Справа № 349/1257/15-ц
Провадження № 22-ц/779/673/2016
Головуючий у 1 інстанції Поглод О. В.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Меленко О.Є., Пнівчук О.В.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю: відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх

представника - ОСОБА_4,

відповідача - ОСОБА_8

позивача - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про виселення та зняття з реєстрації місця проживання, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Рогатинського районного суду від 12 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ОСОБА_6 пред'явила до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 позов про виселення із домоволодіння без надання іншого жилого приміщення та зняття відповідачів з реєстрації. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що відповідачі по справі проживають у належному їй на праві власності будинку АДРЕСА_1, тим самим перешкоджаючи їй у користуванні та розпорядженні даним будинком. Посилаючись на те, що в добровільному порядку відповідачі відмовляються виселятись із займаного будинку, просила виселити їх примусово, а також скасувати реєстрацію місця їх проживання та стягнути судові витрати.

Рішенням Рогатинського районного суду від 12 лютого 2016 року позов ОСОБА_6 задоволено. Постановлено виселити із житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 із зняттям їх з реєстрації. Також постановлено стягнути в солідарному порядку із ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 487,20 грн судових витрат.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, судом не було враховано того, що відповідачі не мають іншого місця проживання, окрім спірного домоволодіння, оскільки ОСОБА_2 проживає в ньому постійно, ОСОБА_3 орендує інше помешкання, а житло, в якому зареєстрована ОСОБА_5 не придатне для проживання. Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що попередній власник спірного домоволодіння ОСОБА_7 добровільно не визнавав права власності ОСОБА_6 на даний будинок, а лише фактично добровільно виконав рішення суду про його виселення. Також представник ОСОБА_2 вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано залишив без уваги клопотання про зупинення провадження у даній справі у зв'язку із подачею ОСОБА_7 позову про визнання кредитного договору недійсним. Апелянт вважає, що у разі задоволення даного позову можливий поворот рішення Рогатинського районного суду про стягнення з ОСОБА_7 заборгованості та визнання незаконними дій ВДВС про арешт майна та продаж майна на електронних торгах. При цьому апелянт також звертає увагу суду на наявність рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 17.12.2015 року, яким у задоволенні позову КС «Кредо» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Посилаючись на вищенаведене, просить рішення суду змінити та постановити ухвалу про зупинення провадження у даній справі до вирішення справи про визнання кредитного договору недійсним.

В судовому засіданні відповідачі: ОСОБА_5; ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених у ній. Додатково зазначили, що вони зареєстровані та проживають у спірному будинку і іншого місця проживання не мають. Також вказали, що їх батько на даний момент оспорює недійсність кредитного договору, а тому вважають, що рішення про їх виселення є передчасним. Крім того, відповідачі пояснили, що про факт виставлення спірного будинку на електронні торги їм не було відомо. Вважаючи оскаржене рішення незаконним, просили його скасувати.

Позивач ОСОБА_6 доводи апеляційної скарги не визнала та зазначила, що попередній власник будинку був повідомлений про організацію електронних торгів з продажу його будинку, однак в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором погашати відмовився. На її думку, спірний жилий будинок нею було придбано з дотриманням вимог чинного законодавства, і свідоцтво про її право приватної власності на цей будинок ОСОБА_7 у судовому порядку не оспорював, в подальшому в добровільному порядку виселився з будинку. Рішення суду першої інстанції в даній справі вважає законним, просить залишити його без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та представника відповідачів, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, будучи власником спірного домоволодіння, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власним майном, а відповідачі підлягають виселенню, оскільки з припиненням права власності попереднього власника, втрачається право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. З таким висновком колегія суддів погоджується, виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено і матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_6 являється власником домоволодіння №3 разом із господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по АДРЕСА_2 яке остання придбала на прилюдних торгах (копія витягу та свідоцтво - а.с.6,7). Попереднім власником даного будинку був ОСОБА_7 (а.с.7).

З'ясовано, що рішенням Рогатинського районного суду від 04 серпня 2015 року, яке набрало законної сили 15 серпня 2015 року, ОСОБА_7 був виселений із вищевказаного домоволодіння (а.с.4-5). 01.09.2015 року ОСОБА_7 подав заяву про добровільне виконання даного рішення. Факт виселення ОСОБА_7 із вищевказаного домоволодіння підтверджено актом державного виконавця від 07.09.2-15 року (а.с.8).

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що оскільки права членів сім'ї колишнього власника є похідними від прав власника, то з припиненням права власності на жиле приміщення члени сім'ї бувшого власника також втрачають право користування цим приміщенням. Така правова позиція висловлена у рішеннях Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ по аналогічним справам, зокрема, по справі №6-9245 св 11.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для виселення відповідачів із займаного ними житла за вищезазначеною адресою.

Посилання апелянта на наявність рішення апеляційного суду від 17.12.2015 року не може бути прийнято до уваги, оскільки дане рішення було прийнято за результатами розгляду позовної заяви КС «Кредо» до ОСОБА_7 про стягнення подвійної процентної ставки у розмірі 15233,40 грн, передбаченої умовами кредитного договору, а не заборгованості за кредитним договором в цілому (а.с.89-92). А тому, на думку колегії суддів, згадане судове рішення не має ніякого правового значення для вирішення даного спору про виселення членів сім'ї бувшого власника будинку.

Також не може бути прийнято до уваги посилання апелянта про необґрунтоване залишення судом першої інстанції без уваги клопотання про зупинення провадження у даній справі у зв'язку із подачею ОСОБА_7 позову про визнання кредитного договору недійсним, оскільки як вбачається із матеріалів справи, рішення Рогатинського районного суду від 07 серпня 2014 року про стягнення з ОСОБА_7 в користь кредитної спілки "Кредо" заборгованості за кредитним договором №4476 від 04.12.2013 року набуло законної сили, і було виконано. При розгляді згаданої справи ОСОБА_7 у повному об'ємі визнав позов, і на недійсність кредитної угоди не посилався (копія рішення - а.с.78-79).

Крім того, колегія суддів зауважує, що клопотання апелянта про зупинення провадження на стадії апеляційного провадження у зв'язку із подачею ОСОБА_7 позову про визнання недійсним кредитного договору не може бути задоволено, оскільки результати розгляду даного позову не матимуть впливу на рішення суду про виселення відповідачів, а можуть бути лише підставою для перегляду рішення Рогатинського районного суду від 07 серпня 2014 року про стягнення заборгованості у зв'язку з нововиявленими обставинами в передбаченому ст.ст.361-365 ЦПК України порядку.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із рішенням суду в частині солідарного стягнення з відповідачів судового збору у розмірі 487,20 грн, оскільки зі змісту ст. 88 ЦПК України та п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року при повному задоволенні позову до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

З огляду на вищенаведене, з відповідачів слід стягнути судовий збір у розмірі по 162,40 грн з кожного.

Рішення суду в частині зняття з місця реєстрації відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 жодною із сторін не оспорюється, а тому колегією суддів у відповідності до ч.1 ст. 303 ЦПК України не переглядається.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині солідарного стягнення із відповідачів суми судового збору прийнято з порушенням норм процесуального права. Тому воно не може бути залишене в силі та підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Рогатинського районного суду від 12 лютого 2016 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 у розмірі 487,20 грн судових витрат скасувати. Ухвалити в зазначеній частині нове рішення.

Стягнути із ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 судовий збір у розмірі по 162,40 грн з кожного.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили після проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів після набрання ним законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: О.Є. Меленко

О.В. Пнівчук