Справа № 460/2334/16-ц
Провадження №2/460/1118/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

23.08.2016 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - Швед Н.П.

з участю секретаря - Кондратюк М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації Львівської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації Львівської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він перебував з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 11.10.2008 року по 15.07.2014 року. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народилася донька, ОСОБА_3. У вересні 2014 року ОСОБА_2 виїхала на заробітки в Росію, і по даний час в Україну не повернулась.

Оскільки, донька проживає разом з ним, усі турботи по її вихованню, матеріальному забезпеченні покладені на нього.

ОСОБА_3 відвідує танцювальний гурток, який знаходиться в Яворівській ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 та групу продовженого дня Світлицю"Іскра Любові" при парафії Св'ятих Апостолів Петра і Павла у м.Яворові, вихованців яких часто запрошують на змагання, виступи, та туристичні подорожі як на території України так і за її межами.

Крім цього, він та батьки відповідачки позбавлені можливості вивезти ОСОБА_3 на відпочинок, а саме, на море за межі України, для того щоб дитина оздоровилась.

Оскільки відсутня згода матері яка в силу обставин не приїздить на територію України для надання дозволу на виготовлення відповідних документів для виїзду доньки за кордон, його донька позбавлена можливості всесторонього розвитку.

Він неодноразово звертався до відповідача з проханням надіслати нотаріально завірений дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон, однак остання ігнорує його прохання. При цьому жодних аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували її відмову, не наводить.

Вважає, що така позиція відповідача шкодить інтересам дитини та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку.

Просить надати дозвіл на оформлення всіх пов'язаних з перетинанням державного кордону України документів для виїзду за кордон неповнолітньої доньки та дозволити їй тимчасовий ви'їзд за межі України без згоди та супровіду її матері ОСОБА_2.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, пояснення, надав аналогічні викладеним в позовній заяві. Просить заяву задовольнити.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації Львівської області в судовому засіданні, не заперечує щодо надання дозволу позивачу на оформлення всіх пов'язаних із перетинанням державного кордону України документів для виїзду за кордон неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди матері, оскільки, це буде сприяти всебічному та гармонійному розвитку дитини. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, не повідомила про причини своєї неявки, хоч належно була повідомлена про час та місце слухання справи, клопотання щодо слухання справи у її відсутності суду не надіслала. З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у її відсутності та згідно ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України, постановити заочне рішення, проти чого не заперечив позивач.

Як вбачається, з позовної заяви, відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 саме на цю адресу були скеровані виклики до суду.

Крім цього, у номері 85(5485) газети "Високий замок" опубліковано оголошення про призначення судового розгляду та виклик відповідача в судове засідання на 23.08.2016 року на 10 год.50 хв..

Відповідно до ч.5 ст74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що сторони з 11.10.2008 року по 15.07.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від даного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_5 року народилася донька ОСОБА_3, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданого відділом РАЦС Яворівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №109. ЇЇ батьками являються : батько- позивач ОСОБА_1, мати-відповідач ОСОБА_2.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована та проживає разом позивачем за адресою, АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою,АДРЕСА_3

03.07.2014 року на підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області, шлюб між сторонами розірвано.

Як вбачається з матеріалів справи малолітня ОСОБА_3 з вересня місяця 2015 року є учасником молодшої танцювальної групи танцювального колективу «Юність» Яворівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 та відвідує групу продовженого дня - Світлицю «Іскра Любові» при парафії Святих Апостолів Петра і Павла у м.Яворові, які організовують різноманітні туристичні подорожі на території України та закордоном, що підтверджується наданими позивачем довідками.

Крім цього, як з'ясовано в судовому засіданні мати та батько відповідачки бажають в вересні місяці цього року, поїхати з своєю внучкою ОСОБА_3 на відпочинок за кордон.

З пояснень позивача, вбачається, що відповідач з вересня місяця 2014 року перебуває на заробітках в Росії, продовж цього часу жодного разу не приїзджала в Україну, точне місце перебування її невідоме.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених позивачем. Його покази об"єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною, 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Згідно з ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установленихКонституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

У відповідно до положень ст. 141 цього Кодексу мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 зазначеного Кодексу батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України встановлено, зокрема, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та «Правилами перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, згідно з якими, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є обрунтованим, оскільки надання дозволу на тимчасовий виїзд закордон малолітньої доньки ОСОБА_3 буде відповідати інтересам дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,10,11,27,31,60,74,169, 208- ч.3 209, 212-215,218,224 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Надати дозвіл на оформлення всіх пов'язаних з перетинанням державного кордону України документів для виїзду за кордон неповнолітньої ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4, без згоди її матері ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1), що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5.

Дозволити тимчасовий ви'їзд за межі України неповнолітньої ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5, без згоди та супровіду її матері ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1), що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5, строком три місяці, які слід рахувати з дня набрання рішенням законної сили, тобто з 03.09.2016року по 03.12.2016року включно.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення виготовлене в єдиному примірнику, в нарадчій кімнаті.

СУДДЯ: ШВЕД Н.П.