АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/1941/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Козяр Л.В.
Провадження № 22-ц/789/132/16 Доповідач - Гурзель І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Гурзеля І.В.

суддів - Фащевська Н. Є., Ходоровський М. В.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю сторін - представник відповідача ТзОВ "Торговий дім "Аско" Берегуляк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 08 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Аско" про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки -,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ТзОВ "Торговий дім "Аско" про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки, обґрунтувавши свої позовні вимоги тим, що 30 листопада 2007 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «АСКО» (Орендарем) було укладено Договір оренди землі, зареєстрований у Гусятинському відділі Тернопільської регіональної філії центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12.02.2008 року за № 96. Вказала, що на момент укладення даного Договору оренди землі сторони не передбачали, що у 2013-2015 роках відбудеться стрімке зростання індексу споживчих цін, тарифів, девальвація гривні, економічна криза в Україні та не проведення Орендарем індексації орендної плати, а тому виходили із того, що така зміна обставин ненастанне. Зазначені істотні зміни зумовлені причинами, які від неї не залежали, а також, які вона усунути не в змозі, а подальше виконання зазначеного Договору оренди на існуючих умовах порушує співвідношення майнових інтересів сторін, а саме: позбавляє позивача частини доходу, який вона очікувала отримати від передання належної на праві власності земельної ділянки в оренду. Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 08 грудня 2015 року у позові ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Аско» про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки-відмовлено. Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному розмірі. У своїх доводах посилається на те, що суд не дав належної оцінки фактичним обставинам справи, не врахував усіх умов договору, і вирішив спір з порушенням норм матеріального та процесуального права. Заслухавши представника відповідача ТзОВ "Торговий дім "Аско" Берегуляк О.В., розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав. Так, судом першої інстанції встановлено, що 30 листопада 2007 року між позивачем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АСКО" було укладено Договір оренди землі, який зареєстрований в Гусятинському відділі Тернопільської регіональної філії Центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12.02.2008 року за № 96. Згідно умов договору, в оренду передано земельну ділянку, площею 2.93 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в с. Яблунів Гусятинського району на території Яблунівської сільської ради. Договір оренди укладено на 10 років. Орендна плата вноситься орендарем в розмірі 340 грн. 79 коп., що становить 1,5 % від нормативно-грошової оцінки. Вноситься, як в грошовій, натуральній формі, також шляхом надання послуг. Розмір орендної плати переглядається в разі: зміни розміру земельного податку, підвищення цін, тарифів, в інших випадках, передбачених законом. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємного згодою сторін, а рішення суду, на вимогу однієї з сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкоджу орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає використанню, а також з підстав, визначених законом, (а.с.9). Листом від 30.04.2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася до відповідача «Торговий Дім «Аско» з пропозицією перегляду розміру орендної плати та погодження її в розмірі, не нижчому ніж 16 центнерів зерна, починаючи з 01.01.2015 року, посилаючись при цьому на ріст індексу споживчих цін, ріст ціни на газ, девальвації гривні (істотна зміна обставин). У випадку незгоди позивач пропонував відповідачу розірвати договір за згодою сторін (а.с.10-11). ТзОВ «Торговий Дім «Аско» пропозиції не прийняло. Отже, предметом спору, між сторонами є дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки на підставі ст. 652 ЦК України. Відповідно до ч.І ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Частиною 2 ст. 652 ЦК України встановлено, що якщо сторони не досягнуть згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Відповідно до ст..ст. 626. 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається із змісту договору оренди землі, зокрема п.п. 7.8, сторони визначили, що орендна плата вноситься орендарем в розмірі 340 грн. 79 коп., що становить 1,5 % від нормативно-грошової оцінки, яка вноситься, як в грошовій, натуральній формі, а також шляхом надання послуг. Як слідує із матеріалів справи у 2014 році позивач отримав орендну плату у грошовій формі в розмірі 1 260,41 грн., у 2015р. - в натуральній формі у розмірі 530 кг. пшениці. Згідно довідки Відділу Держгеокадастру у Гусятинському районі від 29.10.2015 року, нормативно грошова оцінка земельної ділянки, розташованої на території Яблунівської та Сухоставської сільських рад станом на 01.01.2014 року становила 49 427,61 грн. станом на 01.01.2015 року - 61 738,17грн. (а.с.27-28) Таким чином, розмір орендної плати - 1,5% від нормативно грошової оцінки, визначений згідно умов договору, у 2014 році становив 741,41 грн., у 2015 році - 926,07 грн., що є значно меншими сумами від фактично отриманої орендної плати позивачем у 2014 та 2015 роках, (а.с.24-26), що спростовує доводи апеляції про відсутність прив'язки оплати встановленої в договорі до індексу споживчих цін. Також, слід зазначити що умовами договору передбачено отримання оплати в натуральній формі, а отже у позивача є можливість самому реалізувати отриману за оренду продукцію по цінах, які склались на ринку і отримати таким чином ринкову вартість оплати.

Пунктом 12 договору передбачено умови перегляду орендної плати в разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, в інших випадках, передбачених законом. Наведене свідчить про те, що в момент укладення договору його сторони допускали підвищення цін, тарифів, а також інші негативні наслідки. Таким чином, передбачивши в Договорі п. 12 дані умови, орендодавець намагався уникнути ризику, пов'язаного з можливим підвищенням цін, тарифів, а орендар взяв на себе такий ризик. Виходячи з аналізу наведених вище положень ст. 652 ЦК України, закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч.2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, і які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що стороною позивача і доведено обставин, які б підтверджували сукупність і наявність таких чотирьох умов визначених ч.2 ст. 652 ЦК України. За вказаних обставин, суд першої інстанції вірно зазначив що, твердження сторони позивача, щодо росту індексу споживчих цін, росту ціни на газ, девальвація гривні (фінансова криза) це істотна зміна обставин в розумінні с 652 ЦК України є помилковим. Позивачем не доведено того, що у зв'язку з фінансова кризою виконання спірного договору оренди сторонами призвело до порушення їх майнових інтересів, позбавило позивача, який був заінтересований в укладенні цього договору того, на що він розраховував. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у своїй постанові від 20 лютого 2012 року у справі N 6-93цс11, зазначивши, що настання світової фінансової кризи не є істотною зміною обставин, якими сторони договору керувалися при його укладенні у зв'язку з тим, що економічна криза має загальний характер та стосується обох договірних сторін, тому це не може бути підставою для зміни або розірвання договору в судові порядку. Таким чином, доводи ОСОБА_3 про порушення судом першої інстанції принципу справедливості, добросовісності і розумності також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Дотримання зазначених принципів, у вказаних правовідносинах в рівній мірі слід перевіряти щодо обох сторін, у відповідності до положень встановлених ст.ст. 5, 10 ЦПК України. На думку колегії суддів умови викладені в оспорюваному договорі, щодо оплати є справедливими, оскільки дають змогу позивачу самому вибирати форму оплати в залежності від кон'юнктури ринку і цін, які склались на продукцію. Дію зазначених принципів суд застосовував на підставі наданих доказів, вірно встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку і вирішив спір відповідно до вимог чинного законодавства. Виходячи з вищенаведеного, рішення суду є законним і обґрунтованим , а тому підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_5 - відхилити

Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала колегії Апеляційного суду Тернопільської області може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.В. Гурзель