АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 676/6154/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1355/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Карпусь С.А.

суддів: Федорової Н.О., Матковської Л.О.

секретаря Дубової М.В.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, адвоката Олійник Т.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 11 травня 2016 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з 04 листопада 2007 року по 26 серпня 2015 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, спільних дітей не мають. Під час шлюбу вони за спільні кошти здійснювали інвестування будівництва квартири АДРЕСА_1. 20.01.2014 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво на право власності на вказану квартиру. Посилаючись на те, що квартира набута подружжям під час перебування в шлюбі, позивач просила визнати її спільною сумісною власністю подружжя, провести поділ квартири та визнати за кожним з них право власності на 1/2 частину спірної квартири.

В грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_5 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя.

Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 06 квітня 2016 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 11 травня 2016 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано квартиру АДРЕСА_2

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Швець О.Д. Провадження № 22-ц/792/1355/16

Доповідач - Карпусь С.А. Категорія № 2.5

спільною сумісною власністю подружжя та проведено її поділ.

Виділено та визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2.

Виділено та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду передчасним та прийнятим з порушенням норм чинного законодавства, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити в повному обсязі. Він посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема положень ч.1 ст. 60 ЦПК України, ст. 57 СК України та роз'яснень, викладених в п.п. 23,24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

Надаючи перевагу поясненням та доказам позивачки, суд не з'ясував умови, на яких йому було надано житло, характеристику спірної однокімнатної квартири, житлова площа якої становить 16,1 кв.м., не залучив до участі у справі відповідачем Управління поліції в Хмельницькій області (МВ УМВС України в Хмельницькій області), про що в судовому засіданні клопотав його адвокат.

Судом не досліджено факту отримання кредиту під заставу нерухомого майна квартири АДРЕСА_3. Не з'ясовано судом чи кредитні кошти були витрачені ними саме на будівництво житла, а не на ремонт чи придбання інших об'єктів. Кредит надавався позивачу в іноземній валюті, а внесені безпосередньо ним на будівництво житла кошти в гривнях.

Судом надано невірну оцінку наданим позивачем квитанціям, оскільки кошти в сумі 26400 грн., що використані на сплату першого внеску за будівництво є позиченими та були внесені ще до оформлення позивачем кредитного договору. Під час розгляду справи суд не з'ясував чи дані кошти повернуті сторонами як подружжям, оскільки є їх спільним грошовим зобов'язанням. Квартира є його особистою приватною власністю, що підтверджується виданим на його ім'я свідоцтвом про право власності і збудована за кошти, які належали йому особисто. ОСОБА_5 не надала суду достатніх та достовірних доказів того, що квартира є об'єктом спільної сумісної власності.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_5, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просила відхилити апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з'явився, будучи належним чином оповіщеним про час і місце судового засідання, про що свідчить поштове повідомлення про вручення повістки.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 в засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу.

В засіданні апеляційного суду позивач та її представник доводи апеляційної скарги не визнали, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

В силу ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 71 цього Кодексу майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 04 листопада 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 12 серпня 2015 року розірваний. 09 липня 2008 року між інвестором ОСОБА_1 та замовником відділом капітального будівництва УМВС України в Хмельницькій області був укладений інвестиційний договір №4/1443-08 на будівництво квартири АДРЕСА_1. 10 вересня 2013 року між сторонами було укладено додаткову угоду №1, якою сторони погодили адресу об'єкту інвестування АДРЕСА_4 перший поверх та загальну його вартість в сумі 83200 грн.. На виконання умов договору 30 липня 2018 року та 27 серпня 2008 року ОСОБА_1 сплатив замовнику 26400 грн. та 61600 грн., а всього 88000 грн.. 10 жовтня 2013 року ОСОБА_1 передана квартира за актом прийому-передачі, а 20 січня 2014 року він отримав свідоцтво про право власності на квартиру, яка складається з однієї житлової кімнати житловою площею 16,1 кв. м. загальною площею 41,6 кв.м., розташованої АДРЕСА_5, що за ним зареєстрована (а.с. 7-10, 81-86, 99-100).

26 серпня 2008 року ОСОБА_5 отримала кредит в ВАТ «Ерсте Банк» в сумі 14300 доларів США терміном до 25 серпня 2018 року під 14,5 % річних на споживчі цілі, що підтверджується кредитним договором з фізичною особою №014/28251/3/22048, укладеним 26 серпня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_5. Поручителем за даним договором виступив ОСОБА_1, а також кредит забезпечений договором іпотеки. Кредит повністю погашений під час перебування в шлюбі за спільні кошти.

Заперечуючи позов, відповідач не надав достатніх та достовірних доказів, що спірну квартиру він придбав за особисті чи позичені кошти, а також на які інші потреби, крім інвестування в будівництво квартири, були витрачені кредитні кошти, отримані дружиною.

Суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано виходив із того, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності; у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними і тому є підстави для розподілу майна та визнання за кожним з подружжя права власності на ? квартири.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що будівництво спірної квартири він здійснював самостійно за власні кошти, спільні кошти подружжя не були затрачені на придбання квартири, спростовуються матеріалами справи, доказів на підтвердження протилежного він суду не надав. В силу ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Твердження представника апелянта про те, що квартира будувалась за спільні кошти УМВС України в Хмельницькій області, де проходив службу ОСОБА_1, та його особисті кошти також не заслуговують уваги, оскільки спростовуються змістом інвестиційного договору № 4/1443-08 на будівництво спірної квартири, укладеного 9 липня 2008 року (а.с. 81-86). Тому у суду першої інстанції не було підстав для залучення до розгляду справи МВ УМВС України в Хмельницькій області (ГУ НП в Хмельницькій області).

Не спростовують висновків суду першої інстанції і інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 11 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/ С.А. Карпусь

Суддя /підпис/ Н.О. Федорова

Суддя /підпис/ Л.О. Матковська

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду С.А. Карпусь