26 травня 2016 року м. Словянськ Єд. унік. № 243/3276/16-ц
Провадження № 2/243/1825/2016
Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя Мінаєв І.М.,
при секретарі судового засідання Копійко Г.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Капітал» про захист прав споживачів, стягнення суми депозиту, -
19.04.2016 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Капітал» (далі ПАТ «АКБ «Капітал») про захист прав споживачів, стягнення суми депозиту, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 07.08.2014 року в м. Словянську між ним та ПАТ «АКБ «Капітал» було укладено договір № 1/10/3m/0170 строкового банківського вкладу (депозиту), відповідно до якого ОСОБА_1 надав банку 200000,00 грн. строком до 07.11.2014 року з процентною ставкою 22 % річних. В цей же день позивач та відповідач уклали угоду, відповідно до якої відсотки за користування депозитом були збільшені на 2 %, тобто сума відсотків була встановлена в розмірі 24 % річних. 14.11.2014 року, 11.02.2015 року та 07.05.2015 року між позивачем та відповідачем укладались додаткові угоди до вищезазначеного договору, відповідно до яких строк договору був визначений спочатку до 07.02.2015 року, потім до 07.05.2015 року та відповідно до 07.08.2015 року.
Після закінчення строків дії вказаних депозитних договорів банк депозитні кошти ОСОБА_1 не повернув, інших договорі з банком «Капітал» позивач не укладав.
У 2015 році Національний банку України визнав ПАТ «АКБ «Капітал» неплатоспроможним, та почав процедуру ліквідації, ввівши до банку тимчасову адміністрацію, однак судовими рішеннями Донецького окружного адміністративного суду, залишеними без змін ухвалами Донецького апеляційного адміністративного суду (ухвала від 16.02.2015 року) вказані рішення НБУ були визнанні незаконними та було зобовязано НБУ України повернути банківську ліцензію ПАТ «АКБ «Капітал».
Таким чином, ПАТ «АКБ «Капітал» на теперішній час є діючим банком, з банківською ліцензією, який самостійно відповідає за своїми зобовязаннями.
12.04.2016 року ОСОБА_1 заявив банку вимогу про повернення йому вказаної суми депозитних коштів, однак до теперішнього часу відповідач вимогу позивача не виконав.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не зявились, надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.
Представник відповідача ПАТ «АКБ «Капітал» в судове засідання не зявився, про причини неприбуття суду повідомлено не було, та відповідач повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач та його представник не заперечували проти ухвалення заочного рішення.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини.
07.08.2014 року між ПАТ «АКБ «Капітал» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1/10/3m/0170 строкового банківського вкладу (депозиту), за яким банк прийняв від вкладника ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 200000,00 грн. на строк три місяці з 07.08.2014 року по 07.11.2014 року включно та зобовязався повернути вклад вкладнику та виплачувати проценти за вкладом на умовах та в порядку, встановлених цим договором. Банк нараховує вкладнику проценти на суму вкладу в розмірі 22,00 % річних в порядку, визначеному розділом 2 даного договору. (а. с. 4-5)
07.08.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про внесення змін до договору № 1/10/3m/0170 від 07.08.2014 року, яким доповнили розділ І договору «Предмет договору» пунктом 1.1.2.1, згідно з яким з 07.08.2014 року банк нараховує вкладнику додаткові проценти на суму вкладу в розмірі 2 % річних та в порядку, визначеному розділом 2 даного договору. (а. с. 6)
14.11.2014 року, 11.02.2015 року та 07.05.2015 року між позивачем та відповідачем укладались додаткові угоди до вищезазначеного договору № 1/10/3m/0170 від 07.08.2014 року, відповідно до яких строк договору був визначений спочатку до 07.02.2015 року, потім до 07.05.2015 року та відповідно до 07.08.2015 року. (а. с. 7, 8, 9)
Відповідно до меморіального ордеру № 449.100 від 07.08.2014 року (а. с. 10) 07.08.2014 року ОСОБА_1 перерахував грошові кошти в сумі 200000,00 грн. на поповнення вкладу згідно з договором № 1/10/3m/0170 від 07.08.2014 року.
11.09.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про внесення змін до договору № 1/10/3m/0198 від 11.09.2014 року, яким доповнили розділ І договору «Предмет договору» пунктом 1.1.2.1, згідно з яким з 11.09.2014 року банк нараховує вкладнику додаткові проценти на суму вкладу в розмірі 2 % річних та в порядку, визначеному розділом 2 даного договору. (а. с. 13)
12.12.2014 року, 23.03.2015 року та 12.06.2015 року між позивачем та відповідачем укладались додаткові угоди до вищезазначеного договору № 1/10/3m/0198 від 11.09.2014 року, відповідно до яких строк договору був визначений спочатку до 11.03.2015 року, потім до 11.06.2015 року та до 11.09.2015 року. (а. с. 14, 15, 16)
У відповідності до спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 20.04.2016 року (а. с. 24), ПАТ «АКБ «Капітал» перебуває в стані припинення, відомості про перебування банку у процесі провадження у справі про банкрутство відсутні.
Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 07.10.2015 року у справі № 805/3464/15-а (а. с. 32-39) вирішено: визнати протиправною та скасувати постанову Національного банку України від 20.07.2015 року № 466/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» до категорії неплатоспроможних; скасувати рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.07.2015 року № 140 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «АКБ «Капітал».
Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.11.2015 року у справі № 805/3464/15-а (а. с. 40-48) постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07.10.2015 року у справі № 805/3464/15-а залишено без змін.
Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 25.12.2015 року у справі № 805/4956/15-а (а. с. 54-58) вирішено: скасувати постанову Національного банку України від 29.10.2015 року № 753 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «АКБ «Капітал»; зобовязано Національний банк України повернути ПАТ «АКБ «Капітал» повернути банківську ліцензію від 24.10.2011 року № 122 та Генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій ПАТ «АКБ «Капітал» від 24.10.2011 року № 122.
Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.02.2016 року у справі № 805/4956/15-а (а. с. 59-62) постанову Донецького окружного адміністративного суду від 25.12.2015 року у справі № 805/4956/15-а залишено без змін.
Статтею 57, ч. ч. 3, 4 ст. 60, ч. 1 ст. 213, п. п. 1-4 ч. 1 ст. 214 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставини; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до розяснень, які містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно розтлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав передбачені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. (ст. 1059 ЦК України)

У відповідності до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або настання інших обставин, визначених договором, проценти за чим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент.

Згідно зі ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобовязаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Банк має право змінити розмір процентів, які виплачуються на вклади на вимогу, якщо інше не встановлено договором. У разі зменшення банком розміру процентів на вклади на вимогу новий розмір процентів застосовується до вкладів, внесених до повідомлення вкладників про зменшення процентів, зі спливом одного місяця з моменту відповідного повідомлення, якщо інше не встановлено договором. Встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад, внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів на строковий вклад в односторонньому порядку є нікчемною. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банку, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання.

Зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, як зазначено у ч. 1 ст. 598 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Найважливішим і найбільш поширеним способом припинення зобовязань є припинення їх належним виконанням. Належним слід визнати виконання, що прийняте кредитором.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» судам розяснено, що ОСОБА_3 України «Про захист прав споживачів» поширюється на зазначені в ньому відносини, які виникли після введення його в дію. До правовідносин, які виникли до введення Закону в дію, він застосовується лише щодо тих прав і обовязків, які виникли вже після введення його в дію.

ОСОБА_3 не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення або абонементського обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Судом з достовірністю встановлено, що 07.08.2014 року та 11.09.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «АКБ «Капітал» було укладено договори банківського вкладу № 1/10/3m/0170 від 07.08.2014 року та № 1/10/3m/0198 від 11.09.2014 року, згідно з умовами яких позивач розмістив на вкладних рахунках банку 200000,00 грн. та, відповідно, 50000,00 грн. за ставками у кожному договорі в розмірі 22 % річних, які були збільшені у кожному договорів на 2 %. Договори укладалися на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого строку (за договором № 1/10/3m/0170 від 07.08.2014 року кінцевою датою є 07.11.2014 року, за договором № 1/10/3m/0198 від 11.09.2014 року 11.12.2014 року). Після цього строки дії договорів декілька разів подовжувались, та остаточними датами повернення банківських вкладів за депозитними договорами є 07.08.2015 року за договором № 1/10/3m/0170 від 07.08.2014 року та 11.09.2015 року за договором № 1/10/3m/0198 від 11.09.2014 року.

Після спливу встановлених договорами термінів повернення банком банківських вкладів (депозитів), кінцевими датами яких є 07.08.2015 року та 11.09.2015 року, відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, грошові кошти разом з нарахованими процентами ОСОБА_1 не повернув, на письмові вимоги позивача про повернення банківських вкладів відповідач не реагує.

Відповідач ПАТ «АКБ «Капітал» був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання представник відповідача не зявився, жодних доказів, які б спростовували доводи позивача, суду надано не було.

На підставі вищенаведеного, керуючись принципом розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1 про захист прав споживачів, стягнення суми депозиту, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

ОСОБА_3 позивач при поданні до суду позовної заяви не сплачував судовий збір, та, окрім того, заявлені вимоги підлягають задоволенню, сума судового збору на користь держави в розмірі 3400,00 грн. підлягає стягненню з відповідача.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 10, 11,174, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Капітал» про захист прав споживачів, стягнення суми депозиту, задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Капітал», , на користь ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1, заборгованість по депозитним договорам № 1/10/3m/0170 від 07.08.2014 року в розмірі 272000,00 грн. (двісті сімдесят дві тисячі грн. 00 коп.) та № 1/10/3m/0198 від 11.09.2014 року в розмірі 68000,00 грн. (шістдесят вісім тисяч грн. 00 коп.), а всього на загальну суму 340000,00 грн. (триста сорок тисяч грн. 00 коп.)

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Капітал», , на користь держави на р/р 0075, банк отримувача ГУДКСУ у Донецькій області, МФО 834016, , отримувач Словянське УК/Словянськ/22030001, код класифікації доходів бюджету 22030001, судовий збір в сумі 3400 грн. (три тисячі чотириста грн. 00 коп.)

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення складене та підписане у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_4