Головуючий суду 1 інстанції - Нестеренко Н.В.
Доповідач - Назарова М.В.
Справа № 415/7065/15-ц
Провадження № 22ц/782/177/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Лісіциної А.І., Романченка В.О.,

за участю секретаря Козубської А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 12 лютого 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» про розірвання договору

в с т а н о в и л а:

20 листопада 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. 21.05.2013 року між Комунальним підприємством «Лисичанськтепломережа» та позивачем було укладено договір №15051 про надання послуг з централізованого опалення, на підставі якого ОСОБА_2 є споживачем вказаних послуг. У зв'язку з тим, що послуги, які надаються Комунальним підприємством «Лисичанськтепломережа» є дорогими, неефективними та неякісними, не відповідають встановленим нормам, позивач вирішила відмовитись від цих послуг, про що сповістила відповідача листом від 21.09.2015 року, на що отримала відмову.

Тому просить визнати договір №15051 від 21.03.2013 року між сторонами розірваним і вважати всі взаємини - права та обов'язки - припиненими з проведенням взаємних розрахунків.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 12 лютого 2016 року

у задоволенні позову відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою на нього, вважає рішення незаконним, немотивованим та безпідставним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та задовольнити її позовні вимоги.

Вислухавши доповідь судді, осіб, які брали участь у розгляді справи, розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом вірно встановлено та підтверджено матеріалами справи, що будучи власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 19.03.2008 року (а.с. 9), позивач 21.05.2013 року уклав договір № 15051 із Комунальним підприємством «Лисичанськтепломережа» щодо надання йому за вказаною адресою послуг з централізованого опалення (а.с. 7-8).

21.09.2015 року ОСОБА_2 звернулася до відповідача із заявою про розірвання договору та припинення правовідносин між нею та КП «Лисинчанськтепломережа» щодо послуг з теплопостачання, про демонтаж комунікацій в її приміщенні упродовж 5 діб та повідомила про те, що у разі ігнорування її заяви, буде вважати демонтаж погодженим і виконає його за власний рахунок (а.с. 5).

08.10.2015 року на вказану заяву КП «Лисичанськтепломережа» відмовило у розірванні договору з посиланням на те, що умовами договору № 15051 від 21.05.2013 року не передбачена одностороння відмова від Договору з боку споживача та роз'яснено чинне законодавство України щодо порядку відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с. 6).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з посиланням на застосування до спірних правовідносин вимог ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, виходив з того, що позивачем не надано доказів в підтвердження позовних вимог, а саме - надання відповідачем послуг неналежної якості за період з січня 2012 року по грудень 2015 року, а також доказів виконання позивачем завдання на проектування індивідуального газового опалення у відповідності до порядку установки систем індивідуального опалення в житлових будинках, обладнаних централізованою системою опалювання.

Такі висновку суду відповідають вимогам закону та матеріалам справи.

Правовідносини у сфері житлово-комунальних послуг, в тому числі і спірні, регулюються Житловим Кодексом Української РСР, Законом України «Про житлово - комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання» та іншими нормативними актами.

Згідно із п. 6 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом, та у відповідності з п. 24 Закону України «Про теплопостачання» , за яким споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

Таким чином, вказані законодавчі акти декларують право споживача відмовитися від користування послугою центрального опалення та розірвати договір за умови, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

Можливість споживача відмовитись від користування послугою, а саме процедура надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, процедура відключення - регламентується підзаконними актами - Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Правила).

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (пункт 26 Правил).

Відносини між споживачем та виконавцем (виробником) комунальних послуг (в даному випадку послуги з централізованого опалення) згідно зі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» здійснюються виключно на договірних засадах.

Законодавством врегульовані спірні правовідносини таким чином, що дозволяється відключати вказані мережі теплопостачання лише цілим будинкам, а можливість відключення окремої квартири (приміщення) виключена.

Відповідно до п. 24-26 Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Надання дозволу на переобладнання інженерних мереж в житловому будинку, зокрема на переобладнання системи централізованого опалення на індивідуальну, належить до компетенції органів місцевого самоврядування, для чого, відповідно до п. 1.2. Порядку, для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання, орган місцевого самоврядування чи місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань про відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, призначає голову комісії і затверджує її склад, затверджує Положення про роботу комісії.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач зверталась до виконавчого комітету Лисичанської міської ради з питання установки індивідуального газового опалення, і останнім було дано дозвіл на установку індивідуального газового опалення, проте, як пояснила позивач, до теперішнього часу вона не виконала завдання на проектування індивідуального газового опалення у відповідності до Порядку установки індивідуальних систем опалення, затверджених Рішенням виконкому Лисичанської міської ради «Про внесення змін до порядку установки індивідуального опалення в житлових будинках, оздоблених централізованою системою опалення» від 16.06.2009 року № 461 (а.с. 36) через брак коштів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (частина друга вказаної норми).

Згідно ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Ставлячи питання про розірвання договору з підстави надання послуг неналежної якості, позивач не надає доказів надання КП «Лисичанськтепломережа» послуг теплопостачання неналежної якості за період з 2011 року до моменту звернення до суду. Згідно довідки КП «Лисичанськтепломережа» перерахунок по виміру температури повітря в період з січня 2012 року по грудень 2015 року в квартирі позивача не проводився (а.с. 45).

Таким чином, оскільки ані оспорюваним договором, ані законодавством, що регулює спірні правовідносини, не встановлено право позивача на односторонню відмову від договору на надання послуг з централізованого опалення в багатоквартирному будинку, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову є правильним.

Доводи апеляційної скарги, які фактично є підставами позову, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, оскільки позивач на підтвердження доводу про надання послуги неналежної якості не надає доказів цього, до того ж, вказане є лише підставою для зменшення розміру плати за ці послуги відповідно до п. 11.3 Договору №15051 від 21.05.2013 року, укладеного між сторонами, а не його розірвання (а.с. 7-8).

Щодо доводу апеляційної скарги про грубе порушення відповідачем її прав відмовою відповідача у розірвання договору, то він є помилковим, оскільки діючим законодавством передбачений особливий порядок відключення споживачів від послуг теплопостачання у багатоквартирних будинках, який не дотриманий позивачем.

Погоджуючи висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, колегія суддів бере до уваги, що Верховний Суд України у постанові від 26 вересня 2012 року у справі №6-95цс12 роз'яснює, що питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами № 630, які з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачають відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їхніх власників або наймачів, а відключення цілих багатоквартирних будинків - з ініціативи споживачів.

При цьому, Верховним Судом України сформульовано наступну правову позицію: з часу набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» у редакції зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2007 року № 1268, та наказу Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» у редакції зі змінами, внесеними наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 листопада 2007 року за № 1320/14587, передбачається надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення з ініціативи споживачів на будинок у цілому, а не на окремі квартири.

Щодо тверджень позивача про протирічні судження суду, враховуючи посилання як на ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», так і на Порядок, який обмежує її права як власника щодо розпорядження своїм майном, то колегія суддів вважає помилковою таку думку ОСОБА_2 з огляду на те, що вказаний Порядок спрямований не на обмеження її прав, а на реалізацію своїх прав з відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації; з обов'язковим врахуванням технічних можливостей існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання; з розглядом комісією, у разі необхідності, питань збільшення потужностей та можливості розробки пропозиції щодо їх фінансування, а також заміни систем внутрішньоквартальних, а в деяких випадках і магістральних мереж газо-, водо-, теплопостачання.

Тому судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 12 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після її проголошення.

Головуючий

Судді: