АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/97/16 Доповідач: Цуканова І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«16» серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретарОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Омега» на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від «25» березня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Омега» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 (правонаступником якої є ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8), орган опіки та піклування - виконавчий комітет Комсомольської у м.Херсоні ради, про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на майно,

В С Т А Н О В И Л А:

30 грудня 2014 року до Комсомольського районного суду м.Херсона надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Омега» (далі ТОВ «ФК «Омега»), здана на пошту 19.12.2014р., в якій заявлена вимога про стягнення з ОСОБА_5, як боржника, та ОСОБА_6, як поручителя за договором поруки від 01.03.2007р., солідарно заборгованості в сумі 338215,77 грн. за кредитним договором, укладеним 22.02.2007р. між ОСОБА_5 та Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» (далі ВАТ «Кредобанк») на суму 35800,00 доларів США строком до 01.02.2027р.

Також позивач просив, в тому числі, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, укладеним 01.03.2007р. між ТОВ «Кредобанк» і ОСОБА_5 магазин продуктових товарів загальною площею 35,4кв.м, що знаходиться за адресою: м.Херсон, вул. Леніна, будинок 47, шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах виконавчого провадження.

При цьому позивач посилався, що відповідачі зобовязання за кредитним договором не виконують.

Право вимоги до відповідачів позивач обґрунтував тим, що ВАТ «Кредобанк» передало грошові вимоги за кредитним договором та договором поруки до відповідачів за договором факторингу від 29.11.2011р. та договором від 16.12.2011р. про відступлення прав за договором іпотеки новому кредитору товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (далі ТОВ «ФК «Приватні інвестиції), яке, в свою чергу, відступило право вимоги до відповідачів за договором факторингу та договором відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 06.08.2014р. фактору ТОВ «ФК «Омега».

За розрахунком позивача розмір заборгованості відповідачів станом на 06.08.2014р. становить 338215,77 грн. з розрахунку: заборгованість за кредитом (в т.ч. прострочена) 266431,80 грн.; заборгованість по відсотках 71123,79 грн.; заборгованість по комісії 660,00 грн.

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 25.03.2015р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Омега» просило рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права.

У звязку з тим, що:

- 05.06.2015р. ОСОБА_6 померла /т.2, а.с. 126/;

- представник відповідача ОСОБА_5 визнав, що іпотечне майно є спільним майном подружжя ОСОБА_5 і ОСОБА_6; шлюб між якими зареєстровано 17.08.2001р. /т.1, а.с. 23/;

- із заяви ОСОБА_5, поданої приватному нотаріусу Херсонського міського нотаріального округу від 03.08.2015р., вбачається, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є він та неповнолітні діти ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 /т.2, а.с. 142, 207, 208/,

ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 29.02.2016р. залучено до участі у справі як правонаступників співвласника іпотечного майна ОСОБА_9 ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а також залучено до участі у справі орган опіки та піклування виконавчий комітет Комсомольської у м.Херсоні ради /т.2, а.с. 185/.

В судове засідання апеляційного суду відповідачі, орган опіки та піклування не зявилися, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, представника позивача ОСОБА_10 ( в режимі відеоконференції), представника ОСОБА_5 ОСОБА_11, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 22.02.2007р. між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №А010001, за яким відповідачу було надано кредит на придбання магазину продуктових товарів за адресою: м.Херсон, вул. Леніна (Грецька), будинок 47, в сумі 35800,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5% річних (з 02.06.2008р. за додатковим договором №1 зі сплатою 13,5% річних).

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань за кредитним договором 01.03.2007р. між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір №А010001, за яким останній передав в іпотеку вказаний магазин продуктових товарів, який належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 01.03.2007р. за реєстраційним номером 352 /т.1, а.с. 18-20/, за адресою: м.Херсон, вул. Леніна,47.

Крім того, в якості забезпечення виконання ОСОБА_5 зобовязань щодо погашення кредиту та інших платежів, передбачених кредитним договором, 01.03.2007р. між ОСОБА_6 та ВАТ «Кредобанк» було укладено договір поруки, за яким остання відповідає перед кредитором у тому ж обємі, що і позичальник /т.1, а.с. 17/.

29.11.2011р. між ВАТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» було укладено договір факторингу, згідно якому ВАТ «Кредобанк» передав на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» повний обсяг грошової вимоги до відповідачів за кредитним договором та договором поруки.

16.12.2011р. між ВАТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» було укладено договір про відступлення права за договором іпотеки, згідно якого ВАТ «Кредобанк» відступив, а ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» набуло право вимоги до ОСОБА_5, належне ВАТ «Кредобанк» за договором іпотеки.

Згідно довідки ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» станом на 04.11.2014р. заборгованість ОСОБА_5 за кредитним договором №А010001 від 22.02.2007р. складає 338215,77 грн., а саме: заборгованість по кредиту (в т.ч. прострочена) 266431,80 грн., заборгованість по відсотках 71123,97 грн., заборгованість по комісії 660,00 грн. /т.1, а.с. 38/.

06.08.2014р. ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» відступило ТОВ «ФК «Омега» право вимоги до відповідачів за кредитним договором, договорами іпотеки та поруки.

Відмовляючи позивачеві в задоволенні позову до ОСОБА_5, суд виходив з того, що:

- позивач не довів, що він та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» повністю оплатили за договорами факторингу суми клієнтам, тому не довели факт виникнення права вимоги до відповідачів, а надання ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» довідки №1047 від 31.10.2014р. про сплату суми за договором факторингу від 06.08.2014р. не завірена;

- копії договорів про відступлення права вимоги не завірені;

- розрахунки заборгованості не наведені;

- позивачем не доведено наявність ліцензії на здійснення факторингових послуг.

Проте з таким висновком суду погодитися неможливо, оскільки він не відповідає обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Згідно ч.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

На порушення вказаної норми права, розглянувши справу у відсутності позивача, суд не розяснив йому процесуальні наслідки незавіреності копій доказів, наданих у вигляді ксерокопій, та наслідки відсутності детального розрахунку заборгованості.

Крім того, судом не вирішено письмове клопотання позивача про залучення, для встановлення дійсних обставин справи третіх осіб до участі у справі - ВАТ «Кредобанк», ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», яке надійшло до суду 30.03.2015р. /т.1, а.с. 137/.

За таких обставин колегія суддів вважає допустимими доказами, надані позивачем в ході апеляційного розгляду справи завірені копії наступних документів:

- договору факторингу від 29.11.2011р., за яким ПАТ «Кредобанк» (правонаступник ВАТ «Кредобанк») продав та відступив ТОВ «ФК «Приватні інвестиції) права вимоги, зазначені в Додатку 1, зокрема: за кредитним договором №А01000, укладеним 22.02.2007р. з ОСОБА_5 на суму 35800,00 доларів США /т.2 а.с. 69-95, 105/;

- акту прийому-передачі портфеля заборгованості від 14.12.2011р., за яким ПАТ «Кредобанк» передало, а ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» прийняло портфель заборгованостей за вищевказаним договором факторингу /т.2, а.с. 96/;

- платіжного доручення №4 від 13.12.2011р. про отримання ПАТ «Кредобанк» від ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» ціни купівлі за викуп портфеля заборгованості на основі договору факторингу від 29.11.2011р. /т.2, а.с. 97/;

- нотаріально посвідченого договору від 16.12.2011р. про відступлення прав за договорами іпотек, укладеному між ПАТ «Кредобанк», як первісним іпотекодержателем, і ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», як новим іпотекодержателем, в Додатку №1 якого зазначено іпотечний договір №А010001, реєстровий номер 352, за зобовязаннями ОСОБА_5 за кредитним договором від 22.02.2007р. /т.2, а.с. 98-101, 102, 103/;

- договору факторингу №117/0 від 06.08.2014р., укладеного між ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», як клієнтом, і ТОВ «ФК «Омега», як фактором, за яким клієнт зобовязується відступити фактору право вимоги до ОСОБА_5 за невиконаними зобовязаннями, що виникли відповідно до умов кредитного договору №А010001, укладеного 22.02.2007р. між боржником і ВАТ «Кредобанк», а також усі права вимоги за усіма зобовязаннями, що забезпечують належне виконання боржником умов кредитного договору, у т.ч. іпотеки, від 01.03.2007р., реєстровий №352, договором поруки №А010001, укладеним 01.03.2007р. між ВАТ «Кредобанк», боржником і ОСОБА_6 /т.2, а.с. 111-117/;

- нотаріально посвідченого договору від 06.08.2014 р. про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, укладеного між ТОВ ФК «Приватні інвестиції» та ТОВ ФК «Омега» щодо предмету іпотеки магазину продуктових товарів за адресою: м.Херсон, вул. Леніна,47 /т.2, а.с. 109-110/;

- додаткового договору до вказаного договору факторингу від 06.08.2014р., в п.11 якого сторони погодили, що сума коштів, яку фактор зобовязується передати в розпорядження клієнта за плату за отримані права вимоги, становить 20292,95 грн. /т.2, а.с. 117/;

- платіжного доручення №368 від 06.08.2014р. про перерахування вказаної суми платником ТОВ «ФК «Омега» отримувачу ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» /т.2, а.с. 118/.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що позивач довів наявність у нього права вимоги до боржника ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним із ВАТ «Кредобанк», яке ґрунтується на положеннях ч.1 ст. 1077 ЦК України, за якою за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобовязанні і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

При визначенні розміру кредитної заборгованості, яку слід стягнути з ОСОБА_5 на користь позивача, колегія суддів виходить з такого.

Сторони кредитного договору обумовили як строк дії договору до повного виконання зобовязань за договором, так і строки виконання зобовязань з щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 31.01.2027р. /т.1, а.с. 12-15/.

З розрахунку розміру заборгованості, здійсненого позивачем, вбачається, що останній платіж ОСОБА_5 здійснив 22.07.2008р. /т.2, а.с. 166/. Вказану обставину визнав представник ОСОБА_5 ОСОБА_11 в ході апеляційного розгляду справи.

В п.п. 4.9, 4.10 кредитного договору зазначено, що Банк у випадках, передбачених п.2.9 цього договору (несвоєчасної сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту)), вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє позичальника, який зобовязаний протягом 30 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги Банку (п.4.9) достроково повернути кредит, проценти. комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором.

Позивачем надано апеляційному суду копію повідомлення вимоги №331, направленого ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» на імя ОСОБА_5 з вимогою достроково повністю повернути кредитну заборгованість та сплатити нараховані проценти, штрафні санкції в сумі 338215,77 грн. /т.2, а.с. 65/.

Оскільки позивач не надав доказів отримання ОСОБА_5 вказаної вимоги, а представник останнього не може підтвердити, чи отримав його довіритель і коли саме цю вимогу, ця вимога направлена на іншу адресу, ніж зазначена в кредитному договорі, то, за думкою судової колегії, відсутні підстави вважати, що у встановленому в кредитному договорі порядку його сторони змінили строк виконання зобовязань за договором.

Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч.1 ст. 257 ЦК України).

Згідно правової позиції Верховного Суду України в постанові від 06.11.2013р. у справі №6-116цс13 початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення; кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання останнього зобовязання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі з процентами в межах позовної давності щодо кожного з цих платежів.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Про застосування строків позовної давності представник ОСОБА_5 заявляв при розгляді справи місцевим судом /т.1, а.с. 142-146/.

Оскільки позивач здав на пошту позовну заяву 19.12.2014р. /т.1, а.с. 72/, то підлягають задоволенню його позовні вимоги про стягнення заборгованості з 19 грудня 2011р. та дострокові платежі.

З розрахунку позивача видно, що заборгованість, в тому числі прострочена станом на 06.08.2014р. складає 33460 доларів США, що за курсом валют (станом на 29.11.2011р. 1 долар=7,977 грн.) становить 266431,80 грн. /т.2, а.с. 165-171/.

З вимоги ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» від 12.01.2012р. на імя ОСОБА_5 вбачається, що сума 266431,80 грн. станом на 11.01.2012р. складається із строкової заборгованості по основній сумі боргу 219766,35 грн. та простроченої заборгованості по основній сумі боргу 46665,45 грн.; прострочена є також заборгованість за процентами 71123,97 грн. і комісія 660,00 грн. /т.2, а.с. 65/.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що обґрунтованими і підлягаючими задоволенню є вимоги ТОВ «ФК «Омега» про стягнення простроченої заборгованості в межах строку позовної давності, починаючи з 19 грудня 2011р., і дострокова заборгованість до 31.08.2027р., а саме:

- розмір щомісячного платежу за кредитним договором складає 150 доларів США /т.1, а.с. 13-15/;

- розмір простроченої заборгованості в межах строку позовної давності за 3 роки (з 19.12.2011р. по 19.12.2014р.) складає 5400 доларів США (36 місяцівх150$),

- розмір дострокової заборгованості (з 20.12.2014р. по 31.01.2027р.) складає 21805 доларів США (145місяців 11 днів х 150$);

- загальний розмір заборгованості в іноземній валюті складає 27205 доларів США (5400$+21805$);

- загальний розмір заборгованості в національній валюті, виходячи з курсу 1 долара = 7,977 грн., (станом на 29.11.2011р. т.1, а.с. 38-39; т.2, а.с. 165) складає 219766,35 грн. (27205$х7,977 грн.).

Стягнення процентів в сумі 71123,97 та комісії в сумі 660,00 грн., розрахованих поза межами строку позовної давності (до 19.12.2011р.), що підтверджується листом ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» від 12.01.2012р. і його розрахунком від 14.11.2014р. /т.1, а.с. 38-39; т.2, а.с. 65/, стягненню не підлягають, тому у задоволенні позову у вказаній частині позивачу слід відмовити.

