УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., НагорнякаВ.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки - ОСОБА_5, до ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_7, третя особа - орган опіки та піклування Краснолиманської міської ради Донецької області, про визнання права власності та стягнення заборгованості по аліментам; за зустрічними позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітньої доньки - ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та піклування Краснолиманської міської ради Донецької області, про відшкодування витрат на поховання; за позовом ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_7 до Краснолиманської міської ради Донецької області, ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітньої доньки - ОСОБА_5, третя особа - орган опіки та піклування Краснолиманської міської ради Донецької області, про поділ спадкового майна та визнання права власності за касаційною скаргою ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_7, на рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 2 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 1 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки - ОСОБА_5, звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що під час шлюбу між нею та ОСОБА_8, який було укладено 3 серпня 2002 року, останнім на підставі договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2002 року було придбано квартиру АДРЕСА_1. Зазначала, що під час шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 7 жовтня 2003 року між ними шлюб було розірвано. Указувала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8, після смерті якого залишився борг перед нею по аліментам у розмірі 18 203 грн 60 коп. Після смерті ОСОБА_8 до державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини або про відмову від неї ніхто не звертався. Зазначала, що їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, яке видається після смерті одного з подружжя на квартиру АДРЕСА_1 після померлого ОСОБА_8 Ураховуючи вищевикладене, просила визнати за нею та ОСОБА_5 право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, що залишилось після смерті ОСОБА_8 в наступних частках: за нею - 3/6 ( або Ѕ) частки квартири, за ОСОБА_5 - 1/6 частки квартири, за ОСОБА_6 - 1/6 частки квартири, за ОСОБА_7 - 1/6 частки квартири. Крім того, просила стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частках грошові кошти в сумі 18 203 грн 60 коп., що є заборгованістю по аліментам перед нею - спадкодавця ОСОБА_8

У лютому 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду із зустрічним позовом посилаючись на те, що 29 квітня 2011 року вона уклала шлюб із ОСОБА_8, у період якого у них народився син - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначала, що після смерті ОСОБА_8 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 у зв'язку з ненаданням зареєстрованого правовстановлюючого документу на нерухоме спадкове майно. Крім того, зазначала, що нею витрачено на поховання ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 25 239 грн. Ураховуючи вищевикладене просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь грошові кошти в сумі 25 239 грн, витрачені нею на поховання спадкодавця ОСОБА_8 та вирішити питання про розподіл судових витрат.

У березні 2014 року ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_7, звернулась до суду із зустрічним позовом, у якому просила розділити спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_8, яке складається з квартири АДРЕСА_1 між спадкоємцями за законом - ОСОБА_4, ОСОБА_5, нею та ОСОБА_7, визнавши за нею - 1/3 частки квартири, за її сином ОСОБА_7 - 1/3 частки квартири, що залишилась після смерті ОСОБА_8

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 2 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки - ОСОБА_5, відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 у рахунок відшкодування витрат на поховання 7 981 грн. У задоволенні іншої частини зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_7, відмовлено.

Додатковим рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 5 травня 2015 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 1 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції та додаткове рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки - ОСОБА_5, та зустрічний позов ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_7, задоволено частково. Визнано право власності за ОСОБА_4 на 3/6 частки квартири АДРЕСА_1. Визнано в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності за ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 за кожним по 1/6 частці квартири АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 16 113 грн 60 коп. боргових зобов'язань спадкодавця ОСОБА_8 Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки - ОСОБА_5, та зустрічного позову ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_7, відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваного рішення апеляційного суду в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 3 серпня 2002 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, у період якого у них народилась донька - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 31 жовтня 2002 року під час шлюбу, ОСОБА_8 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу було придбано квартиру АДРЕСА_1, який було зареєстровано нотаріусом в реєстрі № 2774 (т. 1 а.с. 6-7, 9, 135).

7 жовтня 2003 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 було розірвано (т. 1 а.с. 10, 87-88).

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 було стягнуто аліменти, виконавчий лист знаходився на примусовому виконанні у виконавчій службі.

