Справа № 202/5045/16-ц
Провадження 4-с/202/77/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

заявника ОСОБА_1А

представника заявника ОСОБА_2

державного виконавця Мартем'янова Д.С. .

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпро скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року заявник звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська зі скаргою про визнання рішення державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо закінчення виконавчого провадження неправомірним та зобовязання поновити виконавче провадження та виконати всі дії з застосуванням всіх можливих заходів впливу на боржника для реального виконання приписів за виконавчим листом №2/0202/397/2016, виданого Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська 31 травня 2016 року. В обґрунтування скарги зазначає, що у державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 на виконанні перебував вищезазначений виконавчий лист про усунення перешкод у спілкуванні та участі у вихованні ОСОБА_1 з його сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом зобовязання ОСОБА_5 не чинити цьому перешкод. Виконавче провадження було закінчено на підставі п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі акта державного виконавця від 29 червня 2016 року. Зазначає, що державний виконавець формально підійшов до виконання виконавчого листа №2/0202/397/2016, оскільки боржник по вищезазначеному виконавчому листу продовжує чинити перешкоди заявнику у спілкуванні та участі у вихованні його сина. Дана обставина підтверджується заявою, яку заявник направляв на адресу державного виконавця 21 липня 2016 року.

В судовому засіданні заявник зі своїм представником скаргу підтримали та просили її задовольнити у повному обсязі.

Державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 у судовому засіданні проти скарги заперечував та зазначив, що ним були здійсненні всі вимоги ст.75 ЗУ «Про виконавче провадження».

Вислухавши сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали скарги та виконавчого провадження, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для часткового задоволення скарги.

Згідно ч.2 ст.11 Закону України «Про судоустрій України», судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими для виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об'єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Перш за все при розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця суд має враховувати те, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 14 ЦПК визначені ознаки обов'язковості судових рішень. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі-виконавчий документ) у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи 16 травня 2016 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист №2/0202/397/2016 про усунення перешкод у спілкуванні та участі у вихованні ОСОБА_1 з його сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом зобовязання ОСОБА_5 не чинити цьому перешкод.

15 червня 2016 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вищезазначеним виконавчим листом.

29 червня 2016 року державним виконавцем складено акт про виконання та зобов'язання боржника не чинити заявнику перешкод у спілкуванні та участі у вихованні ОСОБА_1 з його сином ОСОБА_4, шляхом оголошення боржнику резолютивної частини виконавчого документа. Боржника зобовязано згідно вимог виконавчого документа.

Цього ж дня, 29 червня 2016 року, державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно положень п. 8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Разом з цим, як вбачається із заяви ОСОБА_1, яка була адресована начальнику Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції 21 липня 2016 року, боржник за виконавчим листом №2/0202/397/2016 не виконує вимоги виконавчого документа.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно з ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. Державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що вимоги по вищезазначеному виконавчому листу фактично не виконані, суд приходить до висновку, що виконавче провадження по виконавчому листу №2/0202/397/2016 виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 16 травня 2016 року підлягає поновленню та повторному виконанню.

Керуючись ст. ст. 210, 293, 383, ЦПК України, ст.ст. 51, 75 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції задовольнити частково.

Зобовязати державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 поновити виконавче провадження №51454227.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська на протязі п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання ухвали.

Суддя Волошин Є.В.