АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4552/16 Справа № 202/7613/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бєсєда Г. В. Доповідач - Григорченко Е.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: Григорченка Е.І.

Суддів колегії: Кочкової Н.О., Черненкової Л.А.

при секретарі Григор'євій В.А.

розглянувши апеляційну скаргу Колективного підприємства «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «Дніпро» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2016 року у справі за позовом Колективного підприємства «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «Дніпро» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Індустріальний районний відділ у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області про виселення та зобов'язання зняти з реєстрації,-

ВСТАНОВИЛА:

Колективне підприємство «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «Дніпро» звернувся з повозом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, і вточнивши позовні вимоги просило виселити відповідачів з кімнити АДРЕСА_1 та зобов'язати третю особу Індустріальний районний відділ у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації місця проживання відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що заяви про реєстрацію місця проживання надані ОСОБА_5 і ОСОБА_4 до паспортного столу від 26.06.2012 року підписала не уповноважена особа КП ДПБК «Дніпро», а заступник голови будинкового комітету Резнік В.В. і поставила печатку канцелярії КП ДПБК «Дніпро». Адміністрацією КП ДПБК «Дніпро» не розглядалось та не приймалось рішення про видачу ордерів на кімнату НОМЕР_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Керівник КП ДПБК «Дніпро» не підписував та не подавав заяви про реєстрацію місця проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в кімнаті АДРЕСА_1 до Індустріального районного відділу у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області. Відповідно до порядку заселення гуртожитку КП ДПБК «Дніпро» не передавало згідно актів прийому - передачі кімнату НОМЕР_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Видача адміністрацією КП ДПБК «Дніпро» ордерів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 № 27 від 05.03.2009 року № 118 від 10.10.2011 року на кімнату НОМЕР_1 є неможливим, оскільки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 знялись з реєстрації в кімнаті НОМЕР_1/53 02 липня 2012 року. Ордер № 27 від 05 березня 2009 року на житлову площу в гуртожитку по АДРЕСА_1 видавався КП ДПБК «Дніпро» лише на кімнату НОМЕР_2, а ордер № 118 від 10 жовтня 2011 року на кімнати НОМЕР_2, НОМЕР_1 в гуртожитку КП ДПБК «Дніпро» не видавався. Відповідачі не надали оригінали ордерів № 118 від 10.10.2011 року і № 27 від 05.03.2009 року на кімнати НОМЕР_2, НОМЕР_1. Оскільки в ордері на житлову площу № 27 від 05.03.2009 року, який було видано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не значиться кімната НОМЕР_1, а ордер № 118 від 10.10.2011 року не видавався, вважають, що відсутні підстави для зайняття кімнати НОМЕР_1 відповідачами. Просили суд зобов'язати Індустріальний районний відділ у м. Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, та виселити ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з кімнати АДРЕСА_1.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.02.2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, КП «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «Дніпро» звернулося з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення № 490 виконкома Дніпропетровського міської ради депутатів трудящих від 23 липня 1970 року було виділено земельну ділянку під будующумуся пивзаводу у кварталі АДРЕСА_1 для будівлі гуртожитку.

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих від 29 березня 1974 року № 191 параграф 2 затверджено акт державної комісії від 27 березня 1974 року про прийняття в експлуатацію 9 - поверхового гуртожитку по АДРЕСА_1 корисною площею 4 307 кв.м., жилою площею 2 574 кв.м., збудованого будівельним управлінням № 3 тресту «Дніпроміськбуд» для пивобезалкогольного комбінату «Дніпро» об'єднання «Півмінводи».

20 листопада 1990 року між виробничим об'єднанням пивобезалкогольної промисловості (орендодавець) та організацією орендарів пивобезалкогольного комбінату «Дніпро» (орендар) було укладено договір оренди із правом викупу майна.

Відповідно до Закону України «Про оренду майна державний підприємств та організацій», Декретів Кабінету Міністрів України від 15 грудня 1992 року № 9-92 «Про додаткове регулювання орендних відносин» та від 20 травня 1993 року № 57-93 «Про приватизацію цілісних майнових комплексів державних підприємств та їх структурних підрозділів, зданих в оренду» 05 жовтня 1994 року було укладено додаткову угоду до договору оренди на викуп організацією орендарів майна Дніпропетровського орендного пивобезалкогольного комбінату «Дніпро».

У п. 2 додаткової угоди наведено перелік майна, яке підлягало викупу, зазначено, що вартість цілісного майнового комплексу складає 57 908 798 тис. крб., у тому числі і вартість майна, яке належить орендареві складає 54 719 251 тис. крб., вартість майна для якого орендодавцем встановлені пільги - 738 496 тис. крб. Об'єкти, які не підлягають викупу, відсутні. Вартість майна, яке підлягає приватизації, визначено у 2 909 778, 4 тис. крб.

За актом передачі майна державного підприємства від 14 грудня 1994 року вказані об'єкти: будівля адміністративна-побутова (гуртожиток) по АДРЕСА_1 вартістю 738 496 тис. крб. передано організації орендарів Дніпропетровського орендного пивобезалкогольного комбінату «Дніпро». Гуртожиток включений до акта оцінки вартості майна орендного підприємства Дніпропетровського пивобезалкогольного комбінату «Дніпро» від 27 липня 1994 року № 312/12 за статтею «майно, для якого встановлені пільги», вартістю 738 496 тис. крб. В акті зазначено про відсутність майна, яке входить до державного житлового фонду та об'єктів, які не підлягають приватизації.

14 жовтня 1994 року між Фондом комунального майна Дніпропетровської обласної ради народних депутатів (продавець) та організацією орендарів Дніпропетровського пивобезалкогольного комбінату «Дніпро» було укладено договір купівлі-продажу державного майна Дніпропетровського пивобезалкогольного комбінату «Дніпро» на суму 2 909 778, 4 тис. крб.

За актом передачі від 14 грудня 1994 року передано придбані за договором купівлі - продажу об'єкти, загальною вартістю 2 909 778, 4 тис. крб..

Згідно копії ордерів № 27 від 05 березня 2009 року, який виданий ОСОБА_5 на право заняття з ОСОБА_4 житлової площі в гуртожитку по АДРЕСА_1, кімната НОМЕР_2/НОМЕР_1 на підставі рішення адміністрації КП ДПБК «Дніпро» від 05 березня 2009 року, а також ордер № 118 від 10 листопада 2011 року, виданий ОСОБА_5 на право заняття з ОСОБА_4 житлової площі в гуртожитку по АДРЕСА_1, кімнати НОМЕР_2, НОМЕР_1 на підставі рішення адміністрації КП ДПБК «Дніпро».

07.06.2011 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська визнано право власності за КП «ДПБК «Дніпро» на зазначену будівлю гуртожитку. На підставі вказаного рішення суду державним реєстратором 22.04.2014 прийнято рішення та здійснено державну реєстрацію права власності на спірну будівлю гуртожитку за КП «ДПБК «Дніпро»

28.12.2011 року рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради прийнято у комунальну власність територіальної громади міста гуртожиток по АДРЕСА_1., зміна та доповнення до якого внесено рішенням від 13.11.2012 року №1430.

27.09.2012 року постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2012 та 13.02.2013 року скасовані вищевказані рішення виконавчого комітету.

22.04.2014 року постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду скасовано постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.09.2012 року.

29.05.2014 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було скасовано рішення від 07.06.2011 року та відмовлено у задоволенні вимог про визнання права власності на будівлю гуртожитку.

04.11.2014 року постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Нілової А.О. № 12592325 від 22.04.2014 року про державну реєстрацію права власності КП «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «Дніпро» на гуртожиток, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у м. Дніпроперовську.

31.08.2015 року рішення Господарського суду Дніпропетровської області було відмовлено у задоволенні позовних вимог про скасування рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №1718 від 28.12.2011 року та визнати право власності на гуртожиток за КП «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «Дніпро» та постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду було залишено без змін зазначене рішення.

Згідно акту перевірки директора КП «Жилсервіс-5» від 08 квітня 2013 року житлове приміщення НОМЕР_1 гуртожитку по АДРЕСА_1 м. Дніпропетровська займають ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

З матеріалів справи вбачається, що власником гуртожитка по АДРЕСА_1 м. Дніпропетровська є Фонд державного майна України.

Представник позивача в апеляційному суді підтвердив, що власником гуртожитку є Фонд державного майна України.

Органом, що здійснює функції власника та функції управління гуртожитками згідно з Положенням про регіональне відділення Фонду державного майна України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 №412, є Фонд державного майна України в особі регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що КП «ДПБК «Дніпро» Фонд державного майна України з позовом до суду про виселення відповідачів не звертався та не надавав згоди і повноважень на звернення до суду із даним позовом КП «ДПБК «Дніпро».

Вирішуючи даний спір, суд достатньо в повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції, відповідно до ст. ст. 9, 109, 128, 129 ЖК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-61 ЦПК України, прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки є недоведеними.

Доводи апеляційної скарги, що гуртожиток переданий у безоплатне користування КП «ДПЮК «Дніпро», а воно не може ним користуватися, оскільки відповідачі самоправно зайняли кімнату в гуртожитку, не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки у відповідності до ст. 10 ЦПК України, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини.

Проте докази, які б підтверджували самоправне зайняття кімнати в гуртожитку відповідачами, які зареєстровані в спірному житлу та проживають там, суду не надано.

Посилання апелянта на те, що Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України, затверджене постановою КМУ від 15.06.1994 року №412 втратила чинність, не може бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позову, оскільки помилкове посилання суду на зазначений нормативний акт не вплинув на законність рішення, оскільки майно перебуває у власності регіональне відділення Фонду державного майна України, відповідно до Наказу Фонду державного майна України від 15.05.2012 року №678, яким було затверджено «Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України та Положення про представництво Фонду державного майна України в районі, місті»

Посилання позивача, що відповідачами не було надано оригіналів ордерів, не може бути підставою для виселення, оскільки відповідно до п. 72 Постанови Ради Міністріі Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року №470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР, від 12.04.1985, № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України, в силу ст. 61 Житлового кодексу Українижитлово-експлуатаційна організація, а при її відсутності - підприємство, установа, організація як наймодавець можуть бути стороною в спорах, що виникають з договорів найму жилого приміщення. Вони вправі, зокрема, пред'являти позови про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розірвання договору найму жилого приміщення і виселення в зв'язку з систематичним порушенням правил співжиття, псуванням і руйнуванням жилих приміщень. Однак у справах із питань, віднесених до компетенції органів місцевого самоврядування чи місцевої державної адміністрації, або з питань управління житловим фондом, віднесених його власником або уповноваженим ним органом до свого відання згідно зі ст. 18 ЖК (наприклад, про визнання ордера недійсним, надання, бронювання або обмін жилого приміщення, визнання права на жиле приміщення крім випадків, коли в ньому проживають інші члени сім'ї наймача), належною стороною повинен бути відповідний орган чи власник житлового фонду.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03 лютого 2016 року по справі № 904/10479/14 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 року у справі № 90/10479/14 залишено без змін та встановлено, що гуртожиток по АДРЕСА_1 був переданий позивачу лише у користування та залишився у власності держави, а тому підстави для визнання права власності за позивачем на спірний гуртожиток відсутні.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК Українивизначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у позові, оскільки позивач не довів порушення його прав, не визнання або оспорення права, свобод чи інтересів.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для задоволення скарги та стягнення аліментів у частці від доходу відповідача, оскільки зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції.

Районний суд розглянув справу у відповідності із вимогами ст. ст. 10, 11 ЦПК України про змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, в межах заявлених вимог та на підставі наданих суду доказів.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишенню без змін рішення районного суду.

Керуючись ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Колективного підприємства «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «Дніпро» - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: