Справа № 758/9556/16-ц
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

04 серпня 2016 року суддя Подільського районного суду м.Києва Ларіонова Н. М. , розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик» (далі ПАТ «КБ Хрещатик»), третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та зобов'язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить визнати неправомірним та скасувати включення керуючого Подільського відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1), та асоційовану із ним фізичну особу ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) до будь-яких складених ПАТ «КБ «Хрещатик» Переліків пов'язаних з банком осіб, починаючи з 01.05.2015 року, затверджених постановами Правління ПАТ «КБ «Хрещатик» від 28.05.2015р. №1087, від 09.06.2015р. №1170, від 09.07.2015р. №1468, від 28.07.2015 №1639, від 07.08.2015р. №1776, від 09.09.2015р.; зобов'язати тимчасову адміністрацію ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «Хрещатик» внести списки і передати в ФГВФО на виплату вкладів ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Посилаючись на законодавство про захист прав споживачів, позивач не сплатив судовий збір та звернувся до Подільського районного суду м.Києва за своїм зареєстрованим місцем проживання в Подільському районі м.Києва.

Розглядаючи питання про відкриття провадження у справі, вважаю, що вищевказаний позов слід повернути позивачу за таких підстав.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» звернуто увагу судів на необхідність перевірки належності справ до їх підсудності (п.2).

Позивач, на обґрунтування правил підсудності, посилається на Закон України «Про захист прав споживачів», оскільки вважає себе споживачем, який отримує від Банку фінансово-кредитні послуги.

Відповідно до ст. 1-1 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», він регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Постановою Пленуму ВСУ «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12.04.1996 р.(зі змінами та доповненнями від 25.05.1998 р. № 15) звернуто увагу судів, що до відносин, які регулюються Законом, належать,зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Отже, з урахуванням викладеного можна зробити висновок, що застосування Закону України "Про захист прав споживачів" до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають фінансово-кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування та банківській сфері.

Як вбачається з матеріалів позову, між сторонами виник спір щодо дій уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні повноважень в ході ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик». Позовні вимоги про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, випливають із загальних правил та не регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

А відтак вищевказаний позов не підлягає розгляду за правилом альтернативної територіальної підсудності, встановленої за вибором позивача для звернення до суду з позовом про захист прав споживачів за зареєстрованим місцем проживання (перебування) позивача (ст.110 ч.5 ЦПК України), а тому є не підсудним Подільському районному суду м.Києва.

Ппозовні вимоги ОСОБА_1 підлягають розгляду за правилом загальної територіальної підсудності, встановленої ст.109 ч.2 ЦПК України, згідно якої позови до юридичної особи пред'являються в суд за місцезнаходженням юридичної особи.

Згідно з приписами статті 93 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Як вбачається з позовної зави, відповідач знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Хрещатик, буд. 8-А, що територіально відноситься до Печерського району м.Києва.

Відповідно ст.121 ч.3 п.4 ЦПК України позовна заява повертається, якщо справа не підсудна цьому суду.

Відповідно до ст.115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду - Печерського районного суду м.Києва.

В зв'язку з наведеним, вищевказаний позов підлягає поверненню позивачеві разом з додатками для подання до суду за місцезнаходженням відповідача - Печерського районного суду м.Києва.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.121 ч.3 п.4, 115 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Хрещатик», третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та зобов'язати вчинити дії - повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набуває законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяН. М. Ларіонова