АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 682/1725/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1239/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

Пастощука М.М. (головуючий)

Варвус Ю.Д., Заїки В.М.

секретар судового засідання Кошельник В.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на заочне рішення Славутського міськрайонного суду від 26 квітня 2016 року цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом до ОСОБА_5 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» вказувало, що 4 квітня 2006 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор) та ОСОБА_5 (позичальник) був укладений кредитний договір № 014/2325/74/258, за яким банк надав позичальнику кредит у формі не відновлювальної лінії з лімітом 12000 дол. США до 03.04.2016 р. зі сплатою 12% річних. Додатковою угодою № 2 від 12.05.2016 р. дію кредитного договору пролонговано до 03.12.2033 р. В порушення умов кредитного договору позичальник припинив вносити обов'язкові щомісячні платежі на погашення кредиту. Вимогу про дострокове погашення кредиту не виконав. Тому, станом на 15.04.2015 р. ОСОБА_5 заборгував банку 8951 доларів США, що еквівалентно 205215 грн. 56 коп., з яких 7955,50 дол. США, що еквівалентно 182392 грн. 18 коп. - заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 48,12 дол. США, що еквівалентно 1103 грн. 23 коп.); 476,28 дол. США, що еквівалентно 10919 грн. 46 коп. - заборгованість за відсотками; 519,22 дол. США, що еквівалентно 11903 грн. 92 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків.

Тому, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просило суд достроково стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 014/2325/74/258 від 04.04.2006 р. визначену станом на 15.04.2015 р. у сумі 8951 дол. США, що еквівалентно 205215 грн. 56 коп.

Заочним рішенням Славутського міськрайонного суду від 26 квітня 2016 року позов задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 205215 грн. 56 коп. заборгованості за кредитним договором № 014/2325/74/258 від 04.04.2006 р. станом на 15.04.2015 р. та 2052 грн. 16 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просить змінити вказане рішення суду - стягнути з ОСОБА_5 на користь банку достроково заборгованість за кредитним договором № 014/2325/74/258 від 04.04.2006 р. у сумі 8951 дол. США, що складається з: 7955,50 доларів США - заборгованість за кредитом; 476,28 доларів США - заборгованість за відсотками; 519,22 дол. США, що еквівалентно 11903 грн. 92 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків.

На підтвердження незаконності рішення суду зазначається про порушення судом норм матеріального права. Суд виніс рішення про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором в національній валюті України - 205215 грн. 56 коп., проте позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в іноземній валюті - валюті кредиту: заборгованість за кредитом в розмірі 7955,50 дол. США, заборгованість по відсотках - 476,28 дол. США та пеню. При постановленні рішення суд виходив з положень ст. 524 ЦК України, а також посилається на п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у якому зазначено, що відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» надання (отримання) споживчих кредитів у іноземній валюті на території України забороняється. Проте, суд не взяв до уваги, що таке положення стосується лише кредитних договорів про надання споживчих кредитів укладених після набрання чинності Законом України від 22.09.2011 р. № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг». На момент укладення кредитного договору між банком та позичальником ОСОБА_5 дана норма в законі була відсутня. Постановою Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 р. роз'яснено, що якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд в резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України. Крім того, суд не взяв до уваги Постанову Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі».

В засідання апеляційного суду представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», відповідач ОСОБА_5 не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до кредитного договору 014/2325/74/258 від 04.04.2006 р. між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5, останній отримав споживчий кредит у розмірі 12000 доларів США шляхом відкриття не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 12000 дол. США до 03.04.2016 р. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості. В додатку до кредитного договору сторонами встановлено графік погашення кредиту щомісячними ануїтентними платежами.

12.05.2010 р. сторонами підписана додаткова угода № 2 про продовження строку дії кредитного договору до 03.12.2033 р. та графік погашення кредиту було викладено у новій редакції.

Кредитним договором 014/2325/74/258 від 04.04.2006 р. та додатковою угодою № 2 від 12.05.2010 р. визначені права та відповідальність сторін.

АППБ «Аваль» виконав свої зобов'язання за кредитним договором та видав ОСОБА_5 кредитні кошти в розмірі 12000 дол. США.

Відповідач з листопада 2014 р. зобов'язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого станом на 15.04.2015 р. заборгував банку 8951 дол. США, що еквівалентно 205215 грн. 56 коп., з яких заборгованість за кредитом в сумі 7955,50 дол. США, що еквівалентно 182392 грн. 18 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 476,28 дол. США, що еквівалентно 10919 грн. 46 коп., пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків в розмірі 519,22 дол. США, що еквівалентно 11903 грн. 92 коп.

31 березня 2015 р. ОСОБА_5 була направлена письмова вимога ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про дострокове виконання зобов'язання за кредитним договором 014/2325/74/258 від 04.04.2006 р. та додатковою угодою № 2 від 12.05.2010 р.

7 квітня 2015 р. ОСОБА_5 отримав вимогу про дострокове виконання кредитного зобов'язання.

Відповідно до п. 9.1 кредитного договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобов'язань, зазначеного в цьому договорі.

Враховуючи вимоги ст. 526, ч. 1 ст. 625, 524 ЦК України, п. 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», абзацу 3 частини 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої надання (отримання) споживчих кредитів у іноземній валюті на території України забороняється, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення боргу підлягають задоволенню, а оскільки укладений між сторонами кредитний договір є договором споживчого кредиту, заборгованість по кредиту підлягає стягненню з відповідача на користь банку в національній валюті - гривні.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна через порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційним судом встановлено, що 4 квітня 2006 року між АППБ «Аваль» правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор) та ОСОБА_5 (позичальник) був укладений кредитний договір № 014/2325/74/258. За умовами договору кредитор надав позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 12000 доларів США строком до 3 квітня 2016 року та платою за користування кредитом 12% річних.

Згідно п. 2.1. кредитного договору кредитні кошти призначені для використання на придбання житла.

Погашення кредиту здійснюється згідно графіку погашення кредиту (додаток до договору).

Відповідно до п. 5.1. кредитного договору позичальник зобов'язується здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора: щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту часткове погашення кредиту згідно п. 1.3 цього договору та остаточне погашення отриманого кредиту до 3 квітня 2916 року на рахунок зазначений в п. 4.1. цього договору; щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів на рахунок 2188441 в АППБ «Аваль», МФО 315966.

Позичальник зобов'язується достроково здійснити повернення кредиту, відсотків та інших платежів, що визначені цим договором у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Кошти мають бути повернені протягом 30 календарних днів з моменту надіслання банком на адресу позичальника відповідного листа-повідомлення (п.5.5. кредитного договору0.

За порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобов'язань, зазначеного в цьому договорі (п. 9.1. договору).

Згідно додаткової угоди № 2 від 12 травня 2010 року до кредитного договору № 014/2325/74/258 від 04.04.2006 р. укладеної між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 строк кредиту збільшено на 154 календарних місяців по 3 грудня 2033 року. Графік погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту викладено в новій редакції в додатках № 1 до цієї додаткової угоди і є невід'ємною частиною додаткової угоди.

З листопада 2014 року відповідач ОСОБА_5 не виконує належним чином умов кредитного договору. Тому, станом на 15 квітня 2015 р. він заборгував банку 8431,78 доларів США, що еквівалентно 193311 грн. 64 коп., з яких 7955,50 дол. США, що еквівалентно 182392 грн. 18 коп. - заборгованість за кредитом; 476,28 дол. США, що еквівалентно 10919 грн. 46 коп. - заборгованість за відсотками; а також 11903 грн. 92 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків.

31 березня 2015 р. ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надіслало ОСОБА_5 вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором. У вимозі банк вимагав протягом не більше ніж 60 календарних днів з дати цієї вимоги здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі разом із сплатою процентів та пені відповідно до умов кредитного договору у розмірі визначеному станом на 18.03.2015 р., а саме: 7955,50 дол. США - заборгованість по сумі кредиту; 321,97 дол. США - заборгованість за процентами; розраховану пеню, суму якої повідомлять у відділенні АТ «Райффайзен Банк Аваль», у якому позичальник буде здійснювати погашення кредитної заборгованості.

Відповідач ОСОБА_5 в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором № 014/2325/74/258 від 04.04.2006 р. не погасив.

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Частиною 1 ст. 192 ЦК України передбачено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України).

За п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р., № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Відповідно до п. 7 висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за ІІ півріччя 2014 р. грошове зобов'язання має бути виконане в гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У силу положень статей 192, 533 ЦК України та ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті суд повинен установити наявність у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Встановлено, що 4 квітня 2006 року АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор), надав ОСОБА_5 (позичальник) споживчий кредит (договір № 014/2325/74/258) у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 12000 доларів США.

3 грудня 2001 р. Національним Банком України АППБ «Аваль» була видана банківська ліцензія № 10 на право здійснювати банківські операції визначені ч. 1 та п.п. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (а.с. 26).

10 лютого 2004 р. виданий дозвіл № 10-3 на право здійснення операцій, визначених п.п. 1-4 ч. 2 та ч. 4 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» згідно з додатком до цього дозволу (а.с. 27).

У додатку до дозволу № 10-3 від 10.02.2004 р. визначений перелік операцій, які має право здійснювати АППБ «Аваль» з валютними цінностями (а.с. 28).

Відповідно до Закону України від 22 вересня 2011 року N 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16.10.2011 р. частину першу ст. 11 Закону України « Про захист прав споживачів» доповнено абзацом третім такого змісту: надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється".

Враховуючи, що кредитний договір про надання споживчого кредиту в іноземній валюті між сторонами по справі був укладений до набрання чинності Законом України від 22 вересня 2011 року N 3795-VI за наявності ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, банк на законних підставах видав відповідачу ОСОБА_5 кредит в іноземній валюті і вправі вимагати повернення кредиту в іноземній валюті.

Викладені обставини суд першої інстанції не взяв до уваги та безпідставно стягнув з відповідача заборгованість за кредитним договором у національній валюті.

Крім того, судом були допущенні порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ЦПК України рішення суду або його вступна та резолютивна частини проголошуються негайно після закінчення судового розгляду і прилюдно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Головуючий роз'яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження. У разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин судового рішення суд повідомляє, коли особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитися з повним рішенням суду.

Встановлено, що 25 квітня 2016 р. о 16 годині 51 хв. суд вийшов до нарадчої кімнати (а.с. 97), а 26 квітня 2016 р. о 9 годині 25 хвилин суд повернувся з нарадчої кімнати та проголосив заочне рішення (а.с. 98).

Також, судом були порушенні умови проведення заочного розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

В матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення відповідача ОСОБА_5 про розгляд справи призначеної на 25 квітня 2016 року, тому у суду не було підстав для заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення.

Враховуючи порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що заочне рішення Славутського міськрайонного суду від 26 квітня 2016 року підлягає скасуванню з постановленням нового рішення, яким слід стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/2325/74/258 від 04.04.2006 р. станом на 15 квітня 2015 року у сумі 8431,78 доларів США, що еквівалентно 193311 грн. 64 коп. з яких: 7955,50 доларів США, що еквівалентно 182392 грн. 18 коп. - заборгованість за кредитом, 476,28 доларів США, що еквівалентно 10919 грн. 46 коп. - заборгованість за відсотками.

Оскільки пеня може розраховуватися та стягуватися лише в грошовій одиниці України, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_5 на користь банку підлягає стягненню пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків в гривнях у сумі 11903 грн. 92 коп.

Тому, в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» пені за прострочення сплати кредиту та відсотків в іноземній валюті - доларах США слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з ОСОБА_5 підлягає стягненню судовий збір у сумі 4309 грн. 38 коп. (2052 грн. оплаченого судового збору за подання позовної заяви + 2257 грн. 38 коп. оплаченого судового збору за подання апеляційної скарги = 4309 грн. 38 коп.).

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є, відповідно до п.4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є порушення норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Заочне рішення Славутського міськрайонного суду від 26 квітня 2016 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/2325/74/258 від 04.04.2006 р. станом на 15 квітня 2015 року у сумі 8431,78 (вісім тисяч чотириста тридцять один доларів сімдесяти вісім центів) доларів США, що еквівалентно 193311 (сто дев'яносто три тисячі триста одинадцять) грн. 64 коп. з яких: 7955,50 (сім тисяч дев'ятсот п'ятдесят п'ять доларів п'ятдесят центів) доларів США, що еквівалентно 182392 (сто вісімдесят дві тисячі триста дев'яносто дві) грн. 18 коп. - заборгованість за кредитом, 476,28 (чотириста сімдесят шість доларів двадцять вісім центів) доларів США, що еквівалентно 10919 (десять тисяч дев'ятсот дев'ятнадцять) грн. 46 коп. - заборгованість за відсотками; а також 11903 (одинадцять тисяч дев'ятсот три) грн. 92 коп. - пені за прострочення сплати кредиту та відсотків.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товаритсва «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір у сумі 4309 (чотири тисячі триста дев'ять) грн. 38 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: підпис Судді: підписи

З оригіналом згідно: суддя Апеляційного уду М.М. Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції - Зеленська В.І.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 27