Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/451/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Циганаш І. А.
Доповідач Мурашко С. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

29.03.2016 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Мурашка С.І.

суддів - Сукач Т.О., Кривохижі В.І.

за участю секретаря - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2, на заочне рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 06 листопада 2015 року і

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ПАТ КБ « ПриватБанк » звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 21702,34 грн заборгованості за укладеним між ними кредитним договором №б/н від 21.09.2007 року.

Позивач зазначав, що відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь який момент змінити (зменшити або збільшити ) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2015 року має заборгованість у розмірі 21 702 грн 34 коп, з яких: 4356 грн 41 коп - заборгованість за кредитом; 12 321 грн 68 коп - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3514 грн 61 коп - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500 грн штраф ( фіксована частина ), 1009 грн 64 коп штраф ( процентна складова ).

Заочним рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 06 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк » заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.09.2007 року у розмірі 21 702 грн 34 коп, а також сплачений судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп.

Суд також стягнув з ОСОБА_2 в дохід держави 243 грн 60 коп судового збору.

Ухвалою суду від 21 грудня 2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 06 листопада 2015 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2, просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу з посиланням на викладені в ній обставини, представник ПАТ КБ «ПриватБанк » Бистров С.А. заперечував проти доводів апеляційної скарги, надав письмове заперечення.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 вересня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 5 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

В заяві на отримання кредиту вказано, що боржник ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити ) кредитний ліміт.

Відповідно до п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же термін.

Згідно п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №б/н від 21.09.2007 року, станом на 30.06.2015 року ОСОБА_2 має заборгованість у розмірі 21 702 грн 34 коп, з яких: 4356 грн 41 коп - заборгованість за кредитом; 12 321 грн 68 коп заборгованість по процентам за користування кредитом; 3514 грн 61 коп - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500 грн - штраф ( фіксована частина ), 1009 грн 64 коп штраф ( процентна складова ).

У відповідності до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст.6,627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. (ст.526,611 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 21.09.2007 року надав письмову заяву про відкриття карткового рахунку з кредитним лімітом 5000 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік, на строк, що відповідає строку дії картки.

Підписанням заяви відповідач підтвердив, що ознайомився та погодився з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку. Виразив свою згоду, що його заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг (а.с.7).

З наданого розрахунку заборгованості за договором б/н від 21.09.2007 року вбачається, що останній раз погашення заборгованості здійснено 26.08.2009 року і станом на 30.06.2015 року ОСОБА_2 має заборгованість у розмірі 21 702 грн 34 коп, з яких: 4356 грн 41 коп - заборгованість за кредитом; 12 321 грн 68 коп заборгованість по процентам за користування кредитом; 3514 грн 61 коп - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500 грн - штраф ( фіксована частина ), 1009 грн 64 коп штраф ( процентна складова ) (а.с.4-6).

Зазначений розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення зазначених в розрахунку сум з відповідача на користь позивача.

Що стосується доводів апеляційної скарги, що позивач звернувся до суду з позовом після спливу позовної давності, колегія суддів виходить з приписів правової позиції Верховного Суду України викладеній у справі №6-780цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, що за змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частини першої статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції. Той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції у випадках, передбачених законом може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а не для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності.

Оскільки стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності.

З огляду на зазначену правову позицію колегія суддів не входить в обговорення доводів апеляційної скарги про застосування позовної давності.

Статтею 88 ЦПК України визначено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Ухвалюючи рішення та розподіляючи між сторонами судові витрати суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 243 грн 60 коп судового збору, а також 243 грн 60 коп судового збору в дохід держави.

Матеріалами справи підтверджується, що ціна позову становить 21207,34 грн і позивач за подання позовної заяви, яку подав у липні 2015 року, сплатив судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп (а.с.1).

Вбачається, що стягуючи з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави суд першої інстанції помилково керувався Законом України №484-VІІІ від 22.05.2015 року, яким внесено зміни до Закону України «Про судовий збір», який набав чинності з 01.09.2015 року.

За таких обставин заочне рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 в дохід держави 243 грн 60 коп судового збору підлягає скасуванню.

В решті заочне рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 06 листопада 2015 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 в дохід держави 243 грн 60 коп судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий судя С.І. Мурашко

В.І. Кривохижа

Т.О. Сукач