в користь ОСОБА_1 6890 (шість тисяч вісімсот девяносто) гривень судового збору та 1000 (одну тисячу) витрат на правову допомогу.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України у м.Тернополі повернути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (вул. Галицька, 35, м. Чортків Тернопільської області, 48500) сплачену суму судового збору по квитанції №43 від 28 травня 2016 року, отримувач - УК м.Тернопіль/м.Тернопіль/22030001, код отримувача - 37977726, рахунок - 0002, банк отримувача - ГУ ДКСУ у Тернопільській області у м.Тернопіль, код банку отримувача - 838012, в розмірі 360 (триста шістдесят) грн. 00 коп.

Копію рішення надіслати сторонам по справі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Головуючий суддяОСОБА_5