Ухвала

іменем україни

25 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,
суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В., Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визначення часток співвласників, за касаційною скаргоюОСОБА_5, поданоюпредставником ОСОБА_8, на рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що при прийнятті рішення виконавчим комітетом Московської районної ради м. Харкова від 1 березня 1994 року № 34/11 про перерозподіл ідеальних часток співвласників будинку АДРЕСА_1 була допущена помилка при визначенні часток співвласників, так як фактично при перерозподілі часток не був врахований побудований та прийнятий в експлуатацію сарай літ. «К» та невірно врахована її частка у праві власності, оскільки замість належних їй 49/300 частини у праві власності, фактично за нею було зареєстровано право власності на 98/300 частини, і саме ця частка прийнята у розрахунку при перерозподілі часток. Зазначена помилка у рішенні виконавчого комітету не дозволяє їй зареєструвати за собою право власності на частку у зазначеному житловому будинку відповідно до фактично належної їй частки, що підтверджується відмовою реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції у реєстрації права власності.

У зв'язку із цим позивач ОСОБА_5 просила визначити ідеальні частки співвласників житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по АДРЕСА_1, визнавши, що ОСОБА_6 належить 67/100 частини замість 71/100 частини, їй належить 17/100 частини замість 49/300 частини, ОСОБА_9 - 16/100 частини замість 25/300 та 49/300 частини.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 січня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення не відповідають цим вимогам.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій було встановлено, що рішенням виконавчого комітету Московської районної ради м. Харкова від 1 березня 1994 року № 34/11 було перерозподілено ідеальні частки співвласників будинку АДРЕСА_1 (а. с. 9). Згідно із цим рішенням ОСОБА_10 належить 71/100 частини вказаного житлового будинку з надвірними будівлями замість 708/1200 частини; ОСОБА_5 - 23/100 частини замість 392/1200 частини жилого будинку; ОСОБА_9 - 6/100 частини замість 100/1200 частини будинку.

Рішенням виконавчого комітету Московської районної ради м. Харкова від 5 жовтня 1993 року № 193/79 прийнято в експлуатацію самовільно зведений сарай літ. «К» по АДРЕСА_1 з подальшою реєстрацією в МБТІ на ім'я ОСОБА_5 (а. с. 11).

Однак судами встановлено, що ОСОБА_5 не було здійснено дій, спрямованих на реєстрацію права власності на частину будинку та сарай літ. «К».

Встановивши, що на час розгляду справи право власності не зареєстровано і така можливість для позивача не втрачена, суди вважали звернення до суду ОСОБА_5 з цими вимогами передчасним.

Однак з таким висновком судів погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

У порушення вимог п. 4 ст. 10, ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України суди належним чином не визначилися з характером спірних правовідносин, не уточнили змісту позовних вимог та у порушення ст. ст. 60, 212 ЦПК України не надали належної оцінки наявним у справі доказам на підтвердження права власності позивача. Також суди не надали належної правової оцінки рішенню Московської районної ради м. Харкова від 1 березня 1994 року № 34/11 про перерозподіл часток у праві спільної часткової власності та не врахували наявність відмови державного реєстратора у реєстрації права власності за заявою ОСОБА_5 та правові підстави такої відмови.

Таким чином, висновок судів про те, що права позивача не порушені, є передчасним.

Отже, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди залишили поза увагою вищенаведене, а тому оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені як місцевим, так і апеляційним судами, то рішення місцевого суду та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду і цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_8, задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26 січня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Демяносов А.О. Леванчук А.В. Маляренко І.К. Парінова Головуючий Судді:
О.В.Ступак