САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 206/3118/16-ц
Провадження № 2/206/826/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" серпня 2016 р.

Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Зайченко С.В.,

при секретареві: Чинник М.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Дніпропетровська міська рада про надання строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її батько ОСОБА_4. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно у вигляді житлового будинку з господарство-побутовими будівлями та земельною ділянкою, розташованими за адресою: АДРЕСА_1. Про смерть спадкодавця позивач дізналася випадково лише 21 квітня 2016 року. У встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як значний строк знаходилась на стаціонарному лікуванні, має статус інваліда 2 групи з дитинства, що призвело до осілого образу життя та мінімізувало контакт із зовнішнім світом.

Постановою Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, оскільки нею був пропущений строк на прийняття спадщини та відсутній факт проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Вказані обставини стали причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому вона просить, визначити для неї додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, протягом 2 (двох) місяців з моменту набрання рішенням законної сили.

Представник позивача та позивач у судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, з підстав викладених у ньому.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі, оскільки повідомляла позивача про смерть батька, однак остання за станом здоров'я могла цього не зрозуміти.

Представник третьої особи - Дніпропетровської міської ради вважала позов необгрунтованим, у зв'язку з тим, що є інші спадкоємці, окрім позивача.

Вислухавши доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася ОСОБА_2, батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивача ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про смерть від 24.05.2016 року серії НОМЕР_2

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є позивач.

24 травня 2016 року державний нотаріус Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з не вчиненням дій, що свідчать про прийняття спадщини, а саме: постійно не проживала зі спадкоємцем на час відкриття спадщини та не подала до нотаріальної контори в передбачений законом строк заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається з спадкової справи ВДНК №1/2016, відкритої після смерті ОСОБА_4, із заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулась сестра ОСОБА_3.

Позивач обгрунтовуючи поважність причини попуску звернення з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4, зазначила, що останній відносно неї позбавлений батьківських прав, спілкування між ними майже не було. Окрім цього є інвалідом 2 групи з дитинства, тому вимушена багато часу проводити в лікарнях.

З рішення виконавчого комітету Самарського районної у місті Дніпропетровську ради №10 від 22.01.2010 року вбачається, що батьки ОСОБА_2 відносно неї позбавлені батьківських прав, тому останню було влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення.

ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи з дитинства, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3

Після смерті батька позивач по декілька місцяців перебувала на стаціонарному лікуванні, а саме: в періоди з 27.10.2015 року по 13.11.2015 року, 21.03.2016 року по 04.04.2016 року, 26.04.2016 року по 13.05.2016 року, що підтверджується копіями виписок із медичної карти амбулаторного хворого за №№ 8752, 6315, 2503.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на чинення цих дій. Поважними слід визнавати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини.

В законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, тому їх поважність повинна визначатися судом у кожному конкретному випадку виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін, даних щодо юридичної обізнаності позивача та наявності інших спадкоємців.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини із поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

При дослідженні питання поважності причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини та необхідність його поновлення, суд враховував ті обставини, що позивач є інвалідом 2 групи з дитинства, страждає на церебральний параліч та затримку психологічного розвитку, внаслідок чого неодноразова лікувалася, що призвело до осілого образу життя та мінімізувало контакт із зовнішнім світом. Окрім цього, батько позивача відносно неї позбавлений батьківських прав, остання ним не виховувлась, проживала в державному закладі, з батьком майже не спілкувалась, тому не відразу дізналась про смерть останнього і не вчасно звернулась з заявою про прийняття спадщини.

Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, приймаючи до уваги, гарантоване позивачу право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у заявлений спосіб.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Визначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, протягом 2 (двох) місяців з моменту набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: С.В. Зайченко