У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, Департамент муніципальної безпеки Одеської міської ради, про приведення частини домоволодіння в попередній стан за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 липня 1990 року йому та ОСОБА_7 у рівних частках по Ѕ кожному

належить житловий будинок з надвірним спорудами по АДРЕСА_1.

Вказаним судовим рішенням житловий будинок поділено між співвласниками: йому у власність передано приміщення у будинку літ. «А»: «1-6» - житлова, літ «а», «1-1» - веранда, «1-2» - кухня ; крильце, приямок, 47 %

літ. «Б» житлове, 50 % - огорожі № 2-6, 50 % мостіння І-Ш; у власність ОСОБА_7 - приміщення в будинку літ. «А» «1-3» - житлова, «1-4» - житлова, «1-5» - житлова, 53 % літ. «Б» житлове, літ. «Г» - вбиральня, 50 % огорожі № 2-6, 50 % мостіння І-Ш; визначено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 (у користування кожному співвласнику надано ділянку площею 282 кв. м).

07 березня 2008 року ОСОБА_6 за договором дарування набула права власності на Ѕ частину домоволодіння за вказаною адресою та за період з 2008 року по січень 2014 року провела реконструкцію своєї частини будинку.

23 жовтня 2013 року ОСОБА_6 отримала свідоцтво про право власності на реконструйовану частину спірного, загальною площею 79,7 кв. м, житловою - 38,9 кв. м., яку у 2014 році на підставі договору дарування відчужила ОСОБА_5

Посилаючись на те, що роботи з реконструкції Ѕ частини будинку АДРЕСА_1 виконані з порушенням будівельних норм і правил, внаслідок чого будинок дав осідання фундаменту; реконструйована частина будинку підключена до мереж газопостачання з порушенням, що викликає загрозу вибуху в його суміжному будинку; висота частини кам'яної огорожі, що розділяє земельні ділянки біля літньої кухні літ. «Б» не відповідає діючим будівельним нормам, прилеглий до приміщення кухні та приміщення житлової кімнати «1-6» приямок має ряд пошкоджень, які виникли внаслідок будівельних робіт, а тому просив суд усунути йому перешкоди в користуванні Ѕ частини спірного домоволодіння та зобов'язати ОСОБА_5 за власний рахунок привести Ѕ частину домоволодіння до попереднього стану відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого КП «ОМБТІ та РОН» 09 вересня 2008 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 лютого 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами здійснення відповідачем реконструкції (добудови) належної їй

Ѕ частини спірного житлового будинку без належних дозволів, з порушенням будівельних норм і правил, а також пошкодження приміщення житлової кімнати «1-6» у спірному будинку, Ѕ частина якого належить йому на праві власності,

Крім того, з урахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21 липня 2014 року № 034/2014, суди дійшли висновку, що відповідач огорож не встановлювала, прибудов і споруд не зводила, а домоволодіння, яке вона набула у власність в установленому законом порядку, не має самочинних будівель і споруд, у зв'язку з чим обґрунтовано вважали, що відсутні правові підстави для усунення перешкод у користуванні позивачу спірним домоволодінням із зобов'язанням відповідача привести його до попереднього стану.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст.ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Т.О. Писана