З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.08.2016 м. Бар Вінницької області
Барський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Питель О.В.,
за участі секретаря Марцишевської В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Представник позивача у судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмове клопотання, відповідно до якого просив розглянути справу за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі на не заперечує проти заочного розгляду справи, у разі виникнення обставин, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України (а.с. 38).
Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, ураховуючи, що він скористався своїми процесуальними правами.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з'явився. Оскільки відповідно до даних органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи - Барської міської ради інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача не значиться, то на виконання положень ч. 9 ст. 74 ЦПК України судом було здійснено виклик відповідача через оголошення у пресі («Урядовий кур'єр», випуск №125 від 07.07.2016) (а.с. 77-78). З огляду на викладене, відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду, однак у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
16.08.2016 судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.
Оглянувши заяву представника позивача, позовну заяву, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що 09.07.2010 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредит повертається щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн (а.с. 6). Даний договір укладений за заявою відповідача, у якій він просить відкрити рахунок та надати банківські послуги, ознайомився з тарифами банку та отримав повний перелік інформації про умови кредитування у ПАТ КБ «Приватбанк», що підтверджується його особистим підписом (а.с. 5). Договір складають Заява, Пам'ятка клієнта, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи Банку (а.с. 5, 6, 7-30).
Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт надає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає свою згоду банку у будь-який момент його змінити (зменшити, збільшити або анулювати). Підписання договору є прямою та безумовною згодою держателя відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, який установлений банком.
Відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено односторонню можливість банку проводити зміну тарифів та інших невід'ємних частин договору.
Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за користування ним, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.
Відповідно до п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний у випадку невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, у т.ч. простроченого кредиту та овердрафту, оплатити винагороди банку.
Відповідно до п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою уникнення овердрафту.
Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг умов кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5% від суми позову (а.с. 6).
Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє впродовж 12 місяців з моменту підписання. Якщо впродовж цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення договору, він автоматично лонгується на той самий строк.
Відповідно до п. 2.1.1.2.11, п. 2.1.1.2.12 Правил користування кредитною карткою строк дії картки вказаний на її лицьовій стороні (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії).
Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Правил користування кредитною карткою за користування кредитом банк нараховує відсотки у розмірі, що встановлений тарифами банку із розрахунку 360 календарних днів у році.
Відповідно до тарифів та порядку погашення кредиту розмір щомісячних платежів складає 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн, що вносяться до 25 числа місяця наступного за звітним. Розмір комісії за отримання готівки викладено у довідці про умови кредитування (а.с. 6).
Як вбачається з розрахунку заборгованості та виписки за особовим рахунком на ім'я відповідача, 26.11.2011 у відповідача утворилася поточна заборгованість у розмірі 485,00 грн (а.с. 50-51). Відповідно до даних довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_1 останньому кредитний ліміт з 30.09.2011 було встановлено у розмірі 300,00 грн, з 30.09.2011 кредитний ліміт відповідачу збільшено до 500,00 грн, з 13.08.2011 кредитний ліміт збільшено до 700,00 грн, з 13.08.2011 кредитний ліміт збільшено до 1100,00 грн, з 12.09.2012 збільшено до 1600,00 грн, з 30.01.2013 збільшено до 2100,00 грн, з 13.02.2013 до 2600,00 грн (а.с. 48).
Останній платіж з погашення заборгованості позивачем здійснено 28.08.2013 у сумі 100 грн за наданим кредитом (а.с. 50-51).
Суд вважає, що правовідносини, які виникли між ПАТ «КБ Приватбанк» та ОСОБА_1, є зобов'язальними і регулюються нормами Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст.ст. 599, 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, що належать відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.
Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача штрафів: 500,00 грн - фіксована частина, 1041,01 грн - процентна складова, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За змістом даної норми, пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій.
З умов кредитного договору вбачається, що обидва види неустойки - штраф (500,00 грн - фіксована частина, 1041,01 грн - процентна складова) та пеня 2950,00 грн, що нараховані відповідачеві, передбачені як відповідальність за порушення строків виконання зобов'язань за договором. Крім того, позивачем всупереч положенням ч. 2 ст. 550 ЦК України при розрахунку відсоткової частини штрафу включено розмір пені (неустойки).
Таким чином, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить положенням ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, відповідно до яких ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
На підставі викладеного, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача штрафів є необґрунтованою. Даний висновок суду кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 21.10.2015 у справі №6-2003цс15.
На підставі викладеного та ст. 61 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 526, 527, 530, 549, ч. 2 ст. 550, ст. ст. 610, 612, 614, 634, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» 1283,04 грн (одна тисяча двісті вісімдесят три гривні чотири копійки) витрат на сплату судового збору.
У іншій частині позовних вимог - відмовити.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Барський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене у загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: