РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.

при секретарі судового засідання Лісній А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства "Альфа-Банк" про зобов'язання вчинити дію щодо поновлення законних прав і свобод громадянина та про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Гр. ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом, в якому послався на те, що він у квітні 2007 року звернувся до Житомирського відділення АКБ «ТАС-КОМЕРЦБАНК» з метою оформлення споживчого кредиту на купівлю будинку та на вимогу банку подав Заяву-анкету на отримання кредиту, що містила персональні дані позивача, зокрема відомості про освіту, сімейний стан, фінансовий стан, адресу, дату і місце народження, а також надав до банку копії паспорту та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру. Уклавши 20 квітня 2007 року із АКБ "ТАС-КОМЕРЦБАНК", кредитний договір № 0501/0407/71-103, позивач одержав від банку у позику 21 000 доларів США. Як зазначає ОСОБА_1, у липні 2015 року він отримав позовну заяву про стягнення заборгованості в сумі 401 806,20 грн. за Кредитним договором № 0501/0407/71-103 від 20.04.2007 року. При цьому позивачем у справі виступало ПАТ "Альфа-Банк", яке додало до вказаної позовної заяви копії анкети на отримання кредиту, паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, які подавались позивачем до АКБ "ТАС-КОМЕРЦБАНК". За словами позивача із доданих до позовної заяви документів слідувало, що ПАТ "Альфа-Банк" набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором на підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги від 15.06.2012 року. На неодноразові письмові звернення ОСОБА_1 щодо правових підстав отримання й перебування його кредитного договору в банку та документів позивача, ПАТ "Альфа Банк" жодного разу не надало конкретну відповідь. Позивач звертає увагу, що не надавав АКБ «ТАС-КОМЕРЦБАНК» письмової згоди на передачу копій його документів, його конфіденційної, фінансової, комерційної та іншої інформації, наданої АКБ «ТАС-КОМЕРЦБАНК» до прийняття рішення про видачу кредиту, так само згоди на передачу такої інформації та документів третім особам, у т.ч. ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Альфа Банк". За словами позивача, він не надавав згоди ні ПАТ "Дельта Банк", ні ПАТ "Альфа-Банк" на обробку його персональних даних, а тому вважає, що ПАТ "Альфа Банк" в порушення положень Конституції України , ЗУ "Про банки і банківську діяльність", ЗУ "Про захист персональних даних", ЗУ "Про захист прав споживачів", ЗУ "Про інформацію" та умов Кредитного договору незаконно заволодів зазначеними вище документами, що містять конфіденційні дані щодо позивача та ПАТ "Альфа Банк" протиправно обробляє його персональні дані, поширює їх та використовує у своїй підприємницькій діяльності з метою отримання незаконних прибутків. Зважаючи на розмір коштів, що в 75 раз перевищує розмір місячного доходу позивача, і які ПАТ "Альфа банк" неправомірно хоче стягнути з позивача при нинішній складній фінансово-економічній ситуації, а також на те, що працівники банку здійснюють постійний психологічний тиск та не бажають вирішити всі спірні питання в позасудовому порядку все це призводить до постійних моральних страждань від обставин, що були організовані ПАТ "Альфа-Банк".

На підставі викладеного у позові ОСОБА_1 просить суд зборонити ПАТ «Альфа банк" використовувати і обробляти персональні дані позивача та дані, що становлять банківську таємницю, та зобов'язати банк вилучити інформацію щодо персональних даних ОСОБА_1 з баз ПАТ "Альфа банк"; знищити документи, які ПАТ "Альфа банк" отримало незаконно, а також стягнути з відповідача на користь позивача завдану йому моральну (немайнову) шкоду в розмірі 146 160,00 грн. на банківський рахунок № 9100, відкритий в ПАТ КБ "Приватбанк", та покласти на ПАТ "Альфа банк" судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просили її задовольнити. Позивач додав, що не звертався до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій ПАТ "Альфа банк" та сплачує в касу останнього кошти на погашення заборгованості за кредитним договором. За словами представника, заборона ПАТ "Альфа банк" використовувати і обробляти персональні дані позивача та дані, що становлять банківську таємницю, зможе запобігти вчиненню протиправних дій з боку працівників банку, наприклад внесення даних щодо його довірителя до бази неблагонадійних клієнтів чим утруднить одержання гр. ОСОБА_1 кредиту в інших банках.

Представник ПАТ "Альфа банк" в судове засідання не зявився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти позовних вимог заперечує з підстав, викладених у письмових запереченнях на позовну заяву (а.с. 94-96).

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши й вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 60 закону "Про банки та банківську діяльність", інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; фінансово-економічний стан клієнтів.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 61 вказаного закону, банки зобов'язані забезпечити збереження банківської таємниці шляхом обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю.

Статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» надається визначення персональних даних, якими є відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Окрім цього, за змістом цієї ж статті Закону України «Про захист персональних даних», третьою особою законодавець називає будь-яку особу, за винятком суб'єкта персональних даних, володільця чи розпорядника персональних даних та Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, якій володільцем чи розпорядником персональних даних здійснюється передача персональних даних.

Підставами для обробки персональних даних є згода суб'єкта персональних даних на обробку його персональних даних (п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних»).

Судом встановлено, що 20.04.2007 року між АКБ «ТАС-КОМЕРЦБАНК» (правонаступник якого є ПАТ «Свєдбанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0501/0407/71-103, за умовами якого банк надав позивачу кредит в сумі 21 000,00 доларів США із кінцевою датою повернення кредиту 19 квітня 2032 року та за умови сплати процентів за користування кредитом у розмірі 13%. В подальшому відсоткова ставка змінювалась (а.с. 12-19).

Судом також встановлено, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Сведбанк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до умов якого ПАТ «Сведбанк» відступило на користь ПАТ «Дельта Банк» право вимоги заборгованості за користування кредитними коштами із позичальників, у тому числі й вимоги погашення заборгованості позивачем за кредитним договором № 0501/0407/71-103 (а.с. 23-37).

15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно змісту якого відповідач одержав від ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за рядом кредитних зобовязань, у тому числі й за кредитним договором № 0501/0407/71-103, укладеним гр. ОСОБА_1 із АКБ «ТАС-КОМЕРЦБАНК» (а.с. 38-46).

Відповідно до п. 10.5 кредитного договору № 0501/0407/71-103 від 20.04.2007, банк має право повністю або частково перевести свої права та зобов'язання по цьому договору, а також по угодам, пов'язаним із забезпеченням повернення кредиту, третій особі без згоди позичальника.

Аналогічне за змістом положення закріплено у ч. 1 ст. 516 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Як слідує з матеріалів справи, позивач володів у 2012 році інформацією про відступлення права вимоги сплати ним заборгованості на користь ПАТ «Альфа Банк», що підтверджується копією звернення від 25.12.2014 (а.с. 47)

Також позивачем в судовому засіданні було визнано факт часткового погашення заборгованості за кредитним договором № 0501/0407/71-103 від 20.04.2007 на користь відповідача.

Таким чином, із встановлених в судовому засіданні обставин справи слідує, що ПАТ «Альфа Банк» у передбачений законодавством України спосіб набуло право вимоги стягнення із позивача на свою користь заборгованості за кредитним договором № 0501/0407/71-103 та одержало від первісного кредитора усю необхідну інформацію для здійснення даного права, у тому числі інформацію про боржника як такого, що не заборонено ст. 517 ЦК України.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо заборони ПАТ "Альфа банк" використовувати і обробляти персональні дані позивача та дані, що становлять банківську таємницю, та зобов'язання банку вилучити інформацію щодо персональних даних позивача з баз ПАТ "Альфа банк", а також знищити документи, які ПАТ "Альфа банк" отримало, на думку ОСОБА_1, незаконно за необґрунтованістю.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів тощо.

У відповідності із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року №4 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

З огляду на те, що вимога про відшкодування моральної шкоди безпосередньо повязана із вимогами про заборону використовувати персональні дані позивача та зобовязання знищити документи, а отже є похідною від них, і це прямо слідує зі змісту позову, суд вважає за можливе відмовити і в задоволенні цієї позовної вимоги ОСОБА_1

На підставі викладеного вище та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Кузнєцов