Право позивача на звернення стягнення на іпотечне майно на погашення вищевказаної суми боргу ґрунтується на положеннях ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та п.3.1.4 договору іпотеки, за якими у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно, позовні вимоги про звернення стягнення на магазин продуктових товарів за адресою: м.Херсон, вул. Леніна, будинок №47, належний ОСОБА_5 та його дітям ОСОБА_7, ОСОБА_8, як правонаступникам померлої ОСОБА_6, в рахунок погашення вищевказаного розміру кредитної заборгованості є законними, обґрунтованими і підлягаючими задоволенню.

Що стосується рішення суду в частині позовних вимог, заявлених до ОСОБА_6, як поручителя за зобовязаннями ОСОБА_5 за кредитним договором, то колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні вказаної позовної вимоги, суд виходив з того, що відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Оскільки після припинення сплати чергових платежів боржником (з 22.07.2008р.) ВАТ «Кредобанк» (його правонаступники) до ОСОБА_6 як поручителя взагалі не зверталися, висновок суду про припинення поруки є правомірним.

У звязку зі смертю ОСОБА_6 05.06.2015р. її зобовязання поручителя, які повязані з її особистістю, припинилися без виникнення правонаступництва, що узгоджується з розясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.33 постанови №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 310 ЦПК України, якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи сторони у спірних правовідносинах після ухвалення рішення, що не допускає правонаступництва, не може бути підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відмови позивачу в задоволенні вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_6 слід залишити без змін.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи представника ОСОБА_5 про необхідність отримання позивачем та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» ліцензій для укладення договору для надання фінансової послуги факторингу, оскільки зі змісту ст. 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», на яку посилається представник ОСОБА_5, не випливає необхідність отримання ліцензії для укладення окремого договору факторингу.

Крім того, в додатку до свідоцтва про реєстрацію позивача від 22.11.2012р. зазначено, що ТОВ «ФК «Омега» має право здійснювати послуги факторингу без отримання ліцензії та/або дозволів /т.2, а.с. 119/.

Безпідставними є також доводи представника ОСОБА_5 про неповідомлення ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» та позивачем відповідача про відступлення права грошової вимоги як на підставу звільнення боржника від сплати заборгованості, оскільки частина 2 ст. 1082 ЦК України, на яку посилається представник відповідача, такої підстави для припинення зобовязання не містить, а надає можливість боржнику виконати свій обовязок - здійснити платежі перед клієнтом, що ОСОБА_5 здійснено не було.

Крім того, в матеріалах справи наявні повідомлення від ПАТ «Кредобанк» на адресу дружини ОСОБА_5 від 14.12.2011р. про заміну стягувача на ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» /т.2, а.с. 62, 63, 64/, та повідомлення від позивача на зазначену в кредитному та іпотечному договорах адресу ОСОБА_5 про заміну сторони у зобовязанні від 06.08.2014р., 11.09.2014р. повернуті за спливом строку зберігання /т.1, а.с. 43, 44, 55, 60, 61, 64/.

Колегія суддів не приймає також до уваги доводи представника ОСОБА_5 про подвійне стягнення з останнього внаслідок одночасного стягнення кредитної заборгованості і звернення стягнення на заставлене майно, оскільки ці доводи спростовуються правовою позицією Верховного Суду України в постанові від 03.02.2016р. у справі №6-1080цс15.

Безпідставними є також твердження представника ОСОБА_5 про неможливість задоволення позову за рахунок спадкового іпотечного майна, який мав би бути заявлений на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України, оскільки згідно правової позиції Верховного Суду України в постанові від 17.02.2016р. у справі №6-31цс16 зазначено, що вказані норми права не регулюють порядок звернення стягнення на заставлене майно.

Згідно ч.5 ст. 88 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог: в суді першої інстанції 2197,39 грн. та в суді апеляційної інстанції 1098,69 грн., а всього 3296,08 грн.

На підставі ст.ст. 1050, 1054, 1077, 257, 267, 559 ЦК України, керуючись ст.ст. 303, 316, п.2 ч.1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Омега» задовольнити частково.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 25 березня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6 як поручителя залишити без змін.

Це ж рішення суду в іншій частині скасувати, ухвалити нове.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Омега» строкову заборгованість в сумі 219766,35 грн.

В рахунок погашення цієї заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно магазин продуктових товарів, загальною площею 35,4кв.м, що знаходиться за адресою: м.Херсон, вул. Леніна, будинок №47 шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах виконавчого провадження за початковою ціною, що встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності (незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В задоволенні вказаних позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Омега» витрати по сплаті судового збору в сумі 3296,08 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Цуканова

Судді: І.В.Вейтас

ОСОБА_3