АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1196/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19,27 Черненко В. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівГончар Н. І., Пономаренка В. В.
при секретаріКолеснику Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 17 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Держаний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ПАТ КБ «Державний експортно-імпортний банк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_6 було укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № БН/2013-09 від 11.09.2013 року.

Відповідно до умов 2.1., 2.2., 2.3. кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит у сумі кредитної лінії для проведення операції із застосуванням картки з лімітом не більше 38000,00 гривень, з кінцевим терміном повернення кредиту 31.08.2015 року, на умовах повернення, строковості, платності, а позичальник зобов'язався: повністю повернути кредит до 31.08.2015 року, а у випадку надіслання банком вимоги про дострокове повернення кредиту не пізніше терміну, вказаного у відповідній вимозі Банку; щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у валюті кредиту у розмірах, порядку та на умовах, передбачених кредитним договором; сплачувати у випадках та у розмірах, передбачених кредитним договором, штрафні санкції, а саме пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Банк повністю виконав свої зобов'язання за кредитним договором, відкривши позичальнику картковий (поточний) рахунок № НОМЕР_1 та надав їй кредит у сумі 38000,00 гривень.

Позичальник не дотримувалась умов кредитного договору щодо погашення кредиту згідно зі встановленим графіком, не виконувала свої зобов'язання щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом. У зв'язку з цим банк 03.05.2014 року звертався до позичальника з письмовою вимогою здійснити погашення простроченої заборгованості в повному обсязі.

Враховуючи наявність порушень умов п.п. 7.2.2, 7.2.4 кредитного договору, банк скористався своїм правом вимоги дострокового повернення кредиту в повному обсязі, у зв'язку з чим направив позичальнику претензію від 18.06.2014 року з вимогою в строк до 27.06.2014 року достроково погасити прострочену заборгованість.

Позичальник, отримавши вищезазначені вимоги банку, їх не виконав.

З огляду на вказане, банк звернувся до суду із зазначеним позовом.

Станом на 31.07.2015 року позичальник має заборгованість за кредитним договором у сумі 78067,45 гривень, з яких: 32623,84 гривні заборгованість за кредитом; 17533,54 гривні заборгованість за процентами за користування кредитом; 10713,50 гривень пеня; 1094,54 гривні 3 відсотки річних та 16102,03 гривні інфляція.

Враховуючи викладене, просив стягнути з ОСОБА_6 на користь банку вказану заборгованість у сумі 78067,45 гривень та судові витрати у сумі 780,68 гривень.

В ході розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_6 частково погасила заборгованість по кредиту, про що підтверджено банком. Відтак, позовні вимоги банку зводяться до стягнення з ОСОБА_6 штрафних санкцій згідно умов кредитного договору , а саме 27910, 07 грн., які складаються з пені в сумі 10713, 50 грн., 3% річних у сумі 1094, 54 грн. та 16102, 03 грн. - інфляційні.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 17 березня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6, на користь публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № БН/2013-09 від 27.09.2013 року в сумі 22910 (двадцять дві тисячі дев'ятсот десять) гривень 07 копійок, з яких: 5713 (п'ять тисяч сімсот тринадцять) гривень 50 копійок пеня; 1094 (одна тисяча дев'яносто чотири) гривні 54 копійки - 3 відсотки річних та 16102 (шістнадцять тисяч сто дві) гривні 03 копійки інфляція.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення районного суду в частині відмови у стягненні з відповідача 5000 грн. пені та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено та не заперечується сторонами, що 11.09.2013 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_6 було укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № БН/2013-09. (а.с. 6-8)

Відповідно до умов п. 2.1., 2.2., 2.3. кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит у сумі кредитної лінії для проведення операції із застосуванням картки з лімітом не більше 38000,00 гривень, з кінцевим терміном повернення кредиту 31.08.2015 року, на умовах повернення, строковості, платності, а позичальник зобов'язалася повністю повернути кредит до 31.08.2015 року.

Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, відкривши позичальнику картковий (поточний) рахунок № НОМЕР_1 та надав кредит у сумі 38000,00 гривень, що підтверджується поточною випискою по контрактам з карткового рахунку № НОМЕР_1 за період з 06.09.2013 року по 03.08.2015 року.

Умовами вказаного кредитного договору визначено права та обов'язки сторін, порядок та строки погашення кредиту й сплати інших платежів, відповідальність сторін.

Згідно статей 526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

В ході розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_6 частково погасила заборгованість по кредиту, про що підтверджено банком.

Відтак, позовні вимоги банку зводяться до стягнення з ОСОБА_6 штрафних санкцій згідно умов кредитного договору , а саме 27910, 07 грн., які складаються з пені в сумі 10713, 50 грн., 3% річних у сумі 1094, 54 грн. та 16102, 03 грн. - інфляційні.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Задовольняючи частково позовні вимоги банку, суд виходив із того, що відповідач не заперечувала щодо стягнення з неї на користь банку штрафних санкцій (пені, інфляції та 3% річних), проте просила суму пені зменшити на 10000,00 гривень, оскільки: вона визнала свою провину та повністю сплатила заборгованість за користування кредитом у сумі 56789,70 гривень; певний період у неї не було можливості сплачувати кредит, оскільки вона була безробітною, про що повідомляла банк; в даний момент вона працевлаштована, але у неї на утриманні перебуває неповнолітня донька та двоє батьків-пенсіонерів, один з яких батько є інвалідом І групи і саме у зв'язку з його лікуванням вона брала даний кредит.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи те, що позивачем погашено основну частину заборгованості перед банком, складне матеріальне становище позивача, то колегія суддів погоджується з висновками суду про можливість зменшення нарахованої банком пені на 5000 грн.

При встановлені фактичних обставин справи судом не було порушено норми процесуального права, а при ухваленні судового рішення правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

При вирішенні даної справи судом правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - відхилити, а рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 17 березня 2016 року у даній справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :