справа № 691/1256/15-ц
провадження № 2/691/63/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

в складі :

головуючого-судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

провівши відкрите судове засідання в місті Городище по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи Городищенської міської ради Черкаської області про зобов»язання демонтувати вигрібну яму, -

встановив :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_3, за участю третьої особи Городищенської міської ради Черкаської області про зобов»язання демонтувати вигрібну яму.

Позивачка ОСОБА_2 у позовній заяві посилається на те, що вона є власником домоволодіння по вул.Чкалова, №22 в м.Городище Черкаської області. Поряд з її домоволодінням проживає відповідачка ОСОБА_3, яка у 2014 році побудувала вигрібну яму на відстані 9 метрів від її криниці, що порушує вимоги п.2.2 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, що затверджені наказом Міністерства охорони здоров»я України 17 березня 2011 року №145, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 квітня 2011 року за №457/19195. Згідно до п.2.2 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 метрів. Вигрібна яма ОСОБА_3 розташована дуже близько до криниці, а тому забруднює воду та призводить до неможливого споживання та використання. Звернувшись до Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області, 25 червня 2015 року отримала відповідь, в якій підтверджено порушення Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць та запропоновано звернутися до Городищенської міської ради Черкаської області щодо вирішення спірного питання. На її звернення Городищенським міжрайонним відділом Державної установи Черкаського обласного лабораторного центру Держсанепідемслужби проведено дослідження питної води в криниці, де у протоколі від 31 липня 2015 року №35 зазначено, що питна вода, за змістом нітратів, не відповідає вимогам ДСан ПіНу 2.2.4-171-10 «Гігієнічних вимог до води питної призначеної для споживання людиною». Прийняла рішення звернутися до Городищенської міської ради Черкаської області, де отримала повідомлення в якому зазначено, що ОСОБА_3 зобов»язана ліквідувати вигрібну яму в термін до 20 вересня 2015 року, яке остання не виконала та рекомендовано звернутися до суду для вирішення спірного питання. Прийняла рішення звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просила зобов»язати відповідачку ОСОБА_3 демонтувати вигрібну яму, яка розташована на території її домоволодіння в м.Городище вул.Чкалова, №20 Черкаської області шляхом засипання та стягнути судові витрати при сплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп. і витрати пов»язані з виконанням санітарно-мікробіологічного дослідження води в сумі 711 грн. 32 коп..

Відповідачка позовні вимоги в судових засіданнях не визнавала та заперечувала щодо задоволення позову, пояснивши, що розміщення вигрібної ями на території її домоволодіння по вул.Чкалова, №20 в м.Городище хоч і суперечить санітарним та будівельним нормам, проте не впливає на якість питної води у криниці позивачки, так як вода є забрудненою по всій довжині вулиці, але в судових дебатах вказала, що за рішенням суду згідна перенести вигрібну яму і просила стягнути витрати пов»язані із дослідженням питної води у її криниці та сусідів.

Представник третьої особи Городищенської міської ради Черкаської області про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не зявився, надав лист від 25 листопада 2015 року за вх.№897.02/18, в якому просить справу розглядати без його участі, вказавши, що позовні вимоги визнає.

Неявка представника третьої особи не перешкоджає розглядові справи по суті, так як він повідомлений вчасно та належним чином. За таких обставин, суд, вважає, що у справі достатньо доказів для обєктивного розгляду і слухає справу у його відсутність.

Суд, розглянувши позов у межах заявлених позовних вимог, при відсутності зустрічних вимог позивача, вислухавши пояснення сторін, заслухавши свідка ОСОБА_4 про те, що, дійсно, вигрібна яма відповідачки знаходиться на віддалі 9 метрів від криниці позивачки, а під час кожного забору води для дослідження було встановлено, що вода не відповідає вимогам питної води, пояснення спеціаліста ОСОБА_5, яка зазначила, що вигрібна яма відповідачки розміщена на віддалі менше 20 метрів від криниці позивачки, що є порушенням Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, а за результатами неодноразових санітарно-мікробіологічних досліджень, виявлено, що питна вода не відповідає вимогам питної води призначеної для споживання людиною, зміст листа третьої особи про визнання позову, дослідивши та оцінивши усі докази в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення, остільки сторона позивачки, довела свої позовні вимоги, що є її обовязком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України, з врахуванням того, що судом було створено всі умови для змагального процесу та розяснено позивачу, відповідачу їх права, обовязки, які передбачені цивільно-процесуальним законодавством держави.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, та враховуючи положення цивільно-процесуального законодавства позивач повинен довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, повязує свою матеріально-правову вимогу, а суд повинен зясувати обставини, які повязані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини ст. 214 ЦПК України. При цьому, факти та підстави позову, які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права, вказують на юридичну природу спірних правовідносин, що являється предметом позову.

Частиною 1 ст.16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

У відповідності до вимог ч.7 ст.376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм та правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов»язати особу, яка здійснила самочинне будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Відповідно до роз»яснень, викладених у п.22 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України про правовий режим самочинного будівництва» від 30 березня 2012 року №6, під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

Відповідно до п.2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, що затверджені наказом Міністерства охорони здоров»я України від 17 березня 2011 року №145, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 квітня 2011 року за №457/19195, в умовах нецентралізованого водопостачання, вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20 метрів.

Пунктом 3.25а** Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року №44, встановлюється, що відстані від артсвердловин та колодязів до окремих будівель і споруд та інших джерел забруднення слід приймати 20 метрів.

Згідно із вимогами пункту 3.25б* Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**», за відсутності інженерних мереж міської (селищної) каналізації слід передбачати каналізування садиб з використанням місцевих очисних споруд, проект яких погоджений з органами санепідслужби. Обладнання внутрішньодомової каналізації з відведенням побутових стоків у вигріб забороняється.

В судовому засіданні встановлено і це відповідає фактичним обставинам справи, що позивачка, згідно договору дарування від 12 лютого 1997 року, Технічного паспорта на житловий будинок садибного типу та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19 січня 2007 року є власником житлового будинку по вул.Чкалова, №22 в м.Городище Черкаської області (а.с.8-10). Відповідно до Державного Акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯК №439508, має у власності земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована по вул.Чкалова, №22 в м.Городище Черкаської області (а.с.4). Згідно паспорта громадянина України Серії НЕ №100235 ОСОБА_2 зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3). Відповідачка ОСОБА_3 проживає у будинковолодінні по вул.Чкалова, №20 в м.Городище Черкаської області, на території якого побудувала вигрібну яму, що розташована близько 9 метрів від криниці, яка знаходиться на території домоволодіння позивачки. Під час розгляду справи, дану обставину відповідачка не заперечила. Позивачка, вважає, що вигрібна, яка знаходиться на території домоволодіння відповідачки, близько розташована до її криниці, що призводить до забруднення води та неможливого споживання. Весною 2015 року звернулась до Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області по питанню незаконного спорудження відповідачкою вигрібної ями. 25 червня 2015 року за №Б-37/04-08 отримала відповідь, в якій було зазначено, що відповідачкою, дійсно, порушено Державні санітарні норми та правила утримання територій населених місць затверджених наказом Міністерства охорони здоров»я 17 березня 2011 року №145 та зареєстрованих Міністерством юстиції України 05 квітня 2011 року №457/19195, оскільки відповідно до п.2.22 вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м. Місце розміщення вигребу на присадибній ділянці та відстань від нього до власного житлового будинку визначає власник цього будинку з додержанням правил добросусідства. Спірні питання щодо місць розміщення вигребів на території присадибної ділянки розглядаються у порядку вирішення земельних спорів згідно з законодавством. В умовах нецентралізованого водопостачання вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20 м, при цьому відстань від вигребів до громадських колодязів і каптажів джерел повинна бути не менше 50 м. При цьому слід враховувати напрямок схилу ділянки. На підставі наведеного, запропоновано позивачці звернутися до Городищенської міської ради Черкаської області для вирішення спірного питання щодо місця розміщення вигребу на території присадибної ділянки ОСОБА_3, у порядку вирішення земельних спорів та у випадку невиконання рішення Городищенської міської ради Черкаської області щодо не перенесення чи подальшого використання вигрібної ями письмово інформувати Городищенське міжрайонне Управління ГУ ДСЕС у Черкаській області, для вирішення питання про притягнення винних до адміністративної відповідальності (а.с.5). Відповідачці ОСОБА_3 Городищенською РДА Черкаської області від 25 червня 2015 року №Б-37/04-08, направлено лист, в якому зазначено про порушення Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць і рекомендовано перемістити вигрібну яму, яка знаходиться на території її домоволодіння (а.с.6). У листі Городищенської міської ради Черкаської області від 25 серпня 2015 року за №660.02/18, адресованого відповідачці ОСОБА_3, зазначено, що 25 червня 2015 року проведено виїзне засідання постійно діючої комісії Городищенської РДА Черкаської області з питань розгляду звернень громадян із залученням спеціалістів Городищенської міської ради Черкаської області, якою встановлено, що вигрібна яма розташована близько 9 метрів від криниці позивачки ОСОБА_2 та зобов»язано ОСОБА_3 до 14 вересня 2015 року ліквідувати виявлені порушення, а саме не використовувати вигрібну яму для зливу нечистот, а розташування нової вигрібної ями, в обов»язковому порядку, погодити з фахівцями Городищенського міжрайонного Управління ГУ ДСЕС у Черкаській області та представниками Городищенської міської ради (а.с.11). Як вбачається з протоколу про дослідження питної води №35 від 31 липня 2015 року за місцем відбору проби по вул.Чкалова,№22 в м.Городище Черкаської області, тобто за місцем проживання позивачки, питна вода, за вмістом нітратів, не відповідає вимогам ДСан ПіНу 2.2.4-171-10 «Гігієнічних вимог до води питної призначеної для споживання людиною» (а.с.7). У запропонований термін відповідачка ОСОБА_3 не виконала припис, а тому відповідно до листа Городищенської міської ради Черкаської області №802.02/18 від 21 жовтня 2015 року, позивачці ОСОБА_2 для вирішення спірного питання запропоновано звернутися до суду (а.с.12). Згідно до протоколу про дослідження питної води №36 від 05 серпня 2013 року за місцем відбору проби по вул.Чкалова,№20 в м.Городище Черкаської області, тобто за місцем проживання відповідачки, питна вода, за вмістом нітратів, жорсткістю та окисністю не відповідає вимогам ДСан ПіНу 2.2.4-171-10 «Гігієнічних вимог до води питної призначеної для споживання людиною» (а.с.41). Згідно до результатів санітарно-мікробіологічного дослідження №4 та №5 від 04 лютого 2016 року, за місцем відбору проби з шахтного колодязя та свердловини по вул.Чкалова,№22 в м.Городище Черкаської області, виконаного із зазначенням мети дослідження - за скаргою, досліджені зразки води не відповідають вимогам ДСан ПіНу 2.2.4-171-10 «Гігієнічних вимог до води питної призначеної для споживання людиною» (а.с.46-47). У відповідності до протоколу про дослідження питної води №6 від 27 січня 2016 року за місцем відбору проби по вул.Чкалова, №20 в м.Городище Черкаської області, досліджений зразок води за вмістом нітратів і загальною жорсткістю не відповідає вимогам ДСан ПіНу 2.2.4-171-10 «Гігієнічних вимог до води питної призначеної для споживання людиною» (а.с.49). Згідно результатів санітарно-мікробіологічного дослідження №3 від 04 лютого 2016 року, за місцем відбору проби з шахтного колодязя по вул.Чкалова,№20 в м.Городище Черкаської області, виконаного із зазначенням мети дослідження - за скаргою, досліджені зразки води не відповідають вимогам ДСан ПіНу 2.2.4-171-10 «Гігієнічних вимог до води питної призначеної для споживання людиною»(а.с.50). У протоколі про дослідження питної води №8 від 01 лютого 2016 року за місцем відбору проби із свердловини по вул.Чкалова,№22 в м.Городище Черкаської області, за місцем проживання позивачки, зазначено, що досліджений зразок води за каламутністю і вмістом заліза не відповідає вимогам ДСан ПіНу 2.2.4-171-10 «Гігієнічних вимог до води питної призначеної для споживання людиною» (а.с.73). Відповідно до протоколу про дослідження питної води №7 від 01 лютого 2016 року за місцем відбору шахтного колодязя по вул.Чкалова,№22 в м.Городище Черкаської області, тобто будинковолодіння, яке належить ОСОБА_2, зазначено, що досліджений зразок води за вмістом нітратів не відповідає вимогам ДСан ПіНу 2.2.4-171-10 «Гігієнічних вимог до води питної призначеної для споживання людиною» (а.с.76). Зазначене вказує на ту обставину, що проведені дослідження питної води, взяті для проби з територій будинковолодінь позивачки та відповідачки в період з 2013 року, не відповідають вимогам питної води призначеної для споживання людиною. Згідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка лікар по гігієні харчування міжрайонного Управління Держсанепідслужби у Черкаській області ОСОБА_4, суду пояснив, що 25 червня 2015 року представник міжрайонного Управління Держсанепідслужби у Черкаській області ОСОБА_5 була присутня під час виїзного засідання постійно діючої комісії Городищенської РДА Черкаської області з питань звернень громадян щодо розташування вигрібної ями ОСОБА_3 від криниці ОСОБА_2 в м.Городищі по вул.Чкалова, №20 та №22 Черкаської області, де було встановлено, що вигрібна яма ОСОБА_3 розташована з порушенням державних санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм, про що складено відповідний Акт, особисто сам оглядав місце розташування криниці та вигрібної ями і виявив, що криниця розташована на віддалі 9 метрів від вигрібної ями, в той час як ця відстань повинна бути не менше 20 метрів, зазначив, що неодноразово проводились дослідження води, де під час кожного забору встановлено, що вода не відповідає вимогам до питної води, призначеної для споживання людиною. Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 24 лютого 2016 року до участі у справі залучено та допитано в якості спеціаліста завідувача Городищенського міжрайонного відділення Управління Держсанепідслужби у Черкаській області ОСОБА_5, яка суду пояснила, що 25 червня 2015 року була присутня під час огляду розташування криниці ОСОБА_2 по вул.Чкалова, №22 в м.Городище Черкаської області та вигрібної ями, розташованої на території будинковолодіння по вул.Чкалова,№20 в м.Городище Черкаської області, де було встановлено, що вигрібна яма розміщена на віддалі менше 20 метрів, що є порушенням Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць і під час неодноразових досліджень питної води та санітарно-мікробіологічних досліджень відборів зразків води з шахтного колодязя, свердловини, розташованих по вул.Чкалова, №22 в м.Городище Черкаської області і шахтного колодязя по вул.Чкалова,№20 в м.Городище Черкаської області, встановлено, що питна вода не відповідає вимогам ДСан ПіНу 2.2.4-171-10 «Гігієнічних вимог до води питної призначеної для споживання людиною» та зазначила, що з 2012 року питанням місця розташування будівель та інших споруд займається відділ містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства. Суд, врахувавши свідчення свідка та пояснення спеціаліста, 24 березня 2016 року виніс ухвалу відповідно до якої ухвалив перевірити на місцевості спеціалістам відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Городищенської РДА Черкаської області, з участю власників будинків по вул.Чкалова,№22 та вул.Чкалова,№20 в м.Городище Черкаської області ОСОБА_2 та ОСОБА_3, факт наявності, або відсутності порушень вимог санітарних та будівельних норм щодо місця розташування вигрібної ями на території будинковолодіння ОСОБА_3, яке розташоване в м.Городище вул.Чкалова, №20 Черкаської області (а.с.89). Як вбачається з Акту від 24 травня 2016 року, складеного начальником відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства та начальником відділу правового забезпечення та розгляду звернень громадян апарату Городищенської РДА Черкаської області, за участю позивачки та відповідачки, під час облаштування вигребу наявні порушення п.2.22 Державних санітарних норм та правил утримання території населених місць, що затверджені наказом Міністерства охорони здоров»я України від 17 березня 2011 року №145, а саме в умовах нецентралізованого водопостачання вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20 метрів та п.3.25а* Державних будівельних норм "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**", де визначено, що відстані від артсвердловин та колодязів до окремих будівель і споруд та інших джерел забруднення слід приймати 20 метрів (а.с.104).

Відповідно до п.1.1 Державних санітарних норм та правил утримання території населених місць, вигрібна яма (вигріб) - інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів.

Факт того, що у м.Городище по вул.Чкалова, №20 Черкаської області на території будинковолодіння ОСОБА_3 функціонує вигрібна яма, сторонами не оспорюється. Відповідач ОСОБА_3 пояснила в суді, що вигрібна яма зафіксована у Технічному паспорті на її будинок.

Згідно до ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, на підставі оцінки наданих суду доказів, що відповідачкою допущено при будівництві та розташуванні вигрібної ями порушення вимог Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць та Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень ДБН 360-92**», що вона і не заперечила під час розгляду справи. Аналіз вищенаведених правових норм та докази у справі, дають підстави суду прийти до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтовані та відповідачку слід зобов»язати демонтувати вигрібну яму, шляхом її засипання.

Суд, при прийнятті рішення, в межах заявлених позовних вимог, враховує обставини у справі на які вказали сторони, зокрема підтвердила відповідачка, надавши результати санітарно-мікробіологічного дослідження питної води сусідів із будинковолодінь №18 та №24 по вул.Чкалова в м.Городище Черкаської області, про те що вода за якістю не відповідає вимогам ДСан ПіНу 2.2.4-171-10 «Гігієнічних вимог до води питної призначеної для споживання людиною», але оскільки досліджені та оцінені судом докази, вказують на наявність порушень при будівництві та розміщенні вигрібної ями, що не виключає впливу на якість питної води, то таке місцезнаходження вигрібної ями у ОСОБА_3 може перебувати у причинному зв»язку з погіршенням стану питної води у криниці ОСОБА_2 (а.с.39-40).

Враховуючи те, що у звязку із розглядом справи в суді позивачка, понесла судові витрати в розмірі 1198 грн. 52 коп., а саме, сплатила судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. та 711 грн. 32 коп. за дослідження питної води, суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь позивачки, згідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як, вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно процесуальним законодавством України. Щодо відшкодування відповідачці позивачкою понесених нею витрат, у зв»язку з проведеними санітарно-мікробіологічними дослідженнями, під час судового розгляду справи, питної води, то суд у відповідності до ст.79,88 ЦПК України, не вбачає підстав для їх стягнення , оскільки ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставі своїх вимог і заперечень.

Позов підтверджується: копією договору дарування від 12 лютого 1997 року, копією технічного паспорта на житловий будинок садибного типу будинку по вул.Чкалова, №22 в м.Городище Черкаської області, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19 січня 2007 року, копією Державного Акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯК №439508, відповіддю Городищенської РДА Черкаської області на звернення ОСОБА_2 від 25 червня 2015 року, повідомленням ОСОБА_3 Городищенської РДА Черкаської області щодо звернення ОСОБА_2 від 25 червня 2015 року, актом відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Городищенської РДА Черкаської області від 24 травня 2016 року, квитанцією № 0.0.461686055.1 від 16 листопада 2015 року, квитанціями №16 та №17 від 29 січня 2016 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 10, 30, 57, 60, 79,88, 212, 213,215, 294 ЦПК України, ст. 376 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦПК Укрїни про правовий режим самочинного будівництва» від 30 березня 2012 року №6 суд, -

вирішив :

позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи Городищенської міської ради Черкаської області про зобов»язання демонтувати вигрібну яму - задовольнити.

Зобов»язати ОСОБА_3, жительку м.Городище вул.Чкалова, №20 Черкаської області, демонтувати вигрібну яму, шляхом її засипання.

Стягнути з ОСОБА_3, жительки м.Городище вул.Чкалова, №20 Черкаської області, на користь ОСОБА_2, жительки м.Городище вул.Чкалова, №22, судові витрати в сумі 1198 грн. 52 коп., які складаються з: сплаченого судового збору в сумі 487 грн. 20 коп. та за дослідження питної води в сумі 711 грн. 32 коп..

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_6