АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6087/16 Справа № 183/1276/16 Головуючий у 1 й інстанції - Майна Г. Є. Доповідач - Кочкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кочкової Н.О.

суддів - Григорченка Е.І., Пищиди М.М.,

при секретарі - Григор'євій В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, - за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 21 червня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 29 грудня 2012 року відповідач під розписку взяв у нього в борг 2 500 доларів США, які зобов'язався повернути до 29 березня 2013 року, однак, кошти не повернув. З урахуванням уточнень до позову, позивач просив стягнути суму основного боргу - 2 500 доларів США, що складає по курсу НБУ станом на 15 березня 2016 року 66 293, 59 грн. інфляційні нарахування у розмірі 45 875, 16 грн., 3 % річних - 5 802,95 грн., моральну шкоду у сумі 10 000, 00 грн., а всього 127 971, 70 грн. (а.с.1-4, 19-22).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2016 року позов задоволено частково: стягнуто на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 66 293 гривні 59 коп. еквівалентних 2 500 доларам США основного боргу, 5 802 гривні 99 коп. - 3% річних, 720 гривень 97 коп. - відшкодування справленого судового збору, а разом 72 817 (сімдесят дві тисячі вісімсот сімнадцять) гривень 55 коп. В іншій частині позовних вимог - відмовлено (а.с.71-74).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду з направленням справи до суду 1 інстанції на новий розгляд (а.с. 76-78).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 у борг 2 500 доларів США, про що свідчить власноруч написав розписку, строк повернення грошей був обговорений та вказаний в розписці - до 29 березня 2013 року (а.с.8, 62).

24 листопада 2015 року позивач звернувся до ОСОБА_3 з вимогою про повернення боргу (а.с.3-7).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив із того, що між сторонами були укладений договір позики, на підтвердження якого відповідачем надана розписка, а сума боргу відповідачем не повернута.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та якості. Згідно із ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей та його укладення у належній формі може бути підтверджено розпискою позичальника.

На підтвердження укладення договору позики позивач надав оригінал розписки (а.с.62), яка відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України підтверджує укладення договору позики, тому суд правильно задовольнив позовні вимоги, а доводи відповідача ОСОБА_3 про те, що кошти передавались у якості авансу, - спростовуються текстом розписки, у якій відповідачем власноручно написано, що кошти він взяв у борг.

Посилання апелянта на те, що суд 1 інстанції повинен був стягнути суму боргу в іноземній валюті із переведенням її в українську валюту за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення, є безпідставним, оскільки позивач просив стягнути заборгованість за курсом НБУ станом на 15 березня 2016 року, а відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що Національним банком України станом на 15 березня 2016 року був встановлений інший курс валют ніж той, що використав суд, - не заслуговує на увагу, оскільки спростовується довідкою Національного банку України.

Доводи апелянта про те, що суд безпідставно відмовив йому у допиті свідка ОСОБА_4 - не заслуговують на увагу, оскільки пояснення свідка не являються належним і допустимим доказом згідно із ч.2 ст. 218 ЦК України, ч.2 ст. 59 ЦПК України.

Доводів неправильності стягнутої судом суми на відшкодування 3% річних апеляційна скарга не містить, а у частині відмови в стягненні моральної шкоди та інфляційних нарахувань рішення суду не оскаржується, тому апеляційним судом не ревізується.

Судом 1 інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення, - не встановлено, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі наданих доказів, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 21 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: