Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

22 березня 2016 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Лященка О.В.

при секретарі Шафатинській О.В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимирі-Волинському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про відшкодування завданої шкоди, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про відшкодування завданої шкоди.

Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 10.02.2015 року він уклав договір фінансового лізингу № 000531 з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс», предметом якого є трактор DONG FENG Dl. Згідно умов договору вартість предмета лізингу складає 167326,00 грн. Згідно п. 1.7 вказаного договору предмет лізингу передається у користування лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця авансового платежу, адміністративного платежу, комісії за передачу предмета лізингу. Відповідно до п.9.1 вказаного договору авансовий платіж складає частину вартості предмета лізингу у розмірі 50 відсотків від вартості предмета лізингу, зазначеного у договорі та в специфікації. Однак представником ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» йому було повідомлено недостовірну інформацію щодо можливості, а саме зазначено про можливість сплатити авансовий внесок у сумі 17 000 грн, що є достатнім для укладення вказаного договору та передачі предмета лізингу. Згідно квитанції № 62 від 10.02.2015 року ним було сплачено 44 000 грн. Однак з часу сплати даної суми і по нинішній час трактора йому не було доставлено.

Оскільки відповідач не надав йому повну, достовірну та доступну інформацію відносно предмета договору та умов договору, він звернувся до ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» з заявою про розірвання договору фінансового лізингу. На що йому було надано відповідь, що 10.03.2015 року вказаний договір розірваний, а сплачені кошти, зокрема авансовий платіж у розмірі 16732,20 грн поверненню не підлягає, а авансові платежі у розмірі 16360,44 грн будуть повернуті.

Вважає, що відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» з ним було укладено несправедливі умови договору, та оскільки ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» не надала йому трактор та не повернула сплачені кошти, чим порушила його права та вимоги чинного законодавства, він змушений звернутися з даним позовом до суду. Просить суд стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» на його користь сплачені ним грошові кошти, а саме 60 відсотків авансового платежу у сумі 27267,40 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, пояснень з приводу даного позову не надіслав, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.224 ЦПК України.

Заслухавши позивача, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір.

Судом встановлено, що 10.02.2015 року позивач ОСОБА_1 уклав договір фінансового лізингу № 000531 з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс», предметом якого є трактор DONG FENG Dl.

10 лютого 2015 року позивач ОСОБА_1 сплатив на рахунок відповідача перший платіж, який складається з адміністративного платежу та авансового платежу, у сумі 44 000 грн , що стверджується копією квитанції від 10.02.2015 року № 62.

Як вбачається з повідомлення ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» від 27.03.2015 року № 2147, договір фінансового лізингу №000531 від 10.02.2015 року вважається розірваним 10.03.2015 року.

Як зазначив відповідач, до цього часу йому 60% від сплаченої суми не повернуто.

При винесенні даного рішення суд вважає за необхідне керуватися слідуючими нормами.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

З пункту 5 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» випливає, що фінансовий лізинг вважається фінансовою послугою.

З чого випливає, що ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» надає фінансові послуги, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів».

Частиною 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Статтею ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачений перелік несправедливих умов у договорах із споживачами, однак він не є вичерпним.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 свої зобов'язання за договором фінансового лізингу №000531 від 10.02.2015 року, укладеного з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс», предметом якого є трактор DONG FENG Dl виконав, сплативши на рахунок ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» перший платіж, що підтверджено копією квитанції від 10.02.2015 року № 62.

В свою чергу відповідач ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» не поставила позивачу предмет договору фінансового лізингу - трактор DONG FENG Dl. 60 відсотків авансового платежу позивачеві також не повернуто.

Невиконання відповідачем своїх зобов»язань щодо повернення коштів згідно п.п.12.1-12.2 Договору фінансового лізину № 000531 порушує права відповідача як споживача.

Відповідно до ст. ст. 9,11 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувачу забезпечується захист його прав на предмет лізингу нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту прав власника. Лізингоодержувач має право вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках, вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невизнанням або неналежним виконанням договору.

Відповідно до п. 7 Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», вирішуючи справи про захист прав споживачів, суди мають виходити з того, що відповідно до ст. 4 Закону держава: забезпечує громадянам захист їх інтересів як споживачів; надає можливість вільного вибору товарів (робіт, послуг) та набуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час вибору й використання товарів (робіт, послуг) відповідно до їх потреб; гарантує придбання або одержання іншими законними способами товарів (робіт, послуг) в обсягах, що забезпечують рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я та життєдіяльності. Встановлений Законом перелік прав, якими користуються споживачі, не є вичерпним. Законодавчими актами і договорами, які не суперечать Закону, можуть бути передбачені й інші права споживачів та зобов'язання продавців, виготівників, виконавців. Умови договору, що обмежують права споживача порівняно з положеннями, передбаченими законодавством, визнаються недійсними. Якщо внаслідок застосування умов такого договору споживачеві завдано збитків, вони мають бути відшкодовані винною особою в повному обсязі.

За таких умов суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

При подачі позовної заяви до суду, позивач ОСОБА_1 був звільнений від оплати судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп., тому у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, дані витрати підлягають до стягнення з відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс».

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 208, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст. 215, 216 ЦК України, ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст. 7, 11 ЗУ «Про фінансовий лізинг», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про відшкодування завданої шкоди - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» на користь ОСОБА_1 60 відсотків сплачених ним грошових коштів згідно квитанції № 62 від 10.02.2015 року, що становить 27 267(двадцять сім тисяч двісті шістдесят сім) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» на користь держави 551 (п»ятсот п»ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: /-/ підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду ОСОБА_3