Справа № 643/879/16
Провадження № 2/643/2155/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2016 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Погасій О.Ф., за участю секретаря Бровкіної М.І.,

розглянувши заочно в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням із зняттям з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

До суду 02 лютого 2016 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 197 в будинку № 47/19 по пр. Ювілейному в м. Харкові, із зняттям її з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 16.12.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області ОСОБА_3, вона, ОСОБА_1, стала власником квартири АДРЕСА_1 (колишній проспект Пятдесятиріччя ВЛКСМ) в м. Харкові, загальною площею 83,4 кв.м. У зазначеній квартирі зареєстрована ОСОБА_2, та реєстрація відповідача у належній їй на праві власності квартирі порушує її права та законні інтереси як власника.

Представник позивача ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу без його участі та без участі позивача, та ухвалити заочне рішення у разі неявки відповідача, про що виклав у письмовій заяві.

Відповідач в судове засідання не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, в звязку з чим суд визнає неявку відповідача неповажною та розглядає справу за її відсутністю, на підставі наявних в ній доказів.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири, укладеного 16.12.2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області ОСОБА_3, позивач ОСОБА_6 придбала у власність квартиру АДРЕСА_1 (колишній проспект Пятдесятиріччя ВЛКСМ) в м. Харкові, загальною площею 83,4 кв.м. У пункті 1.6. зазначеного договору зазначено, що продаж вищезазначеної квартири за цим договором вчиняється за письмовою згодою дружини продавця ОСОБА_2, викладеної у вигляді заяви (а.с.5-6).

Право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7).

Згідно довідки з місця проживання про склад сімї та прописку, у належній ОСОБА_1 квартирі АДРЕСА_2 зареєстрована ОСОБА_2 (а.с.10).

ОСОБА_2 не є членом сімї власника зазначеної квартири ОСОБА_1, а є членом сімї колишнього власника квартири ОСОБА_5

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як зазначено у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, попередніми членами його сімї, а також членами сімї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника житла таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно ст. 7,11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Реєстрація відповідача у належній позивачу на праві власності квартирі створює позивачу перешкоду у здійсненні нею права власності, в звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 319, 346, 391 ЦК України, ст. ст. 7,11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.10, 11, 60, 74, 76, 79, 169, 197 ч.2, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням зі зняттям з реєстраційного обліку, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт СЮ № 048468 виданий 30.08.2007 р. Приморським РВ УМВС України в Запорізькій області, такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою № 197 в будинку № 47/19 по пр. Ювілейному в м. Харкові, із зняттям її з реєстраційного обліку із зазначеної адреси.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-денний строк із дня отримання копії рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги позивачем та письмової заяви про перегляд заочного рішення відповідачем.

Суддя О.Ф. Погасій