Провадження №2/523/1339/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2016 р. Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа КП «ДЄЗ «Північний» про визнання права користування жилим приміщенням, -

встановив:

ОСОБА_1, звернувся до суду із зазначеним позовом та просив визнати за ним право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1. В обґрунтування вимог посилався на те, що наймачем зазначеної квартири був його батько ОСОБА_2. При вселенні в квартиру в 1998 році, в квартирі проживала тільки його мати ОСОБА_3, яка померла 25.10.2013р. Зі слів матері йому стало відомо, що батько виїхав на постійне місце проживання до Грузії. Посилаючись на тривалість проживання в квартирі, догляд за приміщенням, оплату комунальних платежів просить вимоги позову задовольнити.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про місце та час його проведення повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомляв, заява про розгляд справи у його відсутність не надходила.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що будинок №13, по вулиці Генерала Бочарова в м. Одесі є комунальною власністю та знаходиться в оперативному управлінні Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради. ОСОБА_2, вселився в квартиру АДРЕСА_1 та зареєстрував місце свого проживання в ній 25.10.1993 року (а.с. 7). Правом на приватизацію державного житлового фонду ОСОБА_2, не скористався. ОСОБА_1, який є сином ОСОБА_2, на підставі рішення суду від 21.04.2015р., (а.с. 15), не має зареєстрованого місце проживання. 05.05.1998р., ОСОБА_1, знявся з реєстраційного обліку за попереднім місцем проживання для реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 5). При вселенні в квартиру, наймач квартири в ній не проживав, та своєї згоди на вселення не надавав. Також встановлено, що при вселені ОСОБА_1, в зазначену квартиру, в ній вже проживала його мати ОСОБА_3, яка не зареєструвала місце свого проживання в цій квартирі.

Крім того, ОСОБА_1, не надав жодного доказу який би свідчив про його вселення, а так само і про вселення його матері до квартири зі згоди наймача ОСОБА_2, як це передбачено ст. 65 ЖК України.

Крім того, суд не приймає до уваги те, що позивач ОСОБА_1, був членом сімї ОСОБА_2, оскільки в силу ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Але, сам позивач, в позовній заяві зазначає, що при вселенні в квартиру його батько вже в квартирі не проживав. Не встановлено спільного проживання однією сімєю і матері позивача із наймачем квартири.

В силу частин 1-3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою другою статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною третьою статті 60 ЦПК встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В правовому висновку викладеному Постановою ВСУ від 30.01.2013р., у справі №6-125цс12 зазначено, що місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК України права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності.

Таким чином, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, приймаючи до уваги вселення ОСОБА_1, в жиле приміщення в квартиру АДРЕСА_1 з порушенням порядку визначеного ст. 65 ЖК України, тобто самоправно, суд вважає, що позов ОСОБА_1, задоволенню не підлягає. Тривалість строку проживання особи в квартирі, утримання нею жилого приміщення, оплата комунальних послуг правового значення для розгляду справи по суті не мають, оскільки з таких підстав право користування жилим приміщенням не виникає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 61, 212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа КП «ДЄЗ «Північний» про визнання права користування жилим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: