АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/7656/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Белоконна І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення її позову до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Накладено арешт на квартиру № 56, загальною площею 70,2 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що зареєстрована на ОСОБА_1

Накладено арешт на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, номер шасі: НОМЕР_2, зареєстрований на ОСОБА_1

Не погодившись із такою ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволені заяви про забезпечення позову в повному обсязі. Зазначає, що заявником не було надано належних та допустимих доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали.

В судове засідання особисто ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, в якому просила визнати за нею та ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири № 56, загальною площею 70,2 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за кожним, та право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, номер шасі: НОМЕР_2, за кожним.

Одночасно, ОСОБА_2 просила забезпечити її позов шляхом накладення арешту на вказані квартиру та автомобіль. В обґрунтування заяви зазначила, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач може відчужити майно на користь третіх осіб (а.с.8-9).

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову. При цьому, суд виходив з положень ст. ст. 151-153 ЦПК України, а також з того, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може зробити неможливим чи ускладнити виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 вказаної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Оскільки у випадку задоволення позову позивач буде мати право на частину спірного майна, то суд дійшов правильного висновку, що невжиття заходів забезпечення, про які просила ОСОБА_2, може призвести до відчуження зазначеного майна, що може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання такого рішення, а тому обґрунтовано вжив заходів забезпечення позову.

Крім того, вжиті судом заходи забезпечення позову відповідають змісту заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права та підстав для скасування оскаржуваної ухвали. Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль