УхвАла

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року м. Київ
Суддя судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Гвоздик П.О.,

розглянувши касаційну скаргу Інституту кримінально-виконавчої служби на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 27 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду міста Києва від 14 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Інституту кримінально-виконавчої служби, Державної пенітенціарної служби України, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

Інститут кримінально-виконавчої служби звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 27 січня 2016 року, залишене без змін ухвалою апеляційного суду міста Києва від 14 квітня 2016 року, яким позов задоволено. Поновлено ОСОБА_2 на посаді завідувача кафедри спеціальної підготовки Інституту кримінально-виконавчої служби з 01 травня 2015 року. Стягнуто з Інституту кримінально-виконавчої служби на користь ОСОБА_2 70 072 грн 45 коп. середнього заробітку за період з 01 травня 2015 року по 27 січня 2016 року та вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Інститут кримінально-виконавчої служби просить судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Розглянувши касаційну скаргу, вважаю, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Встановивши те, що звільнення ОСОБА_2 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України відбулося з порушенням норм трудового законодавства, оскільки посада, яку займав позивач скороченню не підлягала та була передбачена штатним розписом, місцевий суд, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, не вбачається порушення судами норм матеріального та процесуального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Інституту кримінально-виконавчої служби у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Інституту кримінально-виконавчої служби, Державної пенітенціарної служби України, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити Інституту кримінально-виконавчої служби.

Касаційну скаргу залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя П.О. Гвоздик