Справа№592/5457/16-ц
Провадження №2/592/1774/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Косолап М.М.,

за участю секретаря Грох Т.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі засідань Ковпаківського районного суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 міської ради в особі управління обліку, розподілу та приватизації житла, Виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради, треті особи: ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Суми», Відділ державної реєстрації місця проживання ОСОБА_5 ЦНАП у м. Суми ОСОБА_4 міської ради про визнання права користування житловим приміщенням гуртожитку та спонукання до вчинення дій,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що з квітня 2003 р. був зареєстрований в гуртожитку на вул. Супруна, 13 м. Суми згідно виданого ВАТ «Насосенергомаш» на його ім'я ордеру від 16.04.2005 р. за № 18 на вселення в гуртожиток без зазначення конкретної кімнати. Фактично він є наймачем кімнати за номером № 49 вказаного гуртожитку, але його право на користування зазначеною житловою площею фактично ніким не визнається. Гуртожиток переданий у комунальну власність територіальної громади міста ОСОБА_6 згідно рішення ОСОБА_4 міської ради від 28.10.2009 р. № 3065-МР «Про затвердження Програми передачі гуртожитків у власність територіальної громади міста ОСОБА_6 та реалізації житлових прав мешканців гуртожитків на 2009 - 2012 роки». У Додатку 1 рішення серед переліку гуртожитків, які прийняті до комунальної власності територіальної громади міста ОСОБА_6 є і гуртожиток по вулиці Супруна, 13. З травня 2014 р. він залишився єдиним наймачем займаної ним кімнати № 49 у гуртожитку, сплачує житлово-комунальні послуги на загальну площу всієї кімнати і саме номер кімнати зазначається у рахунках. Оскільки він перебуває на обліку для одержання державного житла, 27.04.2016 р. з письмовою заявою звернувся до управління обліку, розподілу та приватизації житла ОСОБА_4 міської ради, щодо прийняття рішення по передачі йому в офіційне користування займаної ним житлової кімнати № 49 в гуртожитку по вулиці Супруна в місті Суми для подальшої реалізації права на приватизацію займаного ним житлового приміщення гуртожитку, але відповідачем було відмовлено. Просить визнати за ним право користування кімнатою гуртожитку № 49 буд. 13 по вул. Супруна в м. Суми та зобовязати ОСОБА_4 міську раду в особі управління обліку, розподілу та приватизації житла укласти з ним договір найму на житлову кімнату у гуртожитку.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позовні вимоги з наведених підстав підтримав і просив задовольнити. ОСОБА_6 пояснив, що йому як працівнику ПАТ «Насосенергомаш» дали ордер на заселення у гуртожиток по вул. Супруна, 13 в м. Суми. Комендант поселив його у кімнату № 49, в якій він проживає з 2003 р. У кімнаті було зареєстровано ще двоє осіб, які тривалий час не проживали і у 2014 році рішенням суду визнані такими, що втратили право користування кімнатою № 49. Він проживає у кімнаті сам, сплачує повністю всі послуги, перебуває на обліку для поліпшення житлових умов, неодноразово звертався до ЖЕУ та ОСОБА_4 міської ради з заявою про визнання його наймачем всієї кімнати, проте йому відмовили та повідомили, що це питання слід вирішувати у суді. У ЖЕУ пропонували заплатити борг за колишніх мешканців, тоді виділять у користування всю кімнату. У його паспорті зазначено про реєстрацію у гуртожитку, номер кімнати не вказано, хоча він займає одну кімнату і бажає зареєструватися саме в ній, це також є перешкодою для подальшої приватизації житла.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги з наведених підстав підтримав і просив задовольнити. Зазначив, що позивач з 2003 р. постійно проживає у кімнаті № 49 гуртожитку по вул. Супруна, 13 в м. Суми. При наданні ордеру на заселення кімнати не вказано номер кімнати, проте і не вказано, що це ліжкомісце. У 2014 р. інші особи, які проживали у кімнаті були рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми визнані такими, що втратили право користування кімнатою, оскільки тривалий час не проживали у кімнаті. Позивач проживає у кімнаті один і з 2014 р. здійснює оплату комунальних послуг за всю кімнату та є її фактичним наймачем. З 2016 р. перебуває на квартирному обліку. Звернувшись до ОСОБА_5 обліку і приватизації житла ОСОБА_4 міської ради з заявою про визнання його наймачем кімнати отримав відмову та розяснення необхідності звернення до суду з цим питанням. З цих підстав позивач позбавлений у подальшому реалізувати право на приватизацію житла. Оскільки позивач постійно користується і зареєстрований у спірній кімнаті гуртожитку, а відповідач це право не визнають, просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_4 міської ради в особі управління обліку, розподілу та приватизації житла і Виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради - ОСОБА_2 позов не визнала. В обґрунтування заперечень зазначила, що позивач з 2003 р. проживає у гуртожитку по вул. Супруна, 13 в м. Суми, займає ліжкомісце. Гуртожиток передано до територіальної громади і він не є соціальним житлом. У 2014 р. рішенням суду, осіб, які були зареєстровані у гуртожитку і мешкали у кімнаті позивача визнали такими, що втратили право користування житлом у звязку з не проживанням без поважних причин. З січня 2016 р. позивач перебуває на квартирному обліку, як особа яка проживає у гуртожитку. Як правило, на даний час ОСОБА_4 міська рада ордер на ліжкомісце не надає, адміністрації ПАТ «Насосенергомаш» до них не зверталася. Оскільки позивач не є першим за списком на черзі, йому відмовлено у виділенні всієї кімнати. Рішення про визнання наймачем приймає Виконавчий комітет ОСОБА_4 міської ради за рекомендацією житлової комісії. Отже у разі задоволення позову виконавчий комітет шляхом відкритого голосування визнає позивача наймачем житла. Договір найму житла укладається громадянином з відповідними обслуговуючими організаціями на підставі ордеру.

Треті особи ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Суми», Відділ державної реєстрації місця проживання ОСОБА_5 ЦНАП у м. Суми ОСОБА_4 міської ради надали листи відповідно до яких просили розглядати справу без участі їх представників.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні обставини.

26.03.2002 р. АТ «Насосенергомаш» видало ОСОБА_3 ордер № 18 від 16.03.2002 р. на поселення в гуртожиток № 2 по вул. Супруна, № 13 м. Суми (а.с. 8).

Відповідно до довідки ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Суми» № 5930 від 08.10.2015 р. ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кім. 49, ліжкомісце (а.с. 9).

Гуртожиток по вул. Супруна, 13 в м. Суми перебуває у комунальній власності територіальної громади міста ОСОБА_6 та обліковувався на балансі комунального підприємства «Сумижитло» ОСОБА_4 міської ради, що підтверджується листом ОСОБА_5 майна комунальної власності СМР № 09.01-16/4585 від 09.01.2014 р. (а.с. 50).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.05.2014 р. (справа № 592/533/14-ц, провадження № 2/592/610/14), яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_4 міської ради, визнано ОСОБА_6 та ОСОБА_7, такими, що втратили право користування житловим приміщенням кімнатою № 49, будинку № 13 по вул. Супруна в м. Суми.

Рішенням суду встановлено, що рішенням ОСОБА_4 міської ради від 24.09.2003 р. № 549-МР було надано згоду на прийняття з власності ВАТ «ОСОБА_4 завод «Насосенергомаш» в комунальну власність територіальної громади гуртожитків, зокрема за адресою: вул. Супруна, 13.

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради від 21.03.2006 р. № 167 було затверджено акти приймання-передачі в комунальну власність територіальної громади м. Суми гуртожитку по вул. Супруна, 13.

Встановлено факт не проживання відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без поважних причин за місцем реєстрації за адресою: м. Суми, вул. Супруна, 13 кім. 49 (а.с. 15).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно повідомлення ОСОБА_5 обліку, розподілу та приватизації житла № 205/1105 від 26.01.2016 р. рішенням міськвиконкому від 21.01.2016 р. ОСОБА_3 взятий на чергу для отримання державної житлової площі за обліковим № 23701 (а.с. 10).

27.04.2016 р. ОСОБА_3 звернувся з заявою до Виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради про надання йому у користування житлового приміщення за № 49 у гуртожитку по вул. Супруна, 13 в м. Суми, шляхом постановлення виконавчим комітетом ОСОБА_4 міської ради відповідного рішення про визнання його наймачем вказаної кімнати гуртожитку (а.с.11).

На вказане звернення позивача ОСОБА_5 обліку, розподілу та приватизації житла листом від 28.04.2016 р. № 113/11.04-11 повідомило, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.05.2014 р. ОСОБА_6 та ОСОБА_8 визнано такими, що втратили право користування кімнатою № 49 по вул. Супруна, 13, однак рішення суду стосовно визнання його наймачем даної кімнати відсутнє. У звязку з тим, що він є наймачем ліжко-місця, його прохання про визнання його наймачем всієї кімнати, виконавчий комітет задовольнити не має законних підстав (а.с.12).

Згідно довідок ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Суми» № 102 від 04.08.2015 р. та № 759/07-02 від 19.08.2016 р. ОСОБА_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кім. 49. За кімнатою рахується заборгованість у сумі 9929,29 грн., яка утворилася через несплату попередніми власниками ліжко-місць до квітня 2014 р., які були виписані у судовому порядку. За заявою ОСОБА_3 з 01.06.2014 р. комунальні послуги за користування кімнатою у гуртожитку нараховується на загальну площу користування 23,16 кв.м. Окремий рахунок на кім. 49 на імя ОСОБА_3 не відкрито. Заборгованість по комунальним послугам за ОСОБА_3 станом на 01.08.2016 р. не значиться (а.с. 13, 61, 62).

Факт сплати комунальних послуг позивачем за користування кімнатою 49 підтверджується квитанціями (а.с. 14, 51, 52).

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Відповідно до вимог ст. ст. 61, 63 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією і наймачем громадянином, на імя якого видано ордер.

За змістом ст.ст. 128, 129 ЖК України підставою для вселення на жилу площу у гуртожиток є спеціальний ордер, що видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі спільного рішення адміністрації та відповідного профспілкового комітету.

Згідно зі ст. 130, 131 ЖК України порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається Примірним положенням про гуртожитки.

Відповідно до Положення про гуртожитки, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 р. № 84, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.07.2015 р. , яким встановлено порядок надання жилої площі в гуртожитках, вселення на надану жилу площу, користування цією жилою площею та виселення з гуртожитків , жила площа в гуртожитках надається відповідно до статті 128 Житлового кодексу Української РСР незалежно від черговості, наявності пільг тощо в розмірі не менше 6 квадратних метрів на одну особу (пункт 8, 9 Розділу І). При цьому, вселення до гуртожитків проводиться власником гуртожитку або уповноваженою ним особою на підставі ордера, виданого відповідно до статті 129 Житлового кодексу Української РСР, з одночасним укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку (пункт 1 Розділу ІІ). Особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у звязку з проживанням у гуртожитку (пункт 7 Розділу ІІІ).

Аналогічні положення містилися у пунктах 9, 10, 12, 38 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою ОСОБА_8 Міністрів України № 208 від 03.06.1986 р., яке діяло на момент заселення позивача до гуртожитку та втратило чинність з 19.08.2015 р. відповідно до постанови КМУ від 12.08.2015 р. № 582.

Відповідно до положень ст. 1, ч. 1 ст. 4, п. 5 ст. 5, ч. 2 і ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера цього закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше 5-ти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають в них.

Громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону.

Після прийняття гуртожитку у власність територіальної громади, місцева рада приймає в межах своєї компетенції рішення щодо подальшого його використання: залишити цілісний майновий комплекс у статусі «гуртожитку» та дозволити приватизацію житлових і не житлових приміщень; надати цілісному майновому комплексу статус «соціального житла» та не дозволити приватизацію його жилих приміщень.

Виконавчий орган відповідної місцевої ради на підставі рішення ради про надання соціального житла мешканцям гуртожитку, на яких поширюється дія цього Закону, видає згідно з чинним законодавством ордер, який є підставою для вселення до соціального житла.

Перед вселенням у надане соціальне житло укладається договір про найм такого житла і який укладається між органом місцевого самоврядування або уповноваженим ним органом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 з 2003 року постійно проживає і зареєстрований у гуртожитку по вул. Супруна, 13 в м. Суми, тобто більше пяти років на законних підставах займає кімнату № 49, з червня 2014 року здійснює оплату житлово-комунальних послуг за всю кімнату загальною площею 23,16 кв.м., а не за ліжкомісце (6 кв.м.).

Гуртожиток по вул. Супруна, 13 в м. Суми має статус гуртожитку та не має статусу соціального житла, що у судовому засіданні підтвердила представник відповідачів, тобто житлові приміщення гуртожитку відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» можуть бути приватизовані відповідно до закону, зокрема і позивачем.

Право позивача користування кімнатою № 49 у гуртожитку по вулиці Супруна, 13 в місті Суми не визнається відповідачами.

Зважаючи на наведені норми права та встановлені обставини, суд дійшов висновку про необхідність захисту права позивача, яке не визнається відповідачами та визнання за ним права користування кімнатою № 49 у гуртожитку по вулиці Супруна, 13 в місті Суми.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57- 60 ЦПК України.

Вимоги позивача про зобовязання ОСОБА_4 міської ради в особі управління обліку, розподілу та приватизації житла укласти з ним договір найму на житлову кімнату у гуртожитку, суд вважає необґрунтованими. Так, ні ОСОБА_3, ні його представником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів ОСОБА_4 міською радою в особі управління обліку, розподілу та приватизації житла прав позивача, зокрема що останній звертався з відповідними заявами про укладення договору найму на житлову кімнату у гуртожитку.

Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, і 214 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право користування кімнатою № 49 у гуртожитку по вулиці Супруна, 13 в місті Суми.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.М. Косолап