Справа № 152/12/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 березня 2016 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого Строгого І.Л.,

за участі:

секретаря Палій М.Д.,

представника позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання права власності на 1/2 частки земельної ділянки в порядку спадкування, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Реєстраційна служба Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області, ОСОБА_2,

у с т а н о в и в:

У січні 2016 року до суду звернувся з ОСОБА_3 з позовом до Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання права власності на 1/2 частки земельної ділянки в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 жовтня 2014 року у с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області померла його ОСОБА_4. Після її смерті залишилася спадщина, яка складається, зокрема з 1/2 частки земельної ділянки, розташованої по вул. Гагаріна, 51 у с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області. Право власності матері на частину земельної ділянки підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом та державним актом на право власності на земельну ділянку, згідно з якими ОСОБА_4 успадкувала після смерті свого сина ОСОБА_5 1/2 частки земельної ділянки, розташованої по вул. Гагаріна, 51 у с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, а іншу частину успадкувала дочка спадкодавця ОСОБА_6

Разом із тим, ОСОБА_4 не встигла зареєструвати своє право власності на земельну ділянку на підставі зазначеного свідоцтва, оскільки померла.

У грудні 2015 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частки зазначеної вище земельної ділянки, посилаючись на відсутність державної реєстрації права на земельну ділянку та порадив з цього приводу звернутися до суду.

З огляду на викладене з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с. 71-74), позивач просить визнати за ним у порядку спадкування за заповітом після смерті 12 жовтня 2014 року матері ОСОБА_4 право власності на 1/2 частки земельної ділянки площею 0,2500 гектара кадастровий № 040080057, розташованої по вул. Гагаріна, 51 у с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в уточненій позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, проте від Рахнівсько-Лісового сільського голови ОСОБА_7 до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечує.

Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3, посилаючись на його право на підставі заповіту оформити у спадщину частину земельної ділянки після смерті його матері та її бабки ОСОБА_4

Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, всебічно і повно зясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини.

На підставі державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ №254163 ОСОБА_5 був власником земельної ділянки площею 0,2500 га, розташованої по вул. Гагаріна, 51 у с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, кадастровий № 040080057 (а.с. 12).

2 січня 2012 року у с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_8 1-АМ № 223319 (а.с.10).

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла, зокрема і зазначена вище земельна ділянка.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 оформили його дочка третя особа ОСОБА_2 (до одруження ОСОБА_5) та його і позивача мати - ОСОБА_4, які згідно зі свідоцтвом про право на спадщину законом від 13 липня 2012 року успадкували по 1/2 частки земельної ділянки площею 0,2500 га, розташованої по вул. Гагаріна, 51 у с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, кадастровий № 040080057 (а.с. 11).

Позивач є сином ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження І-АМ №284299 (а.с. 8).

21 червня 2013 року ОСОБА_4 склала заповіт, згідно з яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі, усе те, що належатиме їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, вона заповідала своєму сину ОСОБА_3 (а.с. 37).

12 жовтня 2014 року у с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області померла ОСОБА_4, що вбачається зі свідоцтва про смерть ОСОБА_8 І-АМ № 300710 (а.с. 7).

Із довідки Виконавчого комітету Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 14 грудня 2015 року № 5351 вбачається, що на час смерті ОСОБА_4 проживала сама (а.с. 9).

Бажаючи оформити спадщину після смерті матері, позивач 1 квітня 2015 року, тобто у встановлений законом строк, звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини (а.с.28).

Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частки земельної ділянки площею 0,2500 гектара, кадастровий № 040080057, розташованої по вул. Гагаріна, 51 у с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області позивачу було відмовлено, про що нотаріусом винесено відповідну постанову (а.с. 15).

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва є відсутність правовстановлюючого документа на зазначену земельну ділянку.

Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, повязані із набуттям права власності на спадкове майно, які регулюються нормамиЦивільного кодексу України та Земельного кодексу України в редакціях, що діяли на момент виникнення правовідносин (далі ЦК України та ЗК України).

Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Частинами першою та другою статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина перша статті 1221 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із частиною четвертою статті 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Отже, із урахуванням зазначених вище вимог ЦК України, суд вважає, що позивач дійсно є спадкоємцем по заповіту після смерті ОСОБА_4 Окрім того, суд вважає доведеним факт прийняття позивачем спадщини після смерті спадкодавця, оскільки у встановлений законом строк він подав відповідну заяву нотаріусу.

Проте, оформити у спадщину 1/2 частки земельної ділянки площею 0,2500 гектара кадастровий № 040080057, розташованої по вул. Гагаріна, 51 у с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, позивач не може, через відсутність правовстановлюючого документа на неї.

Разом із тим, відповідно до частини першої статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Пунктом «б» частини другої статті 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину.

При набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки.

На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про відчуження земельної ділянки із зазначенням документа, на підставі якого відбулося відчуження.

Орган, який здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, робить відмітку про реєстрацію прав на земельну ділянку на підставі документа про її відчуження, складеного та посвідченого в порядку, встановленому законом, протягом 14 календарних днів з дня подання до цього органу зазначеного документа. Забороняється вимагати для здійснення відмітки та державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обмежень документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із частиною першою статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення.

Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи обставини, установлені у цій справі, які ґрунтуються на доказах, досліджених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 дійсно прийняла спадщину після смерті сина ОСОБА_5, оформивши, зокрема 1/2 частки земельної ділянки площею 0,2500 гектара кадастровий № 040080057, розташованої по вул. Гагаріна, 51 у с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області, здійснила необхідні заходи щодо переоформлення права власності на 1/2 частки земельної ділянки на своє ім'я, а отже набула права власника зазначеного майна, проте зареєструвати це право не встигла з поважних причин, оскільки померла.

У пункті 3.1. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року вказано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України.

Ураховуючи усе вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 слід задовольнити у повному обсязі.

У звязку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути 584,62 грн судового збору (а.с. 1).

Керуючись статтями 3, 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3у порядку спадкування за заповітом після смерті 12 жовтня 2014 року матері ОСОБА_4 право власності на 1/2 частки земельної ділянки площею 0,2500 гектара кадастровий № 040080057, розташованої по вул. Гагаріна, 51 у с. Рахни-Лісові Шаргородського району Вінницької області.

Стягнути з Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області на користь ОСОБА_3 584 (пятсот вісімдесят чотири) гривні 62 копійки.

Згідно зі статтями 223, 294, 296 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Л.Строгий