Справа № 275/265/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

22 серпня 2016 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Руденка В.О.,

при секретарі Марієвській Н.А.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Осівецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась позивачка ОСОБА_1, яка у своєму позові до Осівецької сільської ради Брусилівського району зазначила, що 07 листопада 2006 року помер її батько ОСОБА_2, після якого відкрилася спадщина на житловий будинок №45/а по вулиці Тельмана в селі Осівці Брусилівського району Житомирської області. Правовстановлюючі документи на цей будинок відсутні, оскільки державну реєстрацію права власності за життя батька проведено не було. Також спадщина відкрилась на земельну ділянку площею 2,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Осівецької сільської ради, яка була передана у власність спадкодавцеві на підставі розпорядження голови Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області від 18 березня 2004 року №111. Державний акт на право власності на цю земельну ділянку серії ЖТ№023453 було видано 20.05.2004 року, проте згодом втрачено. Спадщину після батька вона прийняла у встановлений строк. Посилаючись на відсутність інших спадкоємців та на відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів, просила суд визнати за нею право власності на вказані вище житловий будинок та земельну ділянку.

У судове засідання позивачка не зявилась, про дату та час судового засідання була належним чином повідомлена.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_3 подав письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності.

Від Осівецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області, за підписом сільського голови надійшла письмова заява про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника відповідача.

З метою зясування чи не порушуються визнанням позову законні права та інтереси інших осіб, суд дослідив подані позивачем докази та встановив наступні фактичні обставини.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ОК №069724 від 08 листопада 2011 року, ОСОБА_2 помер 07 листопада 2006 року.

Згідно копій свідоцтв про народження V-УР №0261349 від 14 квітня 1964 р. та про укладення шлюбу ІІ-БК №491628 від 05 лютого 1982 р., позивачка, що від народження мала прізвище ОСОБА_2, є донькою ОСОБА_2.

Згідно довідки КП "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради від 26 травня 2016 року №180, право власності на житловий будинок № 45А по вул. Тельмана в селі Осівці не зареєстроване.

Із поданого технічного паспорту від 01 жовтня 2015 року слідує, що об'єкт нерухомості за адресою: село Осівці, вулиця Тельмана, 54А визначено як садибний (індивідуальний) житловий будинок з допоміжними будівлями та спорудами, 1948 року побудови, замовником інвентаризації є ОСОБА_1.

Згідно довідки Осівецької сільської ради від 23 вересня 2015 року №429, а також відповідно до рішення виконавчого комітету Осівецької сільської ради від 20.04.2011 р. №37, житловий будинок 45А по вулиці Тельмана в селі Осівці згідно погосподарської книги №5 за 2006-2010 роки рахується за померлим ОСОБА_2, особовий рахунок №263.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-015 від 23.09.2015 р., копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ№023453, земельна ділянка площею 2,6271 га, кадастровий номер :03:000:0100, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва обліковується такою, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

Згідно повідомлення Брусилівської державної нотаріальної контори від 14 квітня 2011 року №01-25/40, позивачка ОСОБА_1 у встановлений строк прийняла спадщину після померлого ОСОБА_2, інших спадкоємців не встановлено.

Дослідивши обставини справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичним обставинам справи відповідають правовідносини у сфері набуття права власності внаслідок спадкування за законом та захисту набутого права власності шляхом його визнання, які врегульовані нормами ст. 328, 392, 1216, 1226, 1261, 1268 ЦК України.

Законодавство, відповідно якому встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно, визначаються часом завершення спорудження будинку.

Згідно ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

До часу набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності на нерухоме майно підлягало реєстрації, але виникнення права власності на нерухоме майно від факту реєстрації не залежало.

До законодавства, що регулювало виникнення права власності у спадкодавця на житловий будинок, відноситься, зокрема, Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР 31.10.1975 р. №45/5. Згідно п.62 цієї Інструкції, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, які видавались в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Записи у по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади, які підтверджують право приватної власності також згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р.

Таким чином, довідки про записи в погосподарській книзі, надані позивачем та відомості про отримання у власність спадкодавця земельної ділянки, підтверджують той факт, що житловий будинок за життя ОСОБА_2, належав йому на праві власності.

Згідно ст.1218 ЦК України право власності входить до складу спадщини.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин суд вважає, що позивач набув право власності на успадкований будинок з моменту відкриття спадщини. Тож позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню повністю.

Судові витрати по оплаті судового збору сплачені позивачем. У своїй позовній заяві ОСОБА_1 просить судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст. 10, 11, 15, 212-215 ЦПК України, на підставі ст. 328, 392, 1218, 1226, 1261, 1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, село Осівці, вулиця Тельмана, 45А.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 2,6271 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:000:0100.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, що не були присутні під час проголошення рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О. Руденко

В. О.