Ухвала

іменем україни

25 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,
суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В., Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у публічному акціонерномутоваристві «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_5, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон», про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон», про визнання поруки припиненою, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 20 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ «КБ «Надра» звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 29 травня 2013 року між ПАТ «КБ «Надра» та товариством з обмеженою відповідальністю «Техноторг-Дон» (далі - ТОВ «Техноторг-Дон») було укладено кредитний договір про надання відновлювальної кредитної лінії з траншевим режимом кредитування № 1094140/КБ, відповідно до умов якого останнє отримало кредит двома траншами на загальну суму 40 000 000 грн зі сплатою 20 % річних по строковій заборгованості та 23 % річних по простроченій заборгованості терміном до 29 травня 2015 року.

29 травня 2013 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого останній взяв на себе повну відповідальність за належне виконання позичальником кредитних зобов'язань.

У зв'язку з неналежним виконанням ТОВ «Техноторг-Дон» умов кредитного договору утворилася заборгованість, розмір якої станом на 23 березня 2015 року становив 42 436 917 грн 03 коп. і складався з: 40 000 000 грн - заборгованості за кредитом, 2 317 777 грн 77 коп. - заборгованості з відсотків, 72 730 грн 37 коп. - заборгованості з пені від прострочених зобов'язань за відсотками, 3 066 грн 67 коп. - 3% річних, 43 342 грн 22 коп. - суми прострочених зобов'язань за відсотками з урахуванням індексу інфляції.

Оскільки вимоги, надіслані на адресу позичальника про сплату кредитної заборгованості та поручителя, залишилися невиконаними, позивач просив стягнути указану суму боргу з поручителя ОСОБА_5

27 жовтня 2015 року ОСОБА_5 звернувся із зустрічним позовом до ПАТ «КБ «Надра» про визнання поруки припиненою на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, посилаючись на те, що між банком та ТОВ «Техноторг-Дон» було укладено додаткові угоди до кредитного договору без одержання його згоди як поручителя, відповідно до яких було змінено розміри відсоткової ставки, а відтак збільшився обсяг його відповідальності як поручителя.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2015 року у задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра» відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено. Визнано припиненою поруку за договором поруки, укладеним 29 травня 2013 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_5 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 20 січня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про задоволення позову ПАТ «КБ «Надра», стягнуто на його користь з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором від 29 травня 2013 року № 1094140/КБ у загальному розмірі 42 436 917 грн 03 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, апеляційний суд правильно виходив із установлених у справі обставин, які свідчать про те, що 29 травня 2013 року між ПАТ « КБ «Надра» та ТОВ «Техноторг-Дон» було укладено кредитний договір про надання відновлювальної кредитної лінії з траншевим режимом кредитування № 1094140/КБ, відповідно до умов якого останнє отримало кредит двома траншами на загальну суму 40 000 000 грн (а. с. 7-13).

Пунктом 1.1.3 цього договору передбачено, що ставка за користування кредитними коштами становить 20 % річних по строковій заборгованості та 23 % річних по простроченій заборгованості.

29 травня 2013 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язався виконати зобов'язання в тому ж порядку та розмірі, які встановлено для позичальника, з урахуванням усіх змін та доповнень до нього, в тому числі й у разі збільшення розміру зобов'язань позичальника (а. с. 31-33).

1 червня 2014 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Техноторг-Дон» було укладено додаткову угоду № 5, відповідно до якої внесені зміни до кредитного договору від 29 травня 2013 року, зокрема до п. 1.1.3, у зв'язку із ним змінена ставка за користування кредитними коштами по строковій заборгованості - з 20 до 22 % річних, по простроченій заборгованості з 23 до 25 % річних (а. с. 21-22).

У подальшому 14 січня 2015 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Техноторг-Дон» було укладено додаткову угоду № 7, відповідно до умов якої були внесені зміни до кредитного договору від 29 травня 2013 року, зокрема до п. 1.1.3, у зв'язку із цим змінена ставка за користування кредитними коштами по строковій заборгованості - 25 % річних, а по простроченій заборгованості - 28 % річних (а. с. 25).

У зв'язку з неналежним виконанням ТОВ «Техноторг-Дон» умов кредитного договору 20 лютого 2015 року ПАТ «КБ «Надра» звернулося до позичальника та поручителя з вимогами про повне виконання кредитних зобов'язань та сплату заборгованості (а. с. 34, 38).

Установлено, що станом на 23 березня 2015 року розмір заборгованості за кредитним договором від 29 травня 2013 року № 1094140/КБ становив 42 436 917 грн 03 коп. і складався з: 40 000 000 грн - заборгованості за кредитом, 2 317 777 грн 77 коп. - заборгованості з відсотків, 72 730 грн 37 коп. - заборгованості з пені від прострочених зобов'язань за відсотками, 3 066 грн 67 коп. - 3 % річних, 43 342 грн 22 коп. - суми прострочених зобов'язань за відсотками з урахуванням індексу інфляції.

У добровільному порядку позичальником та поручителем зобов'язання не виконані.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним своїх зобов'язань і відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Частиною 1 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

У п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра»про стягнення заборгованості та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 про визнання поруки припиненою, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив із того, що зі змісту укладеного між ним та ПАТ «КБ «Надра» договору поруки, а саме: пункту 1.7, вбачається, що сторони домовилися про те, що поручитель відповідає за цим договором і у разі збільшення розміру зобов'язань позичальника за кредитним договором, виконання яких забезпечено цим договором поруки. Зміна обсягу, порядку, строку та розміру зобов'язань позичальника за кредитним договором автоматично змінює обсяг, порядок, строк та розмір зобов'язань поручителя за цим договором та не потребує внесення змін та доповнень до цього договору. Поручитель засвідчує, що він ознайомлений з умовами кредитного договору та погоджується забезпечувати виконання позичальником зобов'язань у разі зміни порядку, розміру, строку та обсягу відповідальності позичальника.

За таких обставин висновок суду про те, що поручитель надав згоду на зміну основного зобов'язання, а відтак у подальшому не потребувало його повідомлення щодо збільшення розміру відповідальності, ґрунтується на умовах договору та вимогах закону.

Крім того, такий висновок суду узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постановах від 5 червня 2013 року у справі № 6-43цс13 та від 24 червня 2015 року у справі № 6-255цс15.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в скарзі доводи заявника є необґрунтованими й правильність вищезазначених висновків суду не спростовують, тому рішення суду апеляційної інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 20 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Демяносов А.О. Леванчук А.В. Маляренко І.К. Парінова Головуючий Судді:
О.В.Ступак