Справа № 307/1547/16-ц
Провадження № 2/307/960/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Олексій Я.В., з участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 де третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на майно за набувальною давністю.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 де третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на майно за набувальною давністю посилаючись на те, що починаючи з 2002 року вона проживала, а з 25 травня 2004 року вона разом з чоловіком є зареєстрованими та проживають у домоволодінні № 76 по вул. Волошина в с. Бедевля Тячівського району, яке згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Тячівською державною нотаріальною конторою, за реєстровим №1-1477 від 17.11.2005 року, зареєстрованому Тячівським РПТІ в реєстрі за №276, повністю належало відповідачу. Разом з її чоловіком за цей період вона вела господарство, сплачувала на підставі укладених від їх імені договорів платежі за спожиті у домоволодінні електроенергію, побутовий газ, комунальні платежі, а також податок за земельну ділянку. На сьогоднішній день вона продовжує проживати у вказаному житловому будинку з надвірними спорудами, добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним житловим будинком, господарськими спорудами та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, постійно, робить в ньому поточний та капітальний ремонт, оскільки завжди проживає та фактично працює у селі. Дані обставини підтверджуються довідкою, виданою виконавчим комітетом Бедевлянської сільської ради від 10.05.2016 року за № 818. Відповідач проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 виїздив за межі області. В в с. Бедевля приїздив в середині 2009 року і уклав з нею договір про продаж 1/2 частини житлового будинку та господарських споруд. З цього часу вона стала законним власником частини житлового будинку та надвірних споруд, а іншою частиною продовжила відкрито, добросовісно володіти, користуватися та утримувати її в належному стані. Позивач посилається на ст. 344 ЦК України, та на постанови Пленуму ВСС України від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», тому просить суд визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку та надвірні споруди за адресою с. Бедевля, вул.. Волошина, 76, Тячівського району, Закарпатської області, за набувальною даністю.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просять їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянув у його відсутності..

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив проти заявлених позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, у тому числі як свідка, її представника ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3В та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок, який розташований в с. Бедевля по вул.. Волошина, 76, збудовано в 1965 році і цей будинок належить по 1/ 2 частині ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Дані обставини стверджуються: нотаріально посвідченим договором купівлі продажу від 01.07.2009 року, витягом з державного реєстру правочинів, технічним паспортом на будинок від 16.05.2016 року.

Як вбачається з вище вказаного договору купівлі-продажу ОСОБА_4 був власником житлового будинку, який розташований в с. Бедевля по вул.. Волошина, 76, на підставі Свідцтва про право на право на спадщину за законом, виданим ОСОБА_5- державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори , за реєстром №101477, від 17.11.205 року зареєстрованого в Тячівському ПТІ за реєстровим № 276 в реєстраційній книзі №02, і продав ? частину позивачу ОСОБА_1

Відповідач є батьком позивача, однак у вказаному будинку не проживає і на території ради не буває з 2004 року, що стверджується довідками Бедевлянської сільської № 734 від 25.04.2016 року, №0209/144 від 16.08.20016 року та показами позивача допитаної як свідка.

Відповідач зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується листом Тячівської міської ради №26 від 08.06.2016 року, однак по місцю реєстрації також на даний час не проживає, а знаходиться у м. Києві, що стверджується висновком Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області від 24 .04.2015 року.

Позивач з народження проживає у вищевказаному будинку та користується земельною ділянкою, що стверджується довідками Бедевлянської сільської № 818 від 10.05.2016 року, №0209/144 від 16.08.20016 року.

Згідно ч.ч.1, 4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майно і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом…

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає з набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набивальною давністю на нерухоме майно, транспортні засіб,

цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСС України від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

У п. 11 вказаної постанови зазначеено, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Враховуючи наведене, суд вважає, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на ? частину житлового будинку та надвірні споруди за адресою с. Бедевля, вул.. Волошина, 76, Тячівського району, Закарпатської області, за набувальною даністю.

Керуючись ст. 10, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. ч.ч.1,4 ст. 344 Цивільного кодексу України, п. 9, п11 постанови Пленуму ВСС України від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку та надвірні споруди за адресою с. Бедевля, вул.. Волошина, 76, Тячівського району, Закарпатської області, за набувальною даністю.

Заочне рішення може бути переглянуто Тячівським районним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.В. Чопик