Справа № 128/1983/15-ц
19 травня 2016 р. м. Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області
в складі судді: Ганкіної І.А.
при секретарі: Шеванюк О.О.
позивачі: ОСОБА_1
адвокаті: ОСОБА_2
пред-ві відповідача: ОСОБА_3
пред-ві 3-ої особи: ОСОБА_4
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 за участю 3-ої особи Інспекції з питань захисту прав споживачів у Вінницькій області до ОСОБА_5 акціонерного товариства "ОСОБА_6 Аваль" про визнання недійсним кредитного договору, визнання недійсним договору іпотеки та виключення з реєстру іпотек, поновлення строку позовної давності, визнання недійсним додаткової угоди №1 до кредитного договору, -
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_5 акціонерного товариства "ОСОБА_6 Аваль" про визнання недійсним кредитного договору, визнання недійсним договору іпотеки та виключення з реєстру іпотек, поновлення строку позовної давності, визнання недійсним додаткової угоди №1 до кредитного договору.
29.03.2016р. по справі було постановлено рішення суду за якими вирішено:
В задоволенні позову ОСОБА_1 за участю 3-ої особи Інспекції з питань захисту прав споживачів у Вінницькій області до ОСОБА_5 акціонерного товариства "ОСОБА_6 Аваль" про визнання недійсним кредитного договору, визнання недійсним договору іпотеки та виключення з реєстру іпотек, поновлення строку позовної давності відмовити.
15.04.2016р. постановлено ухвалу Апеляцйного суду Вінницької області про повернення цивільної справи до суду першої інстації для ухвалення додаткового рішення за вимогою про визнання недійсною додаткової угоди за кредитним договором.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1В та його представник ОСОБА_2 з приводу зазначеної позовної вимоги пояснили, що просять дану вимогу задоволити, так як в порушення вимог закону, зокрема, ЗУ «Про захист прав споживачів, ОСОБА_1 не було повідомлено про всі істотні умови додаткової угоди №1 від 23.06.2009р. Так, позивачу не було вказано остаточну сукупну вартість кредитного зобов'язання, а в графіку погашення кредитної заборгованості до додаткової угоди не вказано конкретні місяця та рік. Суми в графіку також вказані без врахування зменшення проценту до 12,5%, і банком стягнення проводилося у виплатах з врахуванням процентної ставки в 14%. Також представник позивача просить суд звернути увагу на те, що за графіком даного додатку вказано, що кредитний договір укладений під 14%, без врахування процентної ставки в 12,5%, що є також порушенням обов'язку банку повідомити правдиву і повну інформацію боржнику щодо його кредитного зобов'язання. Крім того пояснила, що сума кредиту у графіку вказана в розмірі який не був отриманим позивачем у повному обсязі, а разрахунок виплат складений з розрахунку кредитної суми, яку позивач на руки не отримав. Також зазначила, що у графіку відсутні відомості про загальну суму угоди, ставки є різними і вказані порушення призвели до необхідності звернення до суду з вимогою, зокрема, щодо визнання додаткової угоди недійсною.
Представник третьої особи Інспекції з питань захисту прав споживачів у Вінницькій області - ОСОБА_4 в судовому засіданні вищевказану позовну вимогу позивача підтримала та просила позов задоволити. Суду зазначила, що укладенним договором було порушено права позивача, як споживача, тому просить відновити його порушене право шляхом задоволення позову.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 акціонерного товариства "ОСОБА_6 Аваль" - ОСОБА_3 позовну вимогу не визнала, заперечувала проти визнання недійсним додаткового договору від 23.06.2009р. та суду пояснила, що позивач був обізнаний в умовах даного додаткового кредитного договору, що засвідчив своїм підписом як сторона договору виявивши свою волю щодо його укладення. В графіку було вказано місяця які слідують за моментом підписання додаткової угоди, тому не є визначеними, а лише мають нумерацію. Оскільки процентна складова була визначена лише на 1 рік, то сума виплат є зменшеною до 492,81 дол. виходячи з 12,5%, лише на 12-ть місяців, а далі складає вже 516,43 дол., так як повертається попередня ставка в 14%, що повністю відповідає умовам кредитного договору та додаткової угоди. Є вказаною сума щомісячних платежів та кільксть мясяців, іншу інформацю позивач міг отримати у економіста банку. Вважає, що права позивача не порушен і просить в задоволені позову в цій частині вимог також відмовити.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку осіб, які беруть участь у справі, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Предметом вказаного Договору іпотеки є нерухоме майно: земельна ділянка, площею 0,1560 га, що знаходиться за адресою: смт. Стрижавка, Вінницького району Вінницької області, по вул. Київській, 222. На строк дії цього договору на предмет іпотеки накладено обтяження.
Згідно з п. 1. вказаної Додаткової угоди, тимчасово на строк з 23 червня 2009 року по 23 червня 2010 року (включно) встановлено процентну ставку користування ОСОБА_8 у розмірі 12,5 % річних, тобто на 12 місяців після моменту підписання додаткової угоди.
Після 23 червня 2010 року проценти за ОСОБА_8 розраховуються на підставі процентної ставки, передбаченої пунктом 1.4. Кредитного договору.
Проаналізувавши сам текст Додаткової угоди №1 від 23 червня 2009 суд враховує, що відповідно до п.2. Додаткової угоди, погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, а також розрахунок сукупної вартості кредиту викладено в новій редакції в Додатках №1,2 до цієї Додаткової угоди, які є невідємною частиною додаткової угоди, тому вважає, що у вказаній угоді та в додатках до неї містяться всі основні права та обов'язки сторін, а також всі істотні умови, як є чітко визначеними, зрозумілими, та відповідають вимогам закону, зокрема ст.203, ст.1050,1054 ЦК України.
Позивач не заперечував проти укладення саме таких кредитних правовідносин, виразивши свою волю на укладення договору та угоди шляхом їх підписання та подальшого забезпечення його виконання укладенням договору іпотеки від 22.11.2007р. (а.с.21-22), щодо належного йому на праві власності майна.
За ст.215 ЦК України підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3,5 та 6 ст.203 ЦК України.
Згідно ч. ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також; інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Положенням п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав визначених законом, та із застосування наслідків недійсності, передбачених законом.
Тому виходячи з вище викладеного суд, вважає, що позовна вимога щодо визнання недійсною додаткової угоди №1 від 23.06.2009р. до задоволення не підлягає.
Керуючись ст.ст.203,215,256,509,526,1050,1054 ЦК України, ст.ст.11,15,59,60,82,203,209,213,214,221,223 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 за участю 3-ої особи Інспекції з питань захисту прав споживачів у Вінницькій області до ОСОБА_5 акціонерного товариства "ОСОБА_6 Аваль" про визнання недійсною додаткової угоди №1 від 23 червня 2009р. відмовити. Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10 діб з моменту винесення рішення.
Суддя: