Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3486/16 Головуючий у 1-й інстанції: Смолка І.О.
Є.У.№ 2-2423/11 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

При секретарі: Бурак А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2011 року ОСОБА_5 звернувся до суду із вищевказаним позовом. Зазначав, що постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 12 серпня 2011 року йому відмовлено у посвідчені договору купівлі-продажу належних йому на праві власності нежитлових будівель із земельними ділянками, розташованих по вулиці Леніна, №75 в селі Матвіївка, Вільнянського району, Запорізької області, з тих підстав, що в січні 2010 року померла його дружина ОСОБА_7, але він не прийняв спадщину. Посилаючись на те, що вказана нерухомість являється його особистою власністю, спадкоємці померлої мати ОСОБА_3 і дочка ОСОБА_8 на це майно не претендують, про що подали відповідні нотаріально посвідчені заяви, відмова нотаріуса у посвідченні правочину не ґрунтується на вимогах закону, просив суд на підставі ст. 50 Закону України «Про нотаріат» визнати дії приватного нотаріуса протиправними та скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2011 року позов задоволено. Визнано дії приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 щодо відмови у посвідченні договорів купівлі-продажу на належні ОСОБА_9 на праві власності обєкти нерухомого майна та земельні ділянки, а саме:

нежитлову будівлю виробничого корпусу, літера «А» площею 590,4 кв.м. з відповідними надвірними господарчими і побутовими будівлями та спорудженнями, а саме: склад літера Б, склад літера Д, льох із шийкою літера пг, паркани під № 2,3,4,6, водогін № 5 та замощення під цифрою 1, які розташовані за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Матвіївка, вулиця Леніна, 75 з, що належить ОСОБА_9 на підставі Договору купівлі-продажу від 09.10.2007 p.;

нежитлову будівлю пташнику, літера «3» загальною площею 61,9 кв.м. та намету до нього, літера К, які розташовані за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Матвіївка, вулиця Леніна, 75 з, що належить ОСОБА_9 на підставі Договору купівлі-продажу від 09.10.2007 р.;

- земельну ділянку площею 0,4979 га, що становить рілля, яка розташована за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Матвіївка, вулиця Леніна, 75 з, що належить ОСОБА_9 на підставі Договору купівлі-продажу від 09.10.2007 р. та державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 274049 від 25.01.2008 р.;

- земельну ділянку площею 0,2500 га, що становить -несільськогосподарські угіддя, яка розташована за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Матвіївка, вулиця Леніна, 7 5 з, що належить ОСОБА_9 на підставі Договору купівлі-продажу від 09.10.2007 р. та державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 274048 від 25.01.2008 p.,

протиправними та скасовано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 439/01-16 від 12.08.2011 р.

Апеляційне провадження відкрито за скаргою ОСОБА_3 матері померлої ОСОБА_7, яка не приймала участі у розгляді справи. Заявник зазначає, що про рішення у цій справі їй стало відомо випадково 27 червня 2016 року. Вважає судове рішення таким, що підлягає скасуванню, оскільки постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. На думку заявника, суд, скасувавши постанову приватного нотаріуса як незаконну, фактично визнав нерухоме майно особистою приватною власністю ОСОБА_9 у спосіб, не передбачений законом. Суд вирішив питання про її права і обовязки, не залучивши її до розгляду справи. З вказаних підстав просить судове рішення скасувати і ухвалити нове про відмову у позові.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено право заінтересованої особи на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні до суду.

Встановлено, що 11 січня 2010 року померла дружина позивача ОСОБА_7, спадкоємцями після смерті якої являються її мати ОСОБА_3, дочка ОСОБА_8 і чоловік ОСОБА_5 позивач у справі.

Позивач ОСОБА_5 являється власником нежитлових будівель і земельних ділянок, розташованих по вулиці Леніна, 75-з, в селі Матвіївка, Вільнянського району, Запорізької області, які були придбані ним 9 жовтня 2007 року і зареєстровані на його імя (а.с.11-12, 15,16).

Спадкодавцю ОСОБА_7 належало інше нерухоме майно, яке не було предметом розгляду у цій справі.

Спадкоємці померлої ОСОБА_7 її мати ОСОБА_3 і дочка ОСОБА_8 18 листопада 2010 року підписали заяви до компетентних органів та організацій про те, що належні позивачеві нежитлові будівлі з відповідними надвірними господарськими і побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться в селі Матвіївка, Вільнянського району, Запорізької області по вулиці Леніна, № 75-з і земельні ділянки, площею 0,2500 га і 0,4979 га, розташовані за цією ж адресою, являються особистою власністю ОСОБА_5 чоловіка ОСОБА_7 До суду з питань визначення частки на імя померлої в спільному майні подружжя не зверталися та звертатися не будуть. Справжність підпису заявників на цих заявах посвідчена нотаріально (а.с.13, 14).

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 12 серпня 2011 року відмовлено ОСОБА_9 у посвідченні договору купівлі-продажу вищевказаних нежитлових будівель і земельних ділянок під ними з підстав не прийняття ним спадщини після померлої у січні 2010 року дружини ОСОБА_7 (а.с.8).

Задовольняючи позов ОСОБА_9 і визнаючи відмову нотаріуса у посвідченні правочину неправомірною, суд першої інстанції виходив з того, що перешкод для відчуження нерухомого майна, зареєстрованого на імя позивача не було: дружина позивача померла у січні 2010 року, спадкоємці померлої дружини на вказане майно не претендують, про що у листопаді 2010 року подали відповідні нотаріально посвідчені заяви.

Висновки суду відповідають зібраним у справі доказам і вимогам діючого законодавства.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2004 року, яка втратила чинність 22.02.2012р.

Статтями 54, 55 Закону України «Про нотаріат» (в редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що нотаріуси посвідчують угоди, щодо яких законодавством встановлено обов'язкову нотаріальну форму, а також за бажанням сторін й інші угоди.

Угоди про відчуження майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується . При посвідченні угод про відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна.

Пунктом 45 Інструкції №20 від 03.03.2004 року, чинної на час виникнення спірних правовідносин, передбачалося, що договори щодо належного подружжю на праві спільної сумісної власності майна, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також правочини щодо іншого цінного майна можуть бути посвідчені нотаріусом за наявності письмової згоди другого з подружжя. Згода на укладення такого договору повинна бути посвідчена нотаріально. Про наявність згоди другого подружжя зазначається в тексті договору з посиланням на реєстровий номер, за яким ця згода посвідчена, та дату її посвідчення.

Проте, відповідно до п.46 Інструкції договір щодо розпорядження майном, що подається для нотаріального посвідчення, може бути посвідчений нотаріусом без згоди другого з подружжя у разі, якщо з правовстановлювального документа, договору, укладеного між подружжям, свідоцтва про шлюб та інших документів випливає, що зазначене майно є особистою приватною власністю одного з подружжя, тобто набуте до реєстрації шлюбу, за час шлюбу, але на умовах, передбачених шлюбним або іншим договором, укладеним між подружжям, договором дарування або в порядку спадкування, або за кошти, які належали їй (йому) особисто тощо.

При посвідченні нотаріусом договору про відчуження або заставу майна від імені особи, у якої немає чоловіка або дружини (неодружена/неодружений/, удова/удівець/), державній нотаріальній конторі або приватному нотаріусу відчужувачем подається письмова заява про це. Нотаріус доводить зміст такої заяви до відома іншої сторони договору та

Статтею 49 Закону України «Про нотаріат» (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) передбачено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви в тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених законом.

Зважаючи на те, що п.п.45, 46 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій передбачена можливість посвідчення договорів про відчуження нерухомого майна без згоди подружжя, між позивачем ОСОБА_5 і спадкоємцями його померлої дружини станом на листопад 2010 року спору щодо поділу вищевказаного нерухомого майна, зареєстрованого на імя ОСОБА_9, не було, підстава, на яку посилався приватний нотаріус, відмовляючи позивачеві у посвідченні договору купівлі-продажу належного йому нерухомого майна, статтею 49 Закону України «Про нотаріат» не передбачена, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність відмови приватного нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

Разом з тим, розглядаючи скаргу на постанову приватного нотаріуса, суд першої інстанції безпідставно зазначив у мотивувальній частині судового рішення про те, що відчужуване майно являється приватною власністю позивача. Вказані питання не являлися предметом дослідження у цій справі, оскільки за змістом ст.50 Закону України «Про нотаріат» предметом позову у суді за скаргою на відмову у вчиненні нотаріальної дії являється правомірність або неправомірність дій нотаріуса, наявність або відсутність перешкод для посвідчення договору відчуження нерухомого майна, відповідність дій нотаріуса вимогам Інструкції і Закону «Про нотаріат».

Питання щодо правового статусу відчужуваного майна, набутого позивачем в період шлюбу, не підлягає вирішенню шляхом оскарження дій нотаріуса.

В силу вимог ст. 292 ч. 1 ЦПК України особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково за умови, що ухваленим рішенням суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

Зважаючи на те, що у висновках суду в мотивувальній частині судового рішення щодо правового статусу відчужуваного майна вирішено питання про права і обовязки ОСОБА_3, яка не була залучена до участі у розгляді справи, а її відмова від звернення до суду за захистом в силу ч.3 ст.3 ЦПК України є недійсною, оскаржуване рішення на підставі ст.309 ЦПК України підлягає зміні шляхом виключення із його мотивувальної частини висновку суду про те, що позивач є єдиним власником спірного нерухомого майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що заяву від 18 листопада 2010 року ОСОБА_3 не підписувала, від права на спадщину на частку у спільному майні подружжя, зареєстрованого на імя позивача, не відмовлялася, не є підставою для скасування судового рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, справжність підпису заявника на заяві від 18 листопада 2010 року посвідчена нотаріально. У порядку, передбаченому законом, вказана заява недійсною не визнана, а отже в силу ст.204 ЦК України являється правомірною.

Відсутність другого екземпляру заяви в архіві нотаріальної контори не свідчить про її нікчемність. Відповідно до ст. 78 Закону України «Про нотаріат» та пунктів 260, 261 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року N 20/5, нотаріус засвідчує справжність підпису на документах, зміст яких не суперечить законові і які не мають характеру угод та не містять у собі відомостей, що порочать честь і гідність людини. Нотаріус, засвідчуючи справжність підпису, не посвідчує факти, викладені у документі, а лише підтверджує, що підпис зроблено певною особою. Ні законом, ні Інструкцією не передбачено зберігання другого екземпляру документу, на якому засвідчено справжність підпису, в архіві нотаріальної контори.

Станом на час перегляду оскаржуваного рішення судового спору з приводу майна, зареєстрованого на імя позивача, між спадкоємцями померлої ОСОБА_8 не має, до суду з вимогами про виділ частки у спільному майні подружжя спадкоємці померлої дружини позивача до теперішнього часу не зверталися.

Подача ОСОБА_3 заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті її доньки, до складу якого входить інше нерухоме майно, зареєстроване на імя спадкодавця, не була перешкодою для відчуження ОСОБА_4 через півтора року після відкриття спадщини належного йому нерухомого майна.

ОСОБА_3 як спадкоємиця померлої 11 січня 2010 року ОСОБА_7 не позбавлена можливості захистити своє порушене право у спосіб, передбачений законом.

За вказаних обставин передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст.307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2011 року по цій справі змінити, виключивши із його мотивувальної частини висновки суду про те, що ОСОБА_5 являється єдиним власником нерухомого майна та земельних ділянок, а саме:

нежитлової будівлі виробничого корпусу, літера «А» площею 590,4 кв.м. з відповідними надвірними господарчими і побутовими будівлями та спорудженнями, а саме: склад літера Б, склад літера Д, льох із шийкою літера пг, паркани під № 2,3,4,6, водогін № 5 та замощення під цифрою 1, які розташовані за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Матвіївка, вулиця Леніна, 75 з, що належить ОСОБА_9 на підставі Договору купівлі-продажу від 09.10.2007 p.;

нежитлової будівлі пташнику, літера «3» загальною площею 61,9 кв.м. та намету до нього, літера К, які розташовані за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Матвіївка, вулиця Леніна, 75 з, що належить ОСОБА_9 на підставі Договору купівлі-продажу від 09.10.2007 р.;

- земельної ділянки площею 0,4979 га, що становить - рілля, яка розташована за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Матвіївка, вулиця Леніна, 75 з, що належить ОСОБА_9 на підставі Договору купівлі-продажу від 09.10.2007 р. та державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 274049 від 25.01.2008 р.;

- земельної ділянки площею 0,2500 га, що становить несільськогосподарські угіддя, яка розташована за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Матвіївка, вулиця Леніна, 7 5 з, що належить ОСОБА_9 на підставі Договору купівлі-продажу від 09.10.2007 р. та державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 274048 від 25.01.2008 p.,

В іншій частині оскаржуване рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: