Єдиний унікальний номер 227/103/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1048/2016
Головуючий у 1 інстанції Хоменко Д.Є.
Доповідач Азевич В.Б
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Агєєва О.В., Краснощокової Н.С.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 березня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою: м. Добропілля, вул. Першотравнева, 125/88, за якою відкрито особистий рахунок №330138178. У період з 20.04.2012 року по 26.08.2015 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1 873,15 грн. В ході судового розгляду представник позивача надав суду заяву про уточнення позовних вимог, у яких просив стягнути з позивача судові витрати у розмірі 1 218,00 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав суду документи на підтвердження сплати вказаної заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 1 873,15 грн.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 березня 2016 року у задоволенні позовної заяви ПАТ «ДТЄК Донецькобленерго» в інтересах Добропільського ЦОК про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію відмовлено у повному обсязі.

На вказане рішення суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове - про стягнення судового збору у розмірі 1 218,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку відмовивши у стягненні з відповідача судового збору у зв'язку з тим, що спір між сторонами відсутній.

Оскільки провадження у справі було відкрито судом першої інстанції 26.01.2016 року, а відповідач сплатив суму заборгованості 01.03.2016 року (після призначення справи до розгляду), тому у суду не було правових підстав для звільнення боржника від сплати судових витрат.

Представник позивача Чмирьова Л.С. підтримала доводи скарги.

Відповідач, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, не з'явився.

Заслухавши доповідь судді, представника позивача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами дійсно мали місце правовідносини з постачання електричної енергії за адресою: м. Добропілля, вул. Першотравнева, 125/88. За період користування електричною енергією з 20.04.2012 року по 26.08.2015 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1 873, 15 грн.

01.03.2016 року відповідач погасив заборгованість перед позивачем, шляхом перерахування коштів на рахунок позивача у сумі 1 888,14 грн., що підтверджується квитанцією УДППЗ «Укрпошта» від 01.03.2016 року № 9955. Дані обставини визнаються, і не спростовуються сторонами у справі.

Відмовляючи у задоволенні вимог про відшкодування судового збору, суд першої інстанції виходив з того, що судовому захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси позивача, тобто суд розглядає справу у порядку позовного провадження у разі наявності спору між сторонами з приводу певних матеріальних вимог. Оскільки у даній справі відповідач у процесі судового розгляду добровільно задовольнив вимогу позивача і погасив заборгованість, що не оспорюється представником позивача, тому суд вважав, що у даній справі фактично відсутній спір (порушені права позивача добровільно відновлені відповідачем).

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що за відсутності спору між сторонами та порушеного права позивача, у позовних вимогах заяви ПАТ «ДТЄК Донецькобленерго» слід відмовити у повному обсязі.

Щодо відшкодування витрат позивача по оплаті судового збору суд зазначив, що ці вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки приписи ч. 1 ст. 89 ЦПК України застосовуються у випадках: відмови від позову чи укладення мирової угоди. Оскільки представнику позивача в судовому засіданні роз'яснювалось його право відмовитись від позову для можливості вирішення питання про відшкодування судових витрат, а представник ПАТ «ДТЄК Донецькобленерго» у зв'язку з відсутністю повноважень цим правом не скористалась, тому суд, враховуючи дану обставину та прийняття рішення про відмову у позові, керуючись ч. 1 ст. 88 ЦПК України, відмовив у вимогах про стягнення з відповідача на їх користь судового збору.

З висновками суду щодо відмови у відшкодуванні судового збору не можна погодитися, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 січня 2016 року позивач подав до суду позовну заяву про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електроенергію в розмірі 1 873,15 грн. та просив стягнути з боржника вказану суму боргу та витрати по оплаті судового збору у сумі 1 378,00 грн. (а. с. 1 - 9)

До цього ПАТ «ДТЄК Донецькобленерго» зверталося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення цієї ж суми заборгованості, який ухвалою від 12 січня 2016 року відмовив у прийнятті заяви з підстав, передбачених п. 4 ч. 6 ст. 100 ЦПК України. (а. с. 10)

Ухвалою від 26 січня 2016 року суд відкрив провадження у даній справі та призначив її до слухання на 04 березня 2016 року. (а. с. 27)

Згідно квитанції УДППЗ «Укрпошта» від 01.03.2016 року відповідач ОСОБА_1 вніс на рахунок позивача 1 873,15 грн., у зв'язку з цим представник ПАТ «ДТЄК Донецькобленерго» подав до суду заяву про уточнення позовних вимог від 21.03.2016 року згідно якої, позивач просив стягнути з відповідача лише понесені витрати по судовому збору у розмірі 1 218, 00 грн. (а. с. 35)

Як передбачено ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці 5 пункту 12 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред'явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову з мотивів задоволення його вимог відповідачем.

Згідно роз'ясненнями, які викладені в п. 38 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до статті 89 ЦПК у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Визнання відповідачем позову не є підставою для звільнення його від сплати судових витрат.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України відмова від позову є правом позивача, тому, у даному випадку, суд повинен був присудити стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним витрат по оплаті судового збору.

Проте вимоги про відшкодування судового збору підлягають частковому задоволенню у зв'язку з тим, що позивач при поданні позову сплатив 852,60 грн. (7 квитанцій по 121,80 грн. х 7 = 852,60 грн. - а. с. 1 - 7), а при поданні заяви про видачу судового наказу - 609 грн. (2 квитанції по 243,60 грн. та 1 квитанція на 121,80 грн.), а всього на загальну суму 1 461,50 грн.

Згідно пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позову юридичною особою повинна бути не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, яка на момент звернення до суду становила 1 378 грн. Оскільки ціна позову становить 1 873,15 грн., тому судовий збір повинен обраховуватися за мінімальною ставкою.

У зв'язку з тим, що позивач фактично сплатив судовий збір у розмірі 1 461,50 грн., а у даному випадку судовий збір повинен обчислюватися за мінімальною ставкою - 1 378 грн., як зазначено у позовній заяві, тому саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь ПАТ «ДТЄК Донецькобленерго».

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про відшкодування судового збору - скасуванню з ухваленням нового рішення про його стягнення з відповідача на користь позивача та держави.

В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч. 1 п. 4, 314 ч. 2, 316, 317 ЦПК України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» задовольнити частково.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 березня 2016 року в частині вирішення питання про відшкодування судового збору скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. на поточний рахунок № 260091255, МФО 334851, ОКПО 00131268, Добропільське безбалансове відділення філії Головного управління ПАТ «ПУМБ» у Донецькій області.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: