Провадження № 22-ц/780/2483/16 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 46 31.05.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

31 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Антоненко В.І., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Волинець Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаполісжитлобуд» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаполісжитлобуд», треті особи Гатненська сільська рада Київської області, Державна інспекція сільського господарства України про усунення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом, заявлені позовні вимоги мотивував тим, що на підстав договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 02 грудня 2013 року є власником семи земельних ділянок, розташованих у с. Гатне Києво-Святошинського району по вул. Абрикосова, цільове призначення яких для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 27 лютого 2014 року ним зареєстрована Декларація про початок виконання будівельних робіт - будівництво багатоквартирного житлового будинку за даною адресою. Разом із тим відповідачем грубо порушено його право власності та безпідставно самовільно захоплено частину кожної належної йому земельної ділянки із встановленням залізобетонного паркану, що унеможливлює проведення ним запланованих будівельних робіт. За результатами розгляду його звернень та проведених перевірок, він отримав ряд відповідей, з яких чітко вбачається порушення відповідачем його прав. Просив усунути перешкод в користуванні ОСОБА_2 земельними ділянками в с. Гатне Києво-Святошинського районного суду Київської області по вул. Абрикосова із зазначеними кадастровими номерами, зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права власності на земельні ділянки, зобов'язати відповідача знести самовільно збудований залізобетонний паркан з земельних ділянок, належних ОСОБА_2

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено, усунуто перешкоди в користуванні ОСОБА_2 земельними ділянками, розташованими у с. Гатне по вул. Абрикосова, із зазначеними кадастровими номерами, шляхом відновлення стану земельних ділянок, який існував до порушення прав, зобов'язано відповідача не чинити перешкод у здійсненні ОСОБА_2 права власності на земельні ділянки, зобов'язано відповідача знести самовільно збудований залізобетонний паркан з земельних ділянок, належних позивачу, стягнуто із відповідача на користь позивача судовий збір.

Відповідач ТОВ «Мегаполісжитлобуд» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказував, що судом порушено ст. 27 Закону України «Про оренду землі», згідно якої право користування земельною ділянкою захищається законом на рівні з правом власності; судом не застосовано ст. 198 ЗК України, ст. 55 Закону України «Про землеустрій», згідно яких погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами є обов'язковим для визначення та відновлення меж земельних ділянок; не надано належної оцінки сукупності обставин, що підтверджують правомірність встановлення відповідачем залізобетонного паркану в тому місці, де його встановлено, а саме в межах земельної ділянки із кадастровим номером НОМЕР_1.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що 27 липня 2006 року із внесенням змін та доповнень 15 березня 2007 року Київська міська рада та Акціонерне товариство холдингова компанія «Київміськбуд» уклали договір оренди земельних ділянок строком на 15 років на підставі рішення Київської міської ради від 27 жовтня 2005 року № 342/3803 про передачу АТ «Київміськбуд» земельної ділянки для будівництва житлових будинків та об'єктів соціальної сфери житлового масиву «Теремки-3» на Кільцевій дорозі, 1 у Голосіївському районі м. Києва, в тому числі земельної ділянки із кадастровим номером НОМЕР_1 пл. 779543 кв. м. Договір зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 15 березня 2007 року за № 79-6-00482 у книзі записів державної реєстрації договорів (а. с. 94 - 99).

Рішенням Господарського суду м. Києва від 24 грудня 2009 року визнано укладеною угоду до договору оренди земельної ділянки від 15 березня 2007 року № 79-6-00482 із змінами та доповненнями в редакції, які підписана ТОВ «Мегаполісжитлобуд» з моменту набрання чинності судового рішення на умовах, визначених угодою (а. с. 103 - 108).

26 січня 2010 року топографо-геодезичним відділом № 2 КП «КМЦЗК та ПЗ» складено акт визначення меж земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 в натурі (на місцевості) (а. с. 109).

17 червня 2010 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради зареєстровано угоду до договору оренди земельної ділянки від 15 березня 2007 року, згідно якої здійснено заміну сторони у договорі з Акціонерного товариства холдингової компанії «Київміськбуд» на ТОВ «Мегаполісжитлобуд» (а. с. 102).

Із матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_2 є власником земельних ділянок із кадастровими номерами НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8 на підставі договорів купівлі-продажу від 02 грудня 2013 року, право власності зареєстровано 02 грудня 2013 року (а. с. 7 - 19).

Згідно листа Управління Держземагентства від 22 грудня 2014 року № 01-21/0-1/16-14 згідно наявних даних в Управління земельні ділянки із кадастровими номерами НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8 знаходяться в адміністративних межах Гатненської сільської ради (а. с. 20).

Листом Державної інспекції сільського господарства України від 30 грудня 2014 року № Ш-33-6-9/2488 повідомлено, що згідно з даними Публічної кадастрової карти існує перетин меж Святошинського району Київської області та земельної ділянки, яка перебуває в користуванні ТОВ «Мегаполісжитлобуд» та розташована на території м. Києва. Ведення державного земельного кадастру, у тому числі здійснення державної реєстрації земельних ділянок, не відносилось до повноважень Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), а тому внесення відомостей до Державного земельного кадастру, які зареєстровані останнім, є безпідставним.

Листом Державної інспекції сільського господарства України від 22 червня 2015 року № 2945/6-1/2-15 повідомлено, що для вирішення питання щодо невідповідності меж адміністративно-територіальних одиниць, відображених в Публічній кадастровій карті України ТОВ «Мегаполісжитлобуд» та ОСОБА_2 необхідно звернутись до Державного кадастрового реєстратора Державного агентства земельних ресурсів України (Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру). Зазначено, що твердження, викладені у листі Державної інспекції сільського господарства в м. Києві від 19 червня 2014 року № 01-11/1226 не відповідають дійсним вимогам чинного законодавства (а. с. 30 - 31).

10 грудня 2015 року депутатською комісією Гатненської сільської ради проведено обстеження земельних ділянок по вул. Абрикосовій та встановлено, що земельні ділянки ОСОБА_2 самовільно огороджені іншими особами, на земельних ділянках знаходяться охоронці, що є представниками іншого землекористувача, а саме ТОВ «Мегаполісжитлобуд»; земельні ділянки, що перебувають в оренді ТОВ «Мегаполісжитлобуд», розташовані в м. Києві, але незаконно зайняли територію с. Гатне Києво-Святошинського району Київської області, включаючи землі загального користування та землі, що знаходяться у власності громадян (а. с. 34).

14 грудня 2015 року Департаментом земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації складено акт обстеження земельної ділянки № 1195/01, згідно якого здійснювалося обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, на підставі листа прокуратури Голосіївського району м. Києва від 08 липня 2015 року. Встановлено, що обстежена земельна ділянка рішенням Київської міської ради від 27 жовтня 2005 року № 342/3803 передана Акціонерному товариству холдинговій компанії «Київміськбуд» в довгострокову оренду на 15 років для будівництва житлових будинків багатофункціонального торговельно-розважального виставково-готельно-офісного комплексу з паркінгом. Право АТ «Київміськбуд» на користування вказаною земельною ділянкою було посвідчено договором оренди від 15 березня 2007 року № 79-6-00482 зі змінами, внесеними договорами від 15 березня 2007 року № 79-6-00483 і від 26 грудня 2007 року № 79-6-00579. Угодою від 17 червня 2010 року № 79-6-00760, визнаною укладеною рішенням Господарського суду м. Києва від 24 грудня 2009 року у справі № 2/350, у договорі замінено орендаря на ТОВ «Мегаполісжитлобуд». Під час обстеження встановлено, що земельна ділянка спільно із суміжними земельними ділянками (кадастровий номер НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11) огороджена парканом. На частині площею приблизно 6 га. земельної ділянки виконано земляні роботи - складування ґрунту. Частина площею приблизно 3,8 га. земельної ділянки відокремлена парканом та використовується для організації будівельного майданчика - складування інженерного обладнання та будівельних матеріалів. Також під час обстеження встановлено, що на частині земельної ділянки не встановленим суб'єктом господарювання здійснено виїмку ґрунту і влаштовано бетонну основу (приблизно 0,04 га.), а також розміщено будівельні матеріали (приблизно 0,05 га.) (а. с. 113).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що позивач є власником семи земельних ділянок із зазначеними кадастровими номерами, що розташовані в с. Гатне Києво-Святошинського району Київської області, суміжним користувачем земельної ділянки є відповідач. Земельна ділянка, що знаходиться у користуванні відповідача, накладається на земельні ділянки, що належать на праві власності позивачу, а також на земельній ділянці позивача встановлений залізобетонний паркан. З огляду на встановлене суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач неправомірно захопив частини земельних ділянок, що належать позивачу, та на них незаконно встановлено залізобетонний паркан, порушені права позивача підлягають захисту. Також суд першої інстанції прийшов до висновку, що доводи відповідача щодо правомірності його користування земельною ділянкою є такими, що не стосуються суті розгляду вказаної цивільної справи, оскільки предметом розгляду даної справи є усунення перешкод у користуванні власністю, а не встановлення правомірності та законності набуття сторонами права власності чи права користування земельними ділянками.

Однак із такими висновками колегія суддів не може погодитися із наступних підстав.

Відповідно до ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 126 ЗК України, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та користування проводиться зокрема на підставі на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Дійсно, судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельних ділянок із кадастровими номерами НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, набутих ним за договорами дарування, право власності позивача зареєстровано 02 грудня 2013 року.

Разом із тим, судом першої інстанції залишено поза увагою, що відповідач ТОВ «Мегаполісжитлобуд» також є користувачем земельної ділянки із кадастровим номером НОМЕР_1, яка, за даними перевірок Державної інспекції сільського господарства України в результаті дослідження Публічної кадастрової карти України, взаємно частково перетинається із земельними ділянками позивача. Право користування ТОВ «Мегаполісжитлобуд» даною земельною ділянкою здійснюється на підставі угоди від 17 червня 2010 року до договору оренди від 15 березня 2007 року № 79-6-00482.

При цьому відповідачем не заперечувалося, що ним зведено залізобетонний паркан на земельній ділянці, яка, як він мав підстави обґрунтовано вважати, перебувала у його законному володінні та користуванні.

Доказів про встановленні спірного залізобетонного паркану на його земельній ділянці за межами земельної ділянки, що знаходиться в користуванні відповідача, позивачем не надано.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Оскільки позивачем не заявлялося вимог про визнання договору оренди недійсним, відповідач ТОВ «Мегаполісжитлобуд» також вважається належним землекористувачем і визначити пріоритетність прав різних землекористувачів на одну земельну ділянку є неможливим, відтак у позивача відсутні підстави вимагати у відповідача усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться і в його користуванні також.

Крім того, оцінюючи висновки суду першої інстанції щодо накладення земельних ділянок та створення відповідачем перешкод в користуванні земельною ділянкою, колегія суддів враховує вимоги, що пред'являються до доказів, що визначені ст. ст. 57 - 59, 64 ЦПК України.

Так, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На думку колегії суддів, надані позивачем докази не можуть беззаперечно свідчити про існування залізобетонного паркану саме на частині земельних ділянок позивача, які мають взаємний перетин із земельною ділянкою відповідача, і що такий перетин взагалі існує на місцевості (в натурі).

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Визначення питання накладання земельних ділянок і місцезнаходження об'єктів, які на них знаходяться, беззаперечно потребує спеціальних знань у відповідній галузі.

За таких обставин суд першої інстанції необґрунтовано та безпідставно прийшов до висновку про неправомірне, самовільне і безпідставне захоплення частин земельних ділянок, належних позивачу, і, виходячи із цього як із єдиної підстави задоволення позову, помилково зобов'язав відповідача усунути перешкоди в користуванні позивачем належними йому земельними ділянками.

Колегія суддів враховує, що позивач не надав доказів звернення до Державного кадастрового реєстратора Державного агентства земельних ресурсів України (Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру) для вирішення питання щодо невідповідності меж адміністративно-територіальних одиниць, відображених в Публічній кадастровій карті України, як було рекомендовано листом Державної інспекції сільського господарства України від 22 червня 2015 року.

Таким чином висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи, отже рішення суду першої інстанції щодо задоволення позову підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в позові за його безпідставністю та недоведеністю.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаполісжитлобуд» задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаполісжитлобуд», треті особи Гатненська сільська рада Київської області, Державна інспекція сільського господарства України про усунення перешкод у здійсненні права власності на земельну ділянку.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Антоненко В.І.

Фінагєєв В.О.