Справа №150/418/16-ц
Провадження по справі №2/150/167/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої: судді Цимбалюк Л.П.,

при секретарі Бровко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду звернулася ОСОБА_1 з вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги для утримання неповнолітніх дітей не надає.

Сторони в судове засідання не з*явилися, подавши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач свої вимоги підтримує і просить стягувати з відповідача аліменти для утримання неповнолітніх доньки та сина в розмірі 1/3 усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі і не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін є неповнолітні діти: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 4/ та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с 5/, які проживають з матір*ю та перебувають на її утриманні /а.с. 6, 7/.

В добровільному порядку відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу для утримання неповнолітніх дітей.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. В разі ухилення від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються у судовому порядку за ч.3 ст.181 цього Кодексу.

Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обовязком особистим, а не солідарним.

Частиною 1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, №789 встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч.2 ст.27 Конвенціїї ООН).

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України / із змінами, внесеними згідно із Законом України від 22.09.2005 року, № 2901 - 4 / мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928-VIII затверджено прожитковий мінімум для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1637 гривень.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров*я відповідача - здоровий, відсутність у нього інших дітей чи утриманців, матеріальне становище дітей та платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 3 статті 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Частиною 4 статті 60 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення із відповідача аліментів саме в розмірі 1/3 усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд з врахуванням вище викладеного рахує, що обґрунтованим і справедливим буде розмір аліментів у розмірі 1/3 усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, затвердженого статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928-VIII, щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнено позивача.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України допустити рішення щодо стягнення аліментів до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

На підставі ст., ст. 180, 182, 184 Сімейного кодексу України, керуючись ст., ст.10, 11, 60, ст.81 ч.3, 88 ч.3, 174 ч.4, 212 - 215, п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити в повному обсязі.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 аліменти для утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.07.2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 551 /п*ятсот п*ятдесяти однієї/ гривні 20 копійок.

Допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення установлених строків, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Суддя: Цимбалюк Л.П.