_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/812/16-ц
Провадження № 2/520/1946/16
УХВАЛА

11 травня 2016 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Прохорова П.А.,

при секретарі Цвігун А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, ОСОБА_5, про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та знесення самочинно збудованого майна,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває зазначена цивільна справа. В позовній заяві позивачі, посилаються на те, що обєкт нерухомості, співвласниками якого вони є фактично являє собою цілісну споруду, що має окремі виходи має єдиний фундамент та ряд спільних конструктивних елементів, однак відповідач, діючи за власним розсудом та не погодивши з співвласниками своїх намірів та не отримавши дозвільних документів розпочала роботи з будівництва та реконструкції як приналежної їй частки майна, так і частки, що перебуває у сумісній частковій власності, що їй не належить. Вказуючи на те, що зазначене будівництво ведеться з порушенням будівельних норм та спричиняє істотну та незворотну шкоду всій будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Макаренка, 39, позивачі стверджують про те, що ведення відповідачем будівельних робіт порушує приписи законодавства та просять суд усунути їм перешкоди у користуванні приналежним їм нерухомим майном шляхом приведення дачних будинків літ. «А4» та літ. «А5», за адресою: м. Одеса, вул. Макаренка, 39, до первинного стану та знесення самочинно збудованого нерухомого майна за тією ж адресою за рахунок відповідача.

Вважаючи, що зазначені вимоги позивачів є публічно-правовими та їх належить розглядати у порядку адміністративного судочинства, представник відповідача 11.05.2016 року звернулась до суду з клопотанням про закриття провадження у цивільній справі №520/812/16-ц з підстав п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

В обґрунтування заявленого клопотання представник відповідача зазначала, що функції з реалізації державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю у сфері житлово-комунального господарства та у тому числі компетенцію з подання позовів про знесення самочинно-збудованих обєктів містобудування в силу закону віднесено до повноважень Державної архітектурно-будівельної інспекції України, що є центральним органом виконавчої влади, та в результаті участі у справі реалізовує владні управлінські функції, а тому відбувається умисна трансформація публічно-правових відносин у приватно-правові.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала заявлене клопотання та просила суд його задовольнити на заведених у ньому підстав.

Відповідач у судовому засіданні підтримала заявлене клопотання з наведених її представником підстав.

Представник позивачів у судовому засіданні заперечував проти задоволення такого клопотання та вказав, що ні предмет, ні субєктний склад учасників справи, що перебуває на вирішенні суду не мають ознак публічно-правового спору, натомість має місце спір між фізичними особами з приводу захисту цивільних прав позивачів від їх порушення зі сторони відповідача, що вказане будівництво порушує норми ДБН, відповідачі ведуть будівництво без належних дозвільних документів, вказане будівництво ведеться на даху приналежного позивачам будинку, що порушує їх права як власників, а тому спір підлягає розгляду виключно у порядку цивільного судочинства та не може бути предметом розгляду в адміністративному судочинстві.

Треті особи та їх представники у судове засідання не зявились, про поважні причини своєї неявки суд не сповістили.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання суд вказує на наступне.

В провадженні суду перебуває цивільний позов, у якому позивачі стверджують про порушення іншою фізичною особою їх цивільних прав та просять суд ухвалити рішення, яким такі майнові права захистити, шляхом приведення обєктів нерухомого майна до первинного стану та знесення самочинно побудованого нерухомого майна за рахунок відповідача.

Так, відповідно до положень ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Право власності є правом цивільним. Вимоги позивачів про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном є похідними від права власності на таке нерухоме майно.

Відповідно до положень ст. 3, 4 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відновлення становища, яке існувало до порушення;

Натомість відповідно до ч.2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Поняття «суб'єкт владних повноважень» визначено у ст. 3 КАС України, відповідно до якої - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Наведені висновки кореспондують змісту правової позиції Верховного Суду України у справі 6-137цс14, де Верховний Суд України звернув увагу на розмежування цивільної та адміністративної підсудності справ з приводу знесення самочинно збудованого обєкта або проведення його перебудови власними силами або за її рахунок, приведення земельної ділянки у попередній стан або відшкодування витрат, та вказав, що відповідні вимоги, заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою узгоджуються з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України та ст. 3 ЦПК України, натомість у випадку, коли такі вимоги, як позивачем, заявлено інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю субєктом владних повноважень на виконання владних управлінських функцій зі здійснення архітектурно-будівельного контролю, у звязку з порушенням забудовником вимог законодавства з питань будівництва (ч.7ст. 376 ЦК України), судам слід перевіряти, чи не є відносини між сторонами публічно-правовими та чи підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, з огляду на заявлені позовні вимоги та субєктний склад учасників справи, що Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю, яка є суб'єктом владних повноважень, не є позивачем у вказаній справі, а залучена в якості третьої особи, враховуючи, що позивачі звернулися до суду за захистом своїх цивільних прав (як власники нерухомого майна) до відповідаів, в діях яких вони вбачають порушення своїх прав, з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю та знесення самочинно збудованого майна, суд вважає, що адміністративний суд, який представник відповідача вказує належним, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, натомість справу належить розглядати у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі з тих підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України), задоволенню не підлягає.

Керуючись положеннями ст.ст. 1, 3,4, 205, 208-210, 360-7 ЦПК України, ст.ст. 3,15,16 376 ЦК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, ОСОБА_5, про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та знесення самочинно збудованого майна відмовити.

Ухвала самостійному оскарженню не підлягає, заперечення на неї, можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Прохоров П. А.