Єдиний унікальний номер 226/1148/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1627/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Канурної О.Д.

суддів: Груіцької Л.О., Космачевської Т.В.

секретар Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті справу за заявою ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області про стягнення недоплаченої заробітної плати за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 29 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області про стягнення недоплаченої заробітної плати.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14 червня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області про стягнення недоплаченої заробітної плати направлено до Апеляційного суду Донецької області для визначення підсудності.

Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 29 липня 2016 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області про стягнення несплаченої заробітної плати.

З вказаною ухвалою суду не погодився ОСОБА_1 і оскаржив її в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції постановив незаконну ухвалу. Просить апеляційний суд скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з'явився, направив до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність.

В судове засідання апеляційного суду представник Територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області не з'явився, направив до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність.

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як вбачається із пункту 1 частини 2 статті 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Позивач заявляє вимоги про стягнення заборгованості із заробітної плати, яка виплачувалась йому у зв'язку з виконанням ним посадових обов'язків судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 про те, що вказана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК України, є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року передбачено, що відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом. Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

Як вбачається із пункту 4 вказаної вище Постанови, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Пунктом 2 частини 2 статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС України передбачено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки між сторонами виник спір, пов'язаний з проходженням позивачем ОСОБА_1 публічної служби на посаді судді, його позов до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, а не у порядку цивільного судочинства.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на пункт 30 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» є недоречним, оскільки у вказаному пункті мова йде про спори з приводу стягнення безпідставно сплачених (без достатньої правової підстави) грошових сум, що не є тотожнім предметом спору у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду першої інстанції не спростовують.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону, тому апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 312, 315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Димитровського міського суду Донецької області від 29 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді