Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва

у складі: головуючої судді Ластовки Н.Д.,

при секретарі Фузік Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про відмову стягувача від примусового виконання рішення суду, -

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про відмову стягувача від примусового виконання рішення суду, виходячи зі змісту поданої заяви, заявник просить суд закінчити виконавче провадження № 50308954, згідно виконавчого листа № 2-3790/10 за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.10.2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ТОВ «Братіслава», про стягнення солідарно втрат від інфляції завданих внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання та неустойки.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явилися., про час та місце судового розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, причини неявки суд не повідомили, однак суд вбачає можливим розгляд справи у відсутність вказаних осіб, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду подання по суті.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд вбачає підстави для прийняття відмови стягувача від примусового виконання рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб. За результатами розгляду мирової угоди або відмови від примусового виконання суд постановляє ухвалу відповідно до положень цього Кодексу.

Як роз'яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами :карг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 № 14 зазначено, що оскільки визначені Законом N 606- XIV права й обов'язки сторін у виконавчому провадженні (ст. 11-1), у тому числі право стягувача подати заяву про відмову від стягнення та право сторін укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, стосуються всіх виконавчих документів, що підлягають виконанню державною виконавчою службою, правила ст. 352 ЦПК про мирову угоду й відмову від примусового виконання рішення мають застосовуватися загальним судом у виконавчому провадженні як за судовими рішеннями, так і за іншими виконавчими документами.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.10.2010 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ТОВ «Братіслава», про стягнення солідарно втрат від інфляції завданих внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання та неустойки задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ТОВ «Братіслава» на користь ОСОБА_1 втрати від інфляції завданих внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання, трьох відсотків річних у відповідності до статті 625 ЦПК України та неустойки відповідно до п. 8.2. договору позики від 29.10.2007 року, в загальному розмірі 862572,10 грн.

На підставі вказаного рішення Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчі листи, які перебувають на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві.

На даний час, стягувач ОСОБА_1 не бажає примусового виконання вказаного рішення, просить прийняти його відмову від примусового виконання, про що добровільно заявив та 26.07.2016 року звернулася до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві з відповідною заявою.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наведені обставини щодо відмову стягувача від примусового виконання рішення суду, а також враховуючи, що умови зазначеної відмови не порушують нічиїх прав та законних інтересів, є добровільною позицією стягувача, суд приходить до висновку, що заява Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про відмову стягувача від примусового виконання рішення суду підлягає задоволенню.

Закінчення виконавчого провадження у зв'язку із визнанням судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду, підлягає відповідно до ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст.372 ЦПК, ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В :

Заяву Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про відмову стягувача від примусового виконання рішення суду задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від примусового виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ТОВ «Братіслава», про стягнення солідарно втрат від інфляції завданих внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання та неустойки та виданого на його виконання Дніпровським районним судом м. Києва виконавчого листа № 2-3790/10 щодо стягнення солідарно з ОСОБА_2, ТОВ «Братіслава» на користь ОСОБА_1 втрати від інфляції завданих внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання, трьох відсотків річних у відповідності до статті 625 ЦПК України та неустойки відповідно до п. 8.2. договору позики від 29.10.2007 року, в загальному розмірі 862572,10 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва в 5-денний строк з моменту отримання її копії.

Суддя: