Справа № 341/2125/14-ц
Провадження № 22-ц/779/331/2016
Головуючий у 1 інстанції Мула О. Д.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Малєєва А.Ю., Меленко О.Є.,

секретаря Яковин М.Я.,

з участю: позивача - ОСОБА_2 та його представника

ОСОБА_3; відповідача - ОСОБА_4 та його

представника ОСОБА_5,

представника Галицької міської ради -

Чемеринської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Галицька міська рада про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди, за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду від 09 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 пред'явив до ОСОБА_4 вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначив, що відповідачем при влаштуванні відмостки біля своєї квартири не дотримано параметри її ширини, яка повинна становити 0,6 м, що перешкоджає йому в заїзді до власної квартири. Посилаючись на те, що такі дії відповідача порушують нормальний ритм його життя, з врахуванням збільшення позовних вимог, просив зобов'язати відповідача демонтувати відмостку шириною 1метр та довжиною 6 метрів зі сторони спільного заїзду, що проходить до його земельної ділянки, а також стягнути на його користь 30 000 грн завданої моральної шкоди.

Рішенням Галицького районного суду від 09 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Постановлено зобов'язати ОСОБА_4 перебудувати наявну відмостку шириною 1,02 м, довжиною 6 м, збудовану ним біля житлового будинку по АДРЕСА_1 вздовж заїзду до квартири ОСОБА_2, звузивши відмостку з залишенням заїзду шириною не менше 3,5 м. Також постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 2000 грн за проведення експертизи, 1500 грн витрат на правову допомогу та 500 грн на відшкодування моральної шкоди. Крім того, постановлено стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 243,60 грн судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на недоведеність та невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права. Судом, на його думку, не було враховано того, що до квартири ОСОБА_2 наявний прохід шириною 3,10 м, а за нормами ДБН 360-92, на які посилався суд в рішенні - ширина проїжджої частини з однією смугою руху приймається 3,5 м, а з двома - 5,5 м. При цьому, зазначає ОСОБА_4, судом було визнано спірну частину прибудинкової території проїздом, але залишено поза увагою те, що цей проїзд повинен проходити на відстані не ближче 5 м від стін. Також, апелянт вказує на те, що земельна ділянка, на якій розташована відмостка належить до земель запасу Галицької міської ради, а не до земель позивача, а тому вважає, що права позивача не були порушені. Посилаючись на незаконність рішення суду, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На дане рішення суду також подав апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 Апелянт вказує на те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки у позовній заяві він просив демонтувати відмостку шириною 1 м та довжиною 6 м, яка облаштована біля його будинку, а не перебудувати її, як зазначив суд. Також ОСОБА_2 вказує, що судом не було враховано висновок судової будівельно-технічної експертизи про те, що спірна відмостка влаштована самовільно, без відповідних рішень, дозволів та погоджень і не відповідає протипожежним та будівельним нормам і правилам. При цьому, зазначає, що вищезазначеною експертизою встановлено, що нормативи відстані від огорожі до будинку не витримані, і виявлено звуження проїзної частини із-за облаштування нової розширеної відмостки. Крім того, позивач вважає, що при визначенні розміру моральної шкоди судом не враховано, що він є інвалідом І групи і через постійні звернення з приводу наявного спору в різні інстанції в нього погіршився стан здоров'я. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на незаконність та необґрунтованість рішення суду, позивач ОСОБА_2 просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених у ній, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 вони заперечили. Крім того ОСОБА_2 пояснив, що відмостка, яку для себе він вважає перешкодою, відповідачем споруджена без його згоди, а тому підлягає не перебудові, а демонтажу. Він також зазначив, що неправомірні дії ОСОБА_4 спричинили йому моральну шкоду, а тому вважає, що суд першої інстанції неправомірно відмовив йому у відшкодуванні моральної шкоди. Посилаючись на вищенаведене, просить його апеляційну скаргу задовольнити.

