Ухвала

іменем україни

08 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 17 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області про продовження строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив продовжити йому строк для прийняття спадщини після смерті батьків: ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, на три місяці з моменту ухвалення рішення.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він із поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини, оскільки на момент смерті батьків він проживав в іншій області України, постійно працював на особливо небезпечному цілодобовому виробництві гірничої промисловості.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 17 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 23 червня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказівнад іншими.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відмовляючи в задоволенні указаного позову, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог, адже позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про об'єктивні, непереборні, істотні труднощі для нього на вчинення дій для прийняття спадщини після смерті батьків.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд виходив із того, що відповідач ОСОБА_2 у розумінні ст. 549 ЦК УРСР є таким, що прийняв спадщину після смерті батьків, оскільки він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, та не надав своєї згоди на прийняття спадщини іншим спадкоємцем - позивачем.

Зазначені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини суд обґрунтовано визнав неповажними, враховуючи тривалість строку, протягом якого позивач не звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті батьків (понад 10 років), а також те, що він проживав на території України, в іншій області, де був офіційно працевлаштований, у зв'язку з чим на нього розповсюджувалася дія КЗпП України та Закону України «Про відпустки».

Ухвалюючи рішення у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив у повному обсязі доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області про продовження строку для прийняття спадщини, за касаційною скаргою на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 17 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23 червня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак