Справа № 446/1828/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2016 року м. Камянка-Бузька

Камянка-Бузький районний суд Львівської області у складі

головуючого-судді Котормуса Т.І.;

за участі секретарів судового засідання Новосад І.В.;

позивачки ОСОБА_1;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Камянка-Бузької міської ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Камянка-Бузької міської ради Львівської області, в якій позивачка просить суд визнати за нею, як спадкоємцем першої черги, право власності і в цілому на земельну ділянку загальною площею 5,0624 га., яка складається із трьох земельних ділянок, які знаходяться на території Камянка-Бузької міської ради і які належали ОСОБА_2.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що її мати ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 і від цього шлюбу у них було двоє дітей, вона та її сестра ОСОБА_4 25.03.2013р. померла її мати ОСОБА_2, після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме спірні земельні ділянки. Зазначає, що у звязку із своєю юридичною неграмотністю одразу після смерті не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а нотаріус надав їй консультацію про необхідність звернення до суду по причині відсутності правовстановлюючих документів.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 свої вимоги підтримала та пояснила, що вона має намір одна успадкувати майно після матері, однак не може, так як втрачений оригінал державного акту на землю.

Представник відповідача Камянка-Бзької міської ради в судове засідання не прибув, однак на адресу суду надіслав заперечення на позов вважаючи його безпідставним та необґрунтованим.

Заслухавши покази позивачки, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_5 є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що доводиться свідоцтвом про її народження від 12.01.1966р. Прізвище позивачки змінювалось у звязку із укладенням шлюбу, що доводиться копією свідоцтва про шлюб від 14.06.1986р. (а.с. 7).

ОСОБА_2 померла 25.03.2013р., що стверджується свідоцтвом про її народження від 27.03.2013р. (а.с. 9).

За життя, ОСОБА_2 належали три земельні ділянки, які розташовані на території Камянка-Бузької міської ради, загальною площею 5,0824 га., у відповідності до державного акту від 19.12.2005р. (а.с. 16).

Як видно із копії сторінки газети "Життя і слово" за 22.07.2016р. в ній міститься оголошення про втрату державного акту на землю на імя ОСОБА_2 (а.с. 17).

Позивачка звертаючись до суду із позовом про визнання за нею права власності на все спадкове майно, вказує, що вона є спадкоємцем першої черги, а оформити спадкові права не може через втрату правовстановлюючого документу на землю. Разом з тим, свій позов предявляє до Камянка-Бузької міської ради.

Однак, із матеріалів справи видно, що окрім позивачки, у покійної ОСОБА_2 були й інші спадкоємці за законом першої черги, а саме її чоловік ОСОБА_3 (а.с. 8), який як стверджує позивачка на даний час є живим та проживав із покійною все життя та на момент смерті, а також інша дочка сестра позивачки ОСОБА_6 (а.с. 12,13), яка також за показами позивачки є живою, однак з покійною не проживала.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що за наявності інших спадкоємців до майна ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_6, саме такі особи мають бути відповідачами по справі, а не міська рада, позов до якої предявила позивачка.

Причому суд не приймає до уваги заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про відмову від прийняття спадщини (а.с. 14,15), оскільки як видно із цих заяв, вони посвідчені 15.09.2015р. та 06.10.2015р., а спадщина відкрилась 25.03.2013р.

Зі змісту статей 1270 та 1273 ЦК України видно, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом шестимісячного строку, який починається з часу відкриття спадщини. Заяви ж ОСОБА_3 та ОСОБА_6 підписані після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, а тому суд не може взяти їх до уваги.

Отже, суд дійшов до висновку, що позивачка звернулась із позовом до відповідача органу місцевого самоврядування, за умов, коли є інші спадкоємці, та які, могли прийняти спадщину, так як проживали разом із спадкодавцем. Зокрема, у своїх показах в судовому засіданні позивачка вказує, що її батько є живим, на час смерті матері проживав та був зареєстрований із спадкодавцем, а тому міг прийняти спадщину. Клопотання про заміну відповідача належним відповідачем позивачка не заявляла, хоча її права судом було розяснено.

У Листі ВССУ від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" зазначено, що якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

За таких обставин, суд дійшов до переконання, що предявлення позову не до належного відповідача є підставою для відмову у задоволенні позову.

Окрім того, як зазначено у п. 24 вищезгаданої Постанови ВСУ №7 від 30.05.2008р., при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Судом із матеріалів справи не встановлено факту заведення спадкової справи у нотаріальній конторі, як і не встановлено факту отримання позивачкою постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Так, на думку суду, лист нотаріуса ОСОБА_7 від 27.10.2016р. (а.с. 29) є листом-розясненням, а не постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії в розумінні Закону України "Про нотаріат", так як на запит суду, цей приватний нотаріус ОСОБА_7 повідомив, що ним не заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_2 (а.с. 35).

У вищенаведеному листі ВССУ від 16.05.2013р. зазначено, що у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Відтак, оскільки відсутня заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_2, то суд вважає, що таке звернення до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно є передчасним, а позивачка має право на оформлення своїх прав в нотаріальному порядку. І лише у випадку неможливості такого оформлення, тобто у випадку отримання постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, такі права можуть бути визнані судом шляхом предявлення нового позову.

Керуючись ст. ст. 8, 11, 15, 88, 208-209, 214-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Камянка-Бузької міської ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Камянка-Бузький районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій рішення.

Суддя