Справа №325/968/16-ц
Провадження №2/325/440/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Шеїної Л.Д.,

при секретарі Красновій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя та визначення частки майна, що є обєктом права спільної сумісної власності

В С Т А Н О В И В :

22 липня 2016року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ сумісного майна подружжя та визначення частки майна, що є обєктом права спільної сумісної власності її та її чоловіка і яке складається з квартири АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що 24 грудня 2005 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Приазовського районного управління юстиції Запорізької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №56. В подальшому спільне життя з відповідачем не склалося , шлюб між ними був розірваний за рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 29 серпня 2013 року .

Під час шлюбних відносин, ними спільно, за сумісні кошти придбана квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу квартири, посвідченого нотаріусом Приазовської районної державної нотаріальної контори Запорізької області від 30 червня 20106 року та зареєстровано в реєстрі №1351.

Оскільки квартира АДРЕСА_2 придбана в період шлюбу з ОСОБА_2 за спільні кошти, то просить суд визнати за нею право власності на ? частку квартири АДРЕСА_2 і стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

Під час розгляду справи в суді позивачка надала уточнення до позовної заяви ( а.с..26-27 ), свої вимоги сформулювала таким чином: просила суд поділити квартиру24 в будинку 103 по вулиці Горького у смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області, виходячи із засад рівності часток у спільній сумісній власності подружжя, виділивши їй та відповідачу по справі по ? частці в квартирі АДРЕСА_2. В обґрунтування позову послалася на ті ж підстави і просила суд позов задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 до суду не прибула, будучи належним чином сповіщеною про день та час розгляду справи, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, просила суд позов задовольнити з урахуванням уточнень до нього ( а.с.31,32).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, будучи належним чином сповіщеним про день та час розгляду справи, спрямував до суду заяву щодо розгляду справи в його відсутність і не заперечував щодо задоволення заяви ( а.с.21-22,30).

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини:

так, ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Приазовського районного управління юстиції Запорізької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №56, який згодом був розірваний за рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 29 серпня 2013 року ( а.с. 5,10).

Згідно до договору купівлі продажу посвідченого нотаріусом Приазовської районної державної нотаріальної контори Запорізької області від 30 червня 20106 року та зареєстровано в реєстрі №1451 подружжя ОСОБА_2 придбало квартиру АДРЕСА_2(а.с.), договір складений на прізвище ОСОБА_2 ( а.с.6-8).

Таким чином, наведені фактичні обставини свідчать про наявність між сторонами правовідносин щодо спільної сумісної власності подружжя, способу та порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тому при розгляді справи слід застосувати норми матеріального закону, які містяться у гл. 8 розд.2 Сімейного Кодексу України та Цивільному Кодексі України.

Згідно з ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 60 СК основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, - визначено частиною 1 статті 61 цього Кодексу. Частинами 2-3 цієї статті конкретизовано, що об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя, в тому числі, доходи, майно, одержані від укладеного одним із подружжя договору в інтересах сім'ї, а також речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя.

Так, згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності зі ст. 70 того ж Кодексу, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Стаття 71 СК України, говорить про те, що майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. У разі коли жоден із подружжя не вчинив ніяких дій, а неподілені речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток,суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, які містяться у п.25 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб,розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.. 365 ЦК , за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

В судовому засіданні встановлено, що під час шлюбу сторони придбали квартиру АДРЕСА_2, що підтверджується копією договору купівлі-продажу даного нерухомого майна, посвідченого нотаріусом Приазовської районної державної нотаріальної контори Запорізької області від 30 червня 20106 року та зареєстровано в реєстрі №1451 (а.с. 6-8 ).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 11088239, дата формування 30.06.2006 року( а.с. 8), власником квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер обєкту нерухомого майна 15138851, де розмір частки зазначено 1/1),є ОСОБА_2

Згідно довідки Комунального підприємства «Нерухомість-П» Приазовської районної ради Запорізької області від 21 липня 2106 року ( а.с. 9 ) вбачається, що площа житлових кімнат і загальна площа квартири співпадає із розмірами, зазначеними у первинній технічний документації (а.с. 9).

Згідно рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 29 серпня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. (а. с. 10). Оскільки судом встановлено, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 в рівних частках , то суд приходить до переконання, що за таких обставин позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання розміру частки майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню: слід визначити за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по ? частці кожному з них в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 і яка складається із: 1 коридор-4,4кв.м, 2 шафа -0,9 кв.м, 3 кімната 21,9 кв.м, 4 кухня 7,7 кв.м, 5 санвузол -3,6кв.м, 6 лоджія -1,66кв.м, загальною площею 40,16 кв.м, житлова площа -21,90 кв.м.

Відповідно вимог ст.209 ЦПК України, суд при винесенні рішення повинен вирішити питання розподілу судових витрат по справі.

Згідно з Законом України від 17.09.2015р. № 704-VII «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» мінімальна заробітна плата, відповідно до внесених Законом № 704-VII змін, з 1 вересня 2015 року становить 1378 грн.

Ціна позову становить 10203,00грн., 1% ціни позову складає 102,03грн., отже до сплати належить мінімальний розмір судового збору на суму 551,20грн.( п*ятсот п*ятдесят одна гривня 20 копійок).

Щодо внесення ОСОБА_1 коштів на оплату судового збору у більшому розмірі ніж встановлено законодавством, то ОСОБА_1 не позбавлена можливості їх повернути у порядку встановленому п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Отже, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір на суму 551,20грн.( п*ятсот п*ятдесят одна гривня 20 копійок).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6,,11,60, 88,212-215 ЦПК України, на підставі ч.3 ст.368ЦК України, 60,70,71 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити.

Поділити майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1) та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженця селища Приазовське Приазовського району Запорізької області (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_2) право власності на 1/ 2 частину за кожним на квартиру АДРЕСА_2 і яка складається із: 1 коридор - 4,4кв.м, 2 шафа -0,9 кв.м, 3 кімната 21,9 кв.м, 4 кухня 7,7 кв.м, 5 санвузол - 3,6кв.м, 6 лоджія -1,66кв.м, загальною площею 40,16 кв.м, житлова площа -21,90 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженця селища Приазовське Приазовського району Запорізької області , (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1) судовий збір у сумі 551,20грн.

(п*ятсот п*ятдесят одна гривня 20 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Д. Шеїна