29 квітня 2011 року ОСОБА_8 було укладено шлюб з ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 11, 35, 94, 131-132), у період якого у них народився син - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 помер (т. а.с. 12, 134).

Постановою державного виконавця від 1 березня 2015 року було закрито виконавче провадження за виконавчим листом Краснолиманського міського суду Донецької області про стягнення аліментів у зв'язку зі смертю боржника, у якому зазначено загальний борг за виконавчим листом 18 203 грн 60 коп. (т. 1 а.с. 140).

27 травня 2013 року нотаріус відмовив ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 в спільному майні подружжя після смерті одного з подружжя після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 у зв'язку із тим, що ОСОБА_4 наданий правовстановлюючий документ не зареєстрований в бюро технічної інвентаризації (т. 1 а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_4 нотаріус відмовив ОСОБА_6 у видачі свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 у зв'язку із ненаданням спадкоємцем зареєстрованого правовстановлюючого документу на нерухоме спадкове майно (т. 1 а.с. 137).

Відповідно до ст. 128 ЦК УРСР 1963 року право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, обґрунтовано виходив із того, що оскільки діюче законодавство на час виникнення спірних правовідносин не пов'язувало виникнення права власності на нерухоме майно з моментом державної реєстрації цих договорів, а тому суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні вимог щодо визначення частки та поділу спадкової частки квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КпШС УРСР майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, ч. 1 ст. 28 КпШС передбачалось, що частки подружжя у спільній сумісній власності є рівними.

Апеляційний суд, задовольняючи частково позов, в частині визнання спільним сумісним майном ОСОБА_4 та ОСОБА_8 квартири АДРЕСА_1, дійшов обґрунтованого висновку про те, що придбавши спірну квартиру у 2002 році під час перебування у шлюбі, ОСОБА_4 та її чоловік - ОСОБА_8 набули права спільної сумісної власності на спірне нерухоме майно відповідно до зазначених положень закону. Визнавши за ОСОБА_4 право власності на 3/6 частин спірної квартири, суд урахував те, що її право на рівну частку в майні подружжя презумується відповідно до зазначених положень закону.

Так, після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадина на належну йому 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

За змістом ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Так, суд апеляційної інстанції, ураховуючи зазначені положення закону та обставини справи, дійшов правильного висновку про те, що після смерті ОСОБА_8 його Ѕ частку квартири успадкували: донька - ОСОБА_5, син - ОСОБА_9 та дружина - ОСОБА_6, кожен по 1/6 частці, відповідно. У відповідно до ст.1261 ЦК України всі вони є спадкоємцями першої черги.

Також ОСОБА_6 звертаючись до суду з позовом указувала на те, що нею було витрачено на поховання чоловіка - ОСОБА_8 25 239 грн (т.1 а.с. 137).

Відповідно до ч. 1 ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Суд апеляційної інстанції, правильно встановивши обставини справи, та відносини, що виникли між сторонами, та застосувавши до них ст. 1232 ЦК України, яка їх регулює, дійшов правильного висновку про те, що за поховання ОСОБА_8, ОСОБА_4, як законний представник малолітньої ОСОБА_5 (спадкоємця), має сплатити ОСОБА_6 2 090 грн. У решті вимог ОСОБА_6 у цій частині апеляційний суд обґрунтовано відмовив за їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Також є правильним висновок апеляційного суду про те, що заборгованість по аліментам входить до складу спадщини, оскільки позивач фактично просить стягнути заборгованість з аліментів, що утворилася за життя спадкодавця, аліменти були стягнуті за рішенням суду, виконавчий лист знаходився на виконанні в органах виконавчої служби, тому заборгованість по аліментах входить до складу спадщини і підлягає поверненню спадкоємцями.

Суд апеляційної інстанції ухвалив рішення, яким стягнув з спадкоємців заборгованість в межах вартості спадкового майна у відповідності до ст. 1282 ЦК України.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного рішення апеляційного суду, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_7, відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 1 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

В.А. Нагорняк

Т.О.Писана