АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хижняк АндрійМиколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (надалі - ТОВ «Порше Мобіліті»), третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М. (надалі - ПНКМНО Хижняк А.М.) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування зазначала, що 23 жовтня 2013 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Порше Мобіліті» було укладено кредитний договір №50010847, цільове призначення якого - придбання автомобіля марки AUDI, модель А6, кузов НОМЕР_1, державний номер - НОМЕР_2 (а.с.55-56).

В забезпечення виконання зобов'язань по даному договору, 25 жовтня 2013 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено договір застави транспортного засобу №50010847 (а.с.52-55).

14 липня 2015 року ПНКМНО Хижняк А.М.вчинено виконавчий напис, зареєстрований за №2282, яким звернуто стягнення на автомобіль марки АUDІ, модель А6, рік випуску 2013, кузов НОМЕР_1, державний номер - НОМЕР_2, який належить на праві власності позивачці.

Враховуючи вищенаведене та те, що оскільки позивачка не отримувала жодної письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання, а укладений графік погашення заборгованості за кредитом із відображенням платежів лише у дол. США взагалі є обставиною, яка порушує права позивачки як споживача, при тому що сума щомісячного платежу кожного місяця має різний розмір та залежить від багатьох чинників, що виключає безспірність заборгованості, просила зупинити виконавче провадження з виконання виконавчого напису №984 від 14 липня 2015 року, вчиненого ПНКМНО Хижняком А.М. та визнати виконавчий напис №984 від 14 липня 2015 року, вчинений ПНКМНО Хижняком А.М. таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, вислухавши представника позивачки, який просив апеляційну скаргу відхилити, представника відповідача, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як убачається з матеріалів справи, 23 жовтня 2013 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено кредитний договір №50010847, відповідно до умов якого ТОВ «Порше Мобіліті» зобов'язалось надати позивачці кредит, в сумі 313 170 грн. 86 коп., що в еквіваленті сума кредиту в доларах США - 38238,20 дол. США, строк кредитування 60 місяців під 9,90% річних, а позичальник зобов'язувався своєчасно повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інших платежів згідно загальних умов кредитування.

Відповідно до умов кредитного договору, цільове призначення кредиту - придбання автомобіля марки AUDI, модель А6, кузов НОМЕР_1 (а.с.55-56).

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 25 жовтня 2013 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено договір застави транспортного засобу №50010847 (а.с.52-55) .

Відповідно до предмету договору застави, заставодавець з метою забезпечення виконання викладених нижче зобов'язань заставляє майно, а саме автомобіль з наступними характеристика - автомобіль марки AUDI, модель А6, рік випуску 2013, кузов НОМЕР_1, колір чорний, державний номер - НОМЕР_2.

14 липня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк А. М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2282, яким запропоновано звернути стягнення на автомобіль марки AUDI, модель А6, кузов НОМЕР_1, державний номер - НОМЕР_2, який належить на праві власності позивачці.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу, запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» за невиплачену в період з 16 лютого 2015 року по 05 травня 2015 року заборгованість, станом на 05 травня 2015 року, у розмірі несплачених чергових платежів прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 43946 грн. 43 коп., штрафних санкцій за вимоги щодо сплати - 3694 грн. 02 коп., штрафу за порушення терміну повернення кредиту - 62634 грн. 17 коп., суми кредиту - 629573 грн. 28 коп., що становить 739 847 грн. 90 коп. (а.с.130).

05 травня 2015 року (вих.№50010847) ТОВ «Порше Мобіліті» направило на адресу ОСОБА_2 вимогу (повідомлення) про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором. При цьому, варто зазначити, що належних підтверджень про отримання даного повідомлення ОСОБА_2 матеріали справи не містять (а.с.116, 119).

Виходячи з змісту копії повідомлення, що міститься в матеріалах справи, ТОВ «Порше мобіліті» вимагало від ОСОБА_2 дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов договору, що разом станом на поточну дату становить 677 897 грн. 13 коп. та складається з: дострокове повернення невиплаченої суми кредиту, що станом на поточну дату становить еквівалент 28 673,01 дол. США і відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді Агріколь Банк» складає 608 756 грн. 68 коп.; несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 63 720 грн. 30 коп.; штрафні санкції відповідно до ст.8.3 Договору - 5 420 грн. 15 коп.

Як убачається зі змісту оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса від 14 липня 2015 року, «За рахунок коштів, отриманих від реалізації транспортного засобу, запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» за невиплачену в період з 16 лютого 2015 року по 05 травня 2015 року заборгованість, станом на 05 травня 2015 року у розмірі несплачених чергових платежів (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) - 43946 грн. 43 коп., штрафних санкцій за вимоги щодо сплати - 3694 грн. 02 коп., штрафу за порушення терміну повернення кредиту - 62634 грн. 17 коп., суми кредиту - 629573 грн. 28 коп., що становить 739 847 грн. 90 коп.».

З вищенаведеного вбачається неспівпадіння сум досудової вимоги та виконавчого напису.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктом 286 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи надано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» (далі - Перелік) для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Враховуючи вищенаведені докази, районний суд прийшов до висновку, що за наявності розходження сум боргу, вказаних у повідомлені про порушення умов основного договору та заяві ТОВ «Порше Мобіліті» на вчинення виконавчого напису, приватний нотаріус у відповідності із п. 2.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, не витребував у стягувача документи на усунення розходжень щодо суми заборгованості, а отже, вчиняючи виконавчий напис, не врахував та не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч.1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції та вважає їх законними і обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні висновків.

При цьому, колегія суддів оцінює критично посилання апеляційної скарги на те, що позивачка була належним чином повідомлена про направлення їй вимоги (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором № 50010847 від 23 жовтня 2013 року, остільки зазначене не підтверджується належними доказами, а більш того й спростовується в самій апеляційній скарзі, так як в скарзі відповідачем зазначено, що вимога не була отримана позивачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 565, і була повернута відправнику з відміткою «за закінченням строку зберігання».

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Не знайшло свого підтвердження й посилання апеляційної скарги на те, що сума кредиту зазначена відповідачем до повернення відповідає дійсній сумі заборгованості, вказаній у вимозі, яка не була оспорена протягом 30 денного строку позивачкою, оскільки сама по собі незгода позичальника щодо такого порядку визначення розміру заборгованості, не оспорюючи такі умови договору, не є підставою для висновку про те, що сума заборгованості, на яку приватний нотаріус вчинив виконавчий напис, є спірною.

Відповідно до виконавчого напису від 14 липня 2015 року, станом на 05 травня 2015 року сума заборгованості позивача перед кредитором визначена в сумі 629 573 грн. 28 коп., проте у вимозі зазначено суму в розмірі 608 756 грн. 68 коп.

Отже, визначена станом на 05 травня 2015 року сума заборгованості за кредитним договором у вимозі та виконавчому написі не відповідають одна одній.

При цьому, колегія суддів враховує, що у тексті виконавчого напису нотаріуса зазначено про розмір суми заборгованості за кредит, яка існує у боржника станом на 05 травня 2015 року лише у гривневому еквіваленті.

У виконавчому написі відсутнє посилання на те, що сума заборгованості визначена як еквівалент долара США, а також обмінного курсу, за яким здійснено перерахунок.

Вищенаведене не спростовує висновків районного суду щодо того, що в вимозі та виконавчому напису визначені різні суми заборгованості, а отже нотаріусом не дотримано визначеної законом процедури видачі виконавчого напису.

Також у суму заборгованості станом на 05 травня 2015 року включено штраф, у сумі 62 634 грн. 17 коп. за порушення терміну повернення кредиту.

Пунктом 8.3 кредитного договору укладеного між сторонами, передбачено, що у разі порушення позичальником терміну повернення кредиту, визначеного у п. 3.3, позичальник сплачує компанії ш траф у розмірі 20% від суми кредиту.

Положеннями п. 3.3 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути компанії у повному обсязі суму кредиту та суму додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником..

Разом з тим, зі справи убачається, що лише 05 травня 2015 року товариством на адресу позивачки було направлено поштою таку вимогу.

За таких обставин, колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги та зазначену у виконавчому написі інформацію про те, що уже станом на 05 травня 2015 року у ОСОБА_2 виникла заборгованість зі сплати штрафу за порушення терміну повернення кредиту, у сумі 62 634 грн. 17 коп.

Зазначене свідчить про те, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису належним чином не переконався у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим припустився порушень вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику або іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Отже, виникнення права на звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження у позасудовому порядку пов'язане не тільки з направленням вимоги, а і з реєстрацією в державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Між тим, у справі відсутні докази реєстрації ТОВ «Порше Мобіліті» у Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

За таких обставин, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Районним судом з достатньою повнотою з'ясовано обставини справи, зібраним доказам дано належну оцінку, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, а також матеріали справи, у їх сукупності, правових підстав до скасування постановленого по справі рішення, як про це ставиться в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Згідно частини 1 статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 755/21501/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9101/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.