Справа № 338/365/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1815/2016
Головуючий у 1 інстанції Круль І. В.
Суддя-доповідач Максюта І.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Горблянського Я.Д., Фединяка В.Д.,

секретаря Капущак С.В.,

з участю начальника відділу ДВС ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на постанову ВП №51223409 від 16 червня 2016 року головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції ОСОБА_4 про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 11 310, 85 грн за апеляційною скаргою начальника відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції ОСОБА_2 на ухвалу Богородчанського районного суду від 27 липня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

В червні 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд зі скаргою на постанову ВП №51223409 від 16 червня 2016 року, винесену головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції ОСОБА_4 про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 11 310, 85 грн, посилаючись на те, що дана постанова є незаконною, оскільки не сплив строк, який наданий для добровільного виконання рішення суду, і яке нею виконане у визначений термін та в зв'язку з відсутністю витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Просила визнати незаконною та скасувати постанову ВП №51223409 від 16 червня 2016 року.

Ухвалою Богородчанського районного суду від 27 липня 2016 року скаргу задоволено.

Визнано постанову ВП №51223409 від 16 червня 2016 року, винесену головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції ОСОБА_4 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_3 в сумі 11 310, 85 грн, незаконною і скасовано її.

Не погодившись з даною ухвалою начальник відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції подав апеляційну скаргу, у якій зазначив, що своєю постановою начальника Богородчанського РВДВС скасовано постанову головного державного виконавця Любенько Н.Я. про закінчення виконавчого провадження від 07 червня 2016 року. Оскільки, згідно постанови про відкладення виконавчих дій, термін для добровільного виконання закінчився 27 січня 2016 року, то державний виконавець повинна була винести постанову про стягнення виконавчого збору 28 січня 2016 року.

Також апелянт вказав, що згідно ч. 7 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі виконання рішення, за яким закінчився строк для його самостійного виконання, але судом встановлено відстрочку чи розстрочку виконання рішення, виконавчий збір стягується в порядку, встановленому цим Законом, шляхом виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме виконавче провадження.

Просив ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу по суті апеляційної скарги.

Вислухавши апелянта, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції, прийшов до висновку, що постанова ВП №51223409 від 16 червня 2016 року головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції ОСОБА_4 є незаконною, оскільки не сплив строк, який наданий боржнику для добровільного виконання рішення суду, та відсутні витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій по примусовому виконанню рішення суду, а тому немає підстав для стягнення виконавчого збору з боржника.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Судом встановлено, що рішенням Богородчанського районного суду по справі №338/365/15-ц від 02 липня 2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором №82/08/14-СL від 01 квітня 2008 року в сумі 361 926, 57 грн та в користь держави 3 619, 26 судового збору. (а.с.29-30).

15 січня 2016 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №338/365/15ц, виданого 26.10.2015 року Богородчанським районним судом на виконання вище вказаного рішення суду. Надано термін для добровільного виконання рішення в строк до 22.01.2016. (а.с.31).

22 січня 2016 року ОСОБА_3 звернулася із заявою до Богородчанського ВДВС, в якій просила продовжити термін добровільного виконання рішення суду, у зв'язку з тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження отримана нею із запізненням - 19 січня 2016 року.

25 січня 2016 року державним виконавцем, враховуючи доводи боржника, була винесена постанова про відкладення виконавчих дій до 27 січня 2016 року.

23 січня 2016 року боржники звернулися до суду із заявою про відстрочку виконання рішення Богородчанського районного суду від 02 липня 2015 року і ухвалою Богородчанського районного суду від 08 лютого 2016 року надано відстрочку виконання рішення суду на 6 місяців. (а.с.32).

24 травня 2016 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції ОСОБА_4 винесено постанову ВП №49809779 про повернення виконавчого документу стягувачеві. (а.с.33).

24 травня 2016 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції ОСОБА_4 на підставі заяви стягувача знову відкрито виконавче провадження ВП №51223409 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа №338/365/15-ц та наданий строк для добровільного виконання рішення суду - семиденний термін (а.с.34).

07 червня 2016 року постановою ВП №51223409 головного державного виконавця Любенько Н.Я. закінчено виконавче провадження у зв'язку із сплатою боргу у повному обсязі 361 926, 57 грн. (а.с.3).

16 червня 2016 року постановою ВП №51223409 начальника відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції ОСОБА_2 про наслідки перевірки виконавчого провадження скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження №51223409 від 07 червня 2016 року та зобов'язано головного державного виконавця Любенько Н.Я. винести постанову про стягнення із ОСОБА_3 виконавчого збору в сумі 11 310, 85 грн, винести постанову про стягнення виконавчого збору в окреме виконавче провадження та винести постанову про відкриття виконавчого провадження. (а.с.13,14).

16 червня 2016 року постановою ВП №51223409 головного державного виконавця Любенько Н.Я. постановлено стягнути з ОСОБА_3 виконавчий збір у розмірі 11 310, 85 грн. Того ж дня 16 червня 2016 року постановою ВП №51223409 головного державного виконавця Любенько Н.Я. відкрито виконавче провадження за постановою ВП №51223409 про стягнення з ОСОБА_3 11 310, 85 грн виконавчого збору. (а.с.4,5).

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

За приписами ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

В силу ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Суд вірно зазначив, що державним виконавцем не представлено жодних доказів про вчинення заходів примусового виконання рішення суду.

Так, апелянтом не заперечується і у суді апеляційної інстанції, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 15 січня 2016 року заявник отримала 19 січня 2016 року, у семиденний строк з моменту отримання копії цієї постанови (22.01.2016р.) вона звернулася до державного виконавця із заявою про відкладення виконавчих дій і до суду (23.01.2016р.) - із заявою про відстрочення виконання рішення суду звернулися обоє боржники. Заяви були задоволені: відкладені виконавчі дії до 27.01.2016р. та надана відстрочка виконання рішення суду на шість місяців, тобто до серпня 2016 року.

Апелянт посилається на те, що державним виконавцем були здійснені виконавчі дії, які полягали у складенні акту державного виконавця від 24.05.2016р. про те, що ОСОБА_3 ніде не працює, пенсії не отримує, відомості про інші доходи боржника відсутні, майно, на яке можливо звернути стягнення у Богородчанському районі не виявлене. Також державний виконавець надавав запити до Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України про наявність доходів у боржника, відповіді на які отримав 16.06.2016р., що підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

Ці доводи апелянта не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є тією достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання.

Окрім того, положеннями частини третьої статті 27 зазначеного Закону передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у Постанові від 06 липня 2015 року у справі № 6-785цс15 і, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування усіма судами України.

Судами не встановлено, а ВДВС не доведено, що останнім було розпочато примусове виконання рішення суду та фактично проводились виконавчі дії, а відстрочка виконання рішення суду за вказаних обставин виключала можливість їх проведення до серпня 2016 року.

Таким чином суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду про те, що за відсутності розпочатого примусового виконання рішення суду, та за наявності отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання, правові підстави для стягнення виконавчого збору та витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу начальника відділу державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Богородчанського районного суду від 27 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: І.О. Максюта

Я.Д. Горблянський

В.Д. Фединяк