Провадження № 2/742/1031/16
Єдиний унікальний № 742/2396/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Бездідько В.М., при секретарі Карпенко В.О., за участю представників сторін: позивача - ОСОБА_1, відповідача та третьої особи - Ткаченко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Чернігівського обласного центру зайнятості, третя особа Прилуцький міськрайонний центр зайнятості про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Чернігівського обласного центру зайнятості, третя особа Прилуцький міськрайонний центр зайнятості про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позивачка зменшила свої позовні вимоги і просить стягнути Чернігівського обласного центру зайнятості середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 березня 2016 року по 11 липня 2016 року включно в сумі 9709 грн. 83 коп. та витрати на відрядження в сумі 190 грн., мотивуючи тим, що рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 11 липня 2016 року було частково задоволені позовні вимоги, а саме визнано незаконним наказ Чернігівського обласного центру зайнятості № 69-к від 09 березня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_3»; поновлено останню на посаді фахівця з питань зайнятості 1 категорії відділу організації працевлаштування населення Прилуцького міськрайонного центру зайнятості; стягнуто з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 березня 2016 року по 25 березня 2016 року в сумі 2752 грн. 55 коп. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

На виконання рішення Апеляційного суду Чернігівської області Чернігівський обласний центр зайнятості видав наказ № 194-к від 14.07.2016 року « Про поновлення на роботі ОСОБА_3.» згідно якого позивачку було поновлено на роботі з 09 березня 2016 року. Отже поновивши на роботі останню з 09 березня 2016 року відповідач повинен був виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме за період з 10 березня 2016 року по 11 липня 2016 року, однак відповідач відмовляється у виплаті середнього заробітку у зв»язку з вимушеним прогулом за період з 10 березня 2016 року по 25 березня 2016 року.

А також в зв»язку з поновленням позивачки на роботі Чернігівський обласний центр зайнятості листом № 11/1739 від 12 липня 2016 року викликав її до відділу по роботі з персоналом Чернігівського обласного центру зайнятості на 14 липня 2016 року для оформлення кадрових документів. У вказаний день позивачка поїхала до м. Чернігів за власні кошти в сумі 160 грн. Крім того відповідач повинен був сплатити добові за один день в розмірі 30 грн., у зв»язку з відрядженням.

Тому просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також витрати на відрядження.

Представник позивача в судовому засіданні зменшені позовні вимоги позивачки підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову, подавши при цьому письмове заперечення.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 11 липня 2016 року скасовано рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 травня 2016 року, яким було відмовлено ОСОБА_3 у позові до Чернігівського обласного центру зайнятості про скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Вказаним рішенням позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано незаконним наказ Чернігівського обласного центру зайнятості № 69-к від 09 березня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_3.». Поновлено ОСОБА_3 на посаді фахівця з питань зайнятості 1 категорії відділу організації працевлаштування населення Прилуцького міськрайонного центру зайнятості. Стягнуто з Чернігівського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 березня 2016 року по 25 березня 2016 року в сумі 2752 грн. 55 коп. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Наказом Чернігівського обласного центру зайнятості № 194-к від 14.07.2016 року скасовано наказ Чернігівського обласного центру зайнятості від 09.03.2016 року № 69-к «Про звільнення ОСОБА_3.». Поновлено ОСОБА_3 на посаді фахівця з питань зайнятості 1 категорії відділу організації працевлаштування населення Прилуцького міськрайонного центру зайнятості з 09 березня 2016 року

Оскільки позивачку було поновлено на роботі наказом № 194-к від 14.07.2016 року на підставі рішенням суду з 09 березня 2016 року, то з Чернігівського обласного центру зайнятості, відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, слід стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 березня 2016 по 11 липня 2016 року.

Щодо позовних вимог про стягнення витрат на відрядження в сумі 190 грн. суд вважає що вони підлягають до задоволення з наступних підстав:

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 98 від 02.02.2011 року державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтвердних документів відшкодовуються витрати: на проїзд (у тому числі на перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад, а також за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті). Згідно додатку 1 постанови КМУ № 98 від 02.02.2011 року сума добових витрат на відрядження державних службовців по Україні становить 30 гривень.

Відповідно до листа Чернігівського обласного центру зайнятості № 11/1739 від 12.07.2016 року ОСОБА_3 необхідно з»явитися до Чернігівського обласного центру зайнятості 14 липня 2016 року для оформлення кадрових документів.

Згідно проїзних квитків на автобус від 14.07.2016 року ОСОБА_3 були затрачені кошти в сумі 160 грн.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_3 дійсно були затричені кошти на проїзд у зв"язку з відрядженням, а тому вони підлягають стягненню з Чернігівського обласного центру зайнятості в розмірі 190 грн. з урахуванням добових.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Чернігівського обласного центру зайнятості, третя особа Прилуцький міськрайонний центр зайнятості про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Стягнути з Чернігівського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 березня 2016 року по 11 липня 2016 року включно в сумі 9709 (дев»ять тисяч сімсот дев»ять) гривень 83 копійки.

Стягнути з Чернігівського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_3 витрати на відрядження в сумі 190 (сто дев»яносто) гривень.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя В.М. Бездідько