У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

ЗакропивногоО.В., Нагорняка В.А., Мазур Л.М.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про скасування наказів про утримання коштів із заробітної плати та стягнення незаконно утриманих коштів із заробітної плати, за касаційною скаргою Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на рішення апеляційного суду Київської області від 02 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (далі - Концерн РРТ) про скасування наказів про утримання коштів із заробітної плати та стягнення незаконно утриманих коштів із заробітної плати.

Позивач посилався на те, в період з 14 лютого 2013 року по 26 травня 2015 року він працював в Концерні РРТ на посаді начальника відділу внутрішнього аудиту.

Наказами № 114 від 31 березня 2015 року та № 185 від 26 травня 2015 року «Про утримання із заробітної плати» у зв'язку з виявленням нестачі ноутбуків та у зв'язку з скороченням посади, яку обіймав позивач, з нього було наказано утримати із заробітної плати суму збитків від нестачі матеріальних цінностей у загальній сумі 15 728 грн 26 коп. На підставі даних наказів протягом березня-травня 2015 року із заробітної плати ОСОБА_4 було утримано кошти на загальну суму 7 133 грн 08 коп.

Позивач вважав вказані накази незаконними.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2015 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 02 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано.

Позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано накази виконуючого обов'язки генерального директора Концерну РРТ від 31 березня 2015 року № 114 «Про утримання із заробітної плати» та від 26 травня 2015 року № 185 «Про утримання із заробітної плати».

Стягнуто з Концерну РРТ на користь ОСОБА_4 утримані кошти із його заробітної плати на загальну суму 7 33 грн 08 коп.

В решті вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Концерн РРТ, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно зі ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої станції виходив із того, що Концерном РРТ було вірно визначено розмір завданої майнової шкоди у зв'язку з втратою комп'ютерної техніки, виходячи з балансової вартості відсутніх цінностей, але не нижче 50 % балансової вартості на момент встановлення такого факту з урахуванням індексів інфляції, які щомісячно визначає Держкомстат України, відповідно до розміру податку на додану вартість і акцизного збору.

За нормами ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Згідно зі ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві

За положеннями ст. 136 КЗпП України, покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника.

Розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством.

У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Апеляційним судом встановлено, що згідно з наказом від 14 лютого 2013 року № 14/ок ОСОБА_4 був прийнятий на роботу до Концерну РРТ на посаду заступника начальника відділу контрольно-ревізійної роботи та фінансових розслідувань.

Відповідно до наказу Концерну РРТ № 23/ок від 28 лютого 2013 року ОСОБА_4 був переведений на посаду начальника відділу контрольно-ревізійної роботи та фінансових розслідувань.

Наказом Концерну РРТ № 31/ок від 18 березня 2013 року ОСОБА_4 переведено на посаду начальника відділу внутрішнього аудиту з 18 березня 2013 року.

Для виконання службових обов'язків ОСОБА_4 було надано в тимчасове користування ноутбук HP 650, модель HP 650/6 SN 5CB30920HQ, інвентарний номер 00006852, придбаний Концерном РРТ згідно з видаткової накладної № 1345 від 11 жовтня 2013 року на підставі договору № 1734 від 10 вересня 2013 року вартістю 5 817 грн 60 коп.

Крім того, відділу внутрішнього аудиту було передано в користування ноутбук Dell Vostro, інвентарний номер 1721, придбаний Концерном РРТ на підставі договору № 02-04-08/2 від 02 квітня 2008 року, згідно з видатковою накладною № 1208-01 від 12 серпня 2008 року вартістю 4 905 грн.

12 листопада 2014 року у зв'язку з скороченням чисельності та штату працівників відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України Концерн РРТ припинив трудовий договір (контракт) з ОСОБА_4

Наказами № 114 від 31 березня 2015 року та № 185 від 26 травня 2015 року «Про утримання із заробітної плати» у зв'язку з виявленням нестачі ноутбуків та у зв'язку з скороченням посади, яку обіймав позивач, з нього наказано утримати із заробітної плати суму збитків від нестачі матеріальних цінностей у загальній сумі 15 728 грн 26 коп. На підставі даних наказів протягом березня-травня 2015 року з заробітної плати ОСОБА_4 утримано кошти на загальну суму 7 133 грн 08 коп.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов частково, апеляційний суд правильно виходив із того, що відповідач при видачі наказів не довів факту порушення ОСОБА_4 трудових обов'язків або його винних протиправних дій, крім того, сума у розмірі 15 728 грн 26 коп., яка підлягала відповідно до наказів до стягнення з позивача, значно перевищує балансову вартість матеріальних цінностей. Також відповідачем порушені вимоги ст. 136 КЗпП України щодо строків видання наказів та ознайомлення позивача із ними.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судом не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 02 грудня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ЗакропивнийО.В. В.А. Нагорняк Л.М. Мазур