ОСОБА_4 свою апеляційну скаргу підтримав. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 він заперечив. ОСОБА_4 та його представник пояснили, що нова відмостка біля частини жилого будинку, належної ОСОБА_4, була влаштована на місці старої, яка вже мала тріщини. Вони зауважили, що нова відмостка користуванню заїздом до квартири ОСОБА_2 не перешкоджає, а влаштована вона була з метою недопущення підмокання та руйнування глиняної стіни будинку. ОСОБА_4 зауважив, що він готовий за свої кошти відновити відмостку й зі сторони квартири ОСОБА_2 за згодою останнього. Вважає, що його діями перешкод у користуванні заїздом до прибудинкової земельної ділянки не допущено. Тому ОСОБА_4 і його представник просять оскаржене рішення скасувати, а в задоволенні позову ОСОБА_8 відмовити.

Представник Галицької міської ради Чемеринська В.М апеляційну скаргу ОСОБА_4 підтримала, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечила, вважаючи, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 у суду першої інстанції не було, оскільки ОСОБА_4, відновивши відмостку навпроти своєї частини будинку, прав іншого співвласника жилого будинку не порушив. Крім того, вона зазначила, що звуження заїзду до будинку сторін відбулось не у зв'язку із влаштуванням відмостки, а по причині нерівно встановленої межі зі сторони іншого сусіднього господарства.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_4 слід перебудувати наявну відмостку шириною 1,02м, довжиною 6м, звузивши її для можливості залишення заїзду до будинку шириною не менше 3,5м. Колегія суддів погоджується з цим висновком з таких підстав.

Для забезпечення повноцінного нормативного під'їзду до належної ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_2 та використання його при необхідності для заїзду пожежної, медичної швидкої та інших служб безперешкодна відстань до межі сусіднього господарства повинна бути не менше 3,5-4м.

З матеріалів справи вбачається, що в результаті влаштування відповідачем навпроти своєї частини жилого будинку нової відмостки, шириною більшою за попередню, існуючий спільний заїзд до будинку було звужено до розміру 3,1м. Цей факт підтверджено висновком судової будівельно-технічної експертизи від 19.02.2015 року (а.с.75-90).

Твердження ОСОБА_4 і представника Галицької міської ради про те, що звуження спірного заїзду відбулось не у зв'язку із влаштуванням нової відмостки, а по причині зміщення межі сусіднього господарства ОСОБА_9 в сторону згаданого заїзду, колегія суддів відхиляє, оскільки вони спростовані викопіровками генерального плану м.Галича, фотоматеріалами, висновком з цього питання судового експерта.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про зобов'язання відповідача не до повного демонтажу нової відмостки, а до приведення її розміру у відповідність з нормативними вимогами. По-перше, після відповідної перебудови відмостка не буде становити перешкоди у заїзді позивача до його квартири. По-друге, відмостка є необхідною для попередження руйнування стін будинку, а по-третє, рішенням виконкому Галицької міської ради від 23 грудня 2015 року ОСОБА_4 дозволено влаштування бетонного покриття (доріжки, відмостки) до згаданого вище власного житлового будинку (копія рішення - а.с.232).

Що ж стосується того, що суд першої інстанції у часткове задоволення вимоги ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди стягнув 500 грн, а не більшу суму, то колегія суддів погоджується з цим, оскільки вважає, що позивачем не було надано належних і допустимих доказів того, що влаштування відповідачем бетонної відмостки спричинило позивачу істотні незручності та моральні страждання. Крім того, сам факт зобов'язання відповідача до перебудови відмостки для ОСОБА_2 є моральною сатисфакцією, відновленням його прав і законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Приймаючи до уваги вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в даній справі ухвалив рішення з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права. Доводи апелянтів правильності висновків суду першої інстанції не спростовують. Тому підстав для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 308, 313, 314, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відхилити, а рішення Галицького районного суду від 09 грудня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: А.Ю. Малєєв

О.Є. Меленко