Справа № 588/815/16-ц
№ провадження 2/588/420/16
17.08.2016 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань Горлянд С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тростянці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право на користування житлом,
Позивач 08 липня 2016 року звернулася до суду з указаним позовом, в якому зазначає, що їй на праві приватної власності належить будинок під АДРЕСА_1. Відповідач був зареєстрований у будинку позивача як член сім'ї позивача. У грудні 2012 року позивач забрав власні речі та виїхав проживати за адресою своїх батьків в Палестину. Рішенням суду від 01 жовтня 2015 року шлюб між донькою позивача ОСОБА_4 та відповідачем було розірвано. З моменту виїзду відповідача відносини між ним та донькою позивача ОСОБА_4 припинились. Неодноразово ОСОБА_4 намагалась зв'язатись з відповідачем, проте він не відповідає, втратив зв'язок з місцем реєстрації, що свідчить про те, що добровільно не бажає знятись з реєстрації з належного позивачу будинку. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житлового будинку АДРЕСА_1 та зняти з реєстрації ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1
Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, що відповідач та її старша донька ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 2008 році. Оскільки вони на той час навчались у вищому навчальному закладі, вони фактично проживали у місті Харкові за місцем навчання. Відповідач у 2011 році за згодою позивача був зареєстрований у належному їй приватному будинку за адресою: АДРЕСА_1 проте фактично він та старша донька у цьому будинку не проживали, оскільки працювали в Харкові, іноді приїздили на деякий час, залишали зберігати деякі речі. У 2012 році, приблизно в грудні, ОСОБА_3 виїхав на свою батьківщину до Палестини і припинив спілкування з дружиною, а восени 2015 року донька позивача розлучилась з ним в судовому порядку. З 2012 року відповідач взагалі не з'являвся за місцем своєї реєстрації.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, поштові відправлення надсилались судом за адресою місця реєстрації повернулися без вручення (а.с. 23,24). У силу положень частини п'ятої статті 74 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений про час і місце засідання належним чином. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з таких мотивів.
Судом установлено, що позивач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 07 червня 2007 року Тростянецькою державною нотаріальною конторою, отримала у спадщину житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с. 7- 8).
Як вбачається з копії будинкової книги, заведеної на спірний житловий будинок, відповідач ОСОБА_3 з 18.11.2011 року, на підставі посвідки на місце проживання НОМЕР_1 ХГІФО УМВС від 25.05.2011 року, зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 (а.с. 11-12).
Заочним рішенням Тростянецького районного суду від 01.10.2015 року, яке набрало законної сили 20.10.2015 року, було розірвано шлюб між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований 13 вересня 2008 року відділом РАЦС по місту Харкову №1 Харківського міського управління юстиції за актовим записом №1935 (а.с. 36).
Указані обставини вказують на те, що відповідач як чоловік доньки позивача - власника житла, тобто як член сім'ї, був на законних підставах зареєстрований у житловому будинку АДРЕСА_1.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснив, що досить давно знає позивача та її чоловіка ОСОБА_8, з яким разом працює. Повідомив, що відповідач був чоловіком старшої доньки позивача, але ніколи він його не бачив, знає, що він з донькою позивача проживав у місті Харкові, де він зараз проживає йому невідомо.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 суду повідомив, що добре знає родину позивача, був знайомий і з ОСОБА_3, який був чоловіком ОСОБА_4 - старшої доньки позивача. Відповідач, який постійно проживав в місті Харкові з ОСОБА_4 іноді навідувався до будинку по АДРЕСА_1 в гості. З 2012 року відповідач жодного разу не з'являвся у будинку позивача. Свідок повідомив, що відповідач розповідав йому, що після завершення навчання в Україні має намір повернутися на свою батьківщину до батьків.
Вирішуючи заявлену позивачем вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України).
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11.
Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно із статтями 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи, що досліджені під час судового розгляду докази в сукупності підтверджують, що відповідач після розірвання шлюбу з донькою позивача не проживає у спірному будинку понад 1 рік, його особисті речі в ньому не зберігаються, витрат на утримання спірного житла відповідач не несе, поважних причин його не проживання в цьому будинку понад один рік не установлено, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1.
Вирішуючи вимогу позивача про зняття відповідача з реєстрації за адресою:АДРЕСА_1 суд вважає, що указана вимога є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
Відповідно до абзацу 13 статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації - це внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Відповідно до абзацу 7 статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.
Згідно із статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
З огляду на викладене, указаний вище Закон встановлює чіткий механізм та визначає органи реєстрації, на які покладено повноваження із зняття з реєстрації місця проживання відповідної особи залежно від місця її проживання в тій чи іншій територіальній громаді.
Ураховуючи, що відповідач зареєстрований у місті Тростянці Сумської області, органом реєстрації, який уповноважений законом у передбачених випадках вчиняти дії зі зняття з реєстрації місця проживання на території міста Тростянця є виконавчий комітет Тростянецької міської ради Сумської області, який на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням відповідно до закону зобов'язаний зняти особу з місця реєстрації.
Таким чином, зняття з реєстрації особи не належить до повноважень суду, а є делегованим повноваженням виконавчих комітетів місцевих рад, а тому суд не може перебирати на себе повноваження, які не покладені на нього законом. При цьому суд не вправі зобов'язувати відповідний орган реєстрації зняти з реєстрації таку особу за певною адресою, це питання стосується виконання судового рішення.
За таких обставин позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 209, 214-215, 224 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право на користування житлом та зняття з реєстрації - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.В.Щербаченко