РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року Справа №293/1071/15-ц

Черняхівский районний суд Житомирськоїобласті в складі:

головуючої-судді Слободенюк Н.Є.,

секретаря Піонтківської О.О.

з участю представника позивачки ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5, ОСОБА_6

представника відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_7 - ОСОБА_8,

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт Черняхові справу за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про виселення та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_9 про визнання факту укладення попереднього договору, отримання завдатку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, в якій просила усунути першкоди в користуванні її власністю, а саме житловим будинком АДРЕСА_1., шляхом виселення відповідачів без надання іншого жилого приміщення .

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_9, в якому просив визнати факт укладення ним та ОСОБА_7 попереднього договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1. з батьками позивачки ОСОБА_9 та отримання ними завдатку в якості предоплати за укладення попереднього договору купівлі-продажу у сумі 1500 дол. США. В позові ОСОБА_9 просив відмовити.

Представник позивачки ОСОБА_9 - ОСОБА_2, який діє на підставі угоди про надання правової допомоги, в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві в повному обсязі, зустрічний позов ОСОБА_3 не визнав, зазначив, що у належний будинок його довірительки відповідачів поселили її батьки у 2006 році, які в той час проживали у іншому будинку. Будь-якої угоди відповідачі з батьками позивачки не укладали, але усна домовленість була про те, що відповідачі мають намір купити будинок на протязі одного - двух років. Про те чи були у батьків позивачки документи в той час на житловий будинок і земельну ділянку йому не відомо, також його довірительці нічого не відомо про передачу відповідачами коштів її батькам у сумі 1500 дол. США як завдатку. Будь-якої угоди відповідачі з його довірителькою не укладали, в житловий будинок вона їх не поселяла. Житловий будинок ОСОБА_9 подарувала її сестра ОСОБА_10. 22.08.2014 року ОСОБА_9 отримала свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння, про що здійснено реєстрацію в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З цього часу у неї виникло право власності на будинок і право вимагати усунення перешкод в користуванні її власністю. Також зазначив, що спірний будинок ОСОБА_9 потрібен для її особистого проживання, оскільки вона разом із своєю сім'єю проживає в гуртожитку. На всі прохання ОСОБА_9 про виселення, які було неодноразово зроблено в усній формі відповідачі не реагували. За таких обставин просив позов його довірительки задовольнити, в зустрічному позові ОСОБА_3 відмовити за безпідставністю вимог, а також просив відмовити в клопотанні щодо застосування строків позовної давності, виходячи з того, що власником ОСОБА_9 стала в 2014 році, а позовні вимоги нею заявлено в 2015 році.

Відповідач-позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлений позов ОСОБА_9 не визнав, заявлений зустрічний позов підтримав, та пояснив, що в 2006 році з батьками позивачки вони домовились придбати недобудований будинок АДРЕСА_1 за 4500 дол. США, та дали завдаток у розмірі 1500 дол. США. Угоди про придбання будинку та передачу коштів як предоплату не укладали. Батьки позивачки обіцяли зробити документи на будинок, а вони на протязі двух місяців сплатити недоплачену суму коштів. В будинок вони вселилися відразу після домовленості і разом з дітьми здійснювали його ремонт. Будь-яких домовленостей між ним та позивачкою про вселення в будинок не було, коштів ніяких вони їй не сплачували. Будь- якого іншого житла для проживання у нього не має, зареєстрований він у будинку своє матері, його дружина ОСОБА_7 перебуває на заробітках в Росії. Сестра позивачки ОСОБА_10 в 2010 році пропонувала йому купити будинок за більшу суму коштів ніж вони домовились з її батьками, яку вони не могли сплатити. Він не звертався до ОСОБА_10 про повернення сплачених 1500 дол. США. У зв'язку з цим просив в задоволенні позову ОСОБА_9 відмовити в зв"язку з закінченням строку давності звернення до суду, оскільки ОСОБА_9 більше трьох років є власником вказаного будинку та пропустила визначений законом строк звернення до суду, а зустрічний позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні заявлений позов ОСОБА_9 не визнав просив відмовити у його задоволенні, зустрічний позов підтримав, просив його задовольнити. Також зазначив, що в недобудований будинок вони вселились в 2006 році. Вони зробили ремонт в будинку. З ОСОБА_9 у них ніких домовленостей відносно спірного будинку не було. З ким батьки домовлялись про придбання будинку йому не відомо, знав тільки про те, що за будинок потрібно було заплатити 4500 дол. США . Завдаток за будинок батьки заплатили у сумі 1500 дол. США і вселилися в будинок. Батьки позивачки мали зробити документи на будинок, а вони в свою чергу віддати решту коштів, . Однак документи на будинок оформлені не були, а потім сестри позивачки стали вимагати від них сплатити за будинок більшу суму , аніж вони обумовили з батьками, яку вони сплатити не змогли. Під час проживання в будинку вони його відремонтували. квартплату не сплачували. Не може пояснити чому батьки не звертались до суду, щоб примусити вчинити угоду про продаж будинку. Зазначив, що він зареєстрованийв с. Троковичі без зазначення вулиці. Про завдаток йому відомо зі слів батьків.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні заявлений позов ОСОБА_9 не визнав просив відмовити у його задоволенні, зустрічний позов підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що в спірному будинку він разом із своїми батьками проживає з 2006 року. При вселенні будинок був недобудований. З ОСОБА_9 ні в нього ні в його сім'ї ніяких домовленостей з приводу заселення в будинок чи сплати решти коштів не було. Зазначив, що зареєстроване його місце проживання: АДРЕСА_2.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлений позов ОСОБА_9 не визнала, вважає його безпідставним, а тому просила відмовити у його задоволенні. Зустрічний позов підтримала, просила його задовольнити. Зазначила, що доки її батьки робили ремонт в спірному будинку вона та інші діти проживали на квартирі. Переїхали до спірного будинку в 2006 році. Про обставини придбання будинку їй нічого не відомо, батьки говорили про гроші, але вона в ці питання не вникала. Також зазначила, що її чоловік та батько її дітей зареєстрований в м. Житомирі, а вона зареєстрованого місця проживання не має. Позивачку по справі вона не знає і ніколи її не бачила.

Представник відповідача-позивача ОСОБА_3 та відповідачки ОСОБА_7 - ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначив, що позов ОСОБА_9 є безпідставним та неогрунтованим, просив до даного позову застосувати строки позовної давності. Зустрічний позов його довірителя ОСОБА_3 підтримав з викладених в ньому підстав та просив його задовольнити. Вважає, що його довірителі правомірно вселились в спірний будинок. Доказів, які підтвердили вказаний факт у нього не має, але він хоче, щоб суд визнав факт укладнення між його довірителями та батьками позивачки попереднього договору купівлі-прожажу житлового будинку та отримання ними завдатку. Зазначив, що він та його довірителі не оспорюють право власності ОСОБА_9 на спірний житловий будинок, та будь-яких домовленостей з позивачкою стосовно поселення в будинок та подальшого викупу спірного будинку у них не було. Зареєстроване місце проживання його довірителів: АДРЕСА_2.

Представник служби у справах дітей Черняхівської РДА в судове засідання не з'явився. Від служби у справах дітей Черняхівської РДА надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. При ухваленні рішення покладались на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що є сестрою позивачки ОСОБА_9 Спірний житловий будинок належав їхній з позивачкою бабусі. Батьки почали його перебудовувати після смерті бабусі. в неї та в сестер були свої сім'ї, всі роз'їхались з села, і батьки у 2006 році дозволили подружжю ОСОБА_3 разом з дітьми тимчасово поселитися в спірному будинку. Відповідачі ремонтували спірний будинок, але всі ці роки вони не сплачували квартплату. Вона та сестра неодноразово в усній формі звертались до відповідачів про їх виселення з будинку, останній раз перед зверненням до суду, однак відповідачі на це не реагували і не допускали їх до садиби, обіцяючи , що викуплять будинок. Позивачка разом із своєю сім'єю проживає в гуртожитку в м. Житомирі, а тому бажає вселитися у свій власний будинок. Також зазначила, що в 2008 році вони пропонували відповідачам вирішити питання з будинком, оскільки останні мали бажання його купувати, однак оформленням документів займатись не хотіли. Податки за землю вони разом із сестрами переважно сплачували самі. Будинок перходив у власність то одного, то іншого члена сім"ї . В яких роках та хто із членів сім"ї був власником будинку вона сказати не може.. Сестра ОСОБА_10, вклала найбільше коштів в перобладнання будинку, вона і прописала в спірному будинку позивачку ОСОБА_9 Будинок перебудовували більше 20 років, а останніх 10 років там проживали відповідачі. З 2014 року , після приватизації земельної ділянки, яка тривала дуже довго власником будинку стала ОСОБА_9

Вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд позов ОСОБА_9 задовольняє , а в зустрічному позові ОСОБА_3 відмовляє із слідуючих підстав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні встановлені наступні обставини.

ОСОБА_9 являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 про що 22.08.2014 року внесено відомості до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та видано свідоцтво про право власності (а.с.4,5).

Відповідач-позивач ОСОБА_3 у 2006 році разом із своєю сім'єю, відповідачами по справі, був тимчасово поселений в спірний житловий будинок батьками позивачки-відповідачки ОСОБА_9 на правах квартиронаймачів. Зареєстрованим місцем проживання відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_7 ОСОБА_5 є АДРЕСА_2. Відповідачка ОСОБА_4 разом з малолітніми дітьми зареєстрованого місця проживання не має, оскільки не здійснила таку реєстрацію за зареєстрованим місцем проживання свого чоловіка в м. Житомирі.

Спірний будинок під час вселення відповідачів перебував на стадії перебудування. За період проживання у спірному будинку відповідачі здійснили його ремонт. Будь-яких угод з приводу придбання будинку з батьками позивачки та із самою позивачкою не укладали, квартплату за будинок не здійснювали.

Вказані обставини сторонами не оспорюються, стверджуються матеріалами справи та показами свідка ОСОБА_11, яка в судовому засіданні ствердила, що спірний будинок належить з 2014 року на праві власності ОСОБА_9, а відповідачів по справі тимчасово поселено в будинок батьками позивачки на правах квартиронаймачів. На вимогу звільнити будинок вони не реагують.

Із змісту зустрічного позову та пояснень відповідачів вбачається, що між ними та батьками позивачки булла усна домовленість про придбання будинку за 4500 дол. США та в якості предоплати за укладення такого договору ними передано останнім 1500 дол. США . Однак доводи відповідачів по зустрічній позовній заяві не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними доказами. Посилання відповідача на те, що договір купівлі-продажу між ним та батьками позивачки відбувся в усній формі та у зв'язку з цим ними сплачено завдаток, а тому за таких обставин слід встановити факт укладення такого договору , не відповідають чинним нормам законодавства.

Так ч. 1 п. 3 ст. 208 ЦК України передбачено, що правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян слід вчиняти в письмовій формі, які в свою чергу підлягають нотаріальному посвідченню (ст. 209 ЦК України).

Також посилання відповідачів щодо порушення позивачкою строків позовної давності та застосування судом таких строків до заявлених нею вимог не знайшли свого підтвердження.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу( ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

У відповідно до положень ч.1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ч.4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Таке право позивачкою набуте в 2014 році та за захистом своїх порушених прав позивачка звернулась в 2015 році, тобто в межах строку позовної давності, а тому суд відмовляє відповідачу- позивачу ОСОБА_3 в застосуванні до даних правовідносин строків позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно),яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України).

У відповідності до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положенням ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Отже, закон встановлює пріоритет прав власника житла над правами інших осіб щодо нього, а тому у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення.

У відповідності до ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

З огляду на викладене, враховуючи характер спірних правовідносин, а також те, що відповідачі вселилися до належного позивачці-відповідачці на праві власності будинку без її згоди, як власника, що перешкоджає їй у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, будь яких належних та допустимих доказів, які спростовували б вищезазначене та доказів щодо набуття у встановленому законом порядку право на житло у спірному будинку відповідачами не надано, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову та виселення відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_7 ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 разом з її малолітніми дітьми із належного позивачці житлового будинку без надання іншого жилого приміщення.

Вимоги ОСОБА_3 заявлені в зустрічному позові, свого підтвердження під час розгляду справи не знайшли, а тому суд відмовляє в зустрічному позові про визнання факту укладення попереднього договору, отримання завдатку за безпідставністю вимог.

Крім того, у відповідності із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивачки понесені нею та документально підтверджені судові витрати (а.с.1) у вигляді судового збору в розмірі 243,60 грн., а саме: по 48,72 грн. з кожного.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 112-115 ЦПК України, ст. 116, 150 ЖК України, ст.ст. 182,257, 316, 319, 321, 334, 391 ЦК України та іншими наведеними в рішенні нормами законодавства,суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_3 в застосуванні строків позовної давності.

Позов ОСОБА_9 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про виселення задовольнити.

Виселити ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та її малолітніх дітей: ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5 з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1., без надання іншого жилого приміщення.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_9 про визнання факту укладення попереднього договору, отримання завдатку відмовити за безпідставністю вимог.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 243,60 грн. судового збору, а саме: по 48,72 грн. з кожного на користь ОСОБА_9.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Житомирської області через Черняхівськийрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча- суддя: (підпис) Н.Є. Слободенюк

Копія: вірно

Суддя: