РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2016 року Автозаводський районний суд м.Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого судді Рибалки Ю.В.,

при секретарі судового засідання Недяк Д.І.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що кімнати №3 та №4 у секції 28 в будинку №9 по бульвару Пушкіна в м. Кременчуці належать на праві спільної часткової власності йому, ОСОБА_4 (1/2 частка), та його доньці, ОСОБА_2 (1/2 частка) згідно свідоцтва про право власності на житло від 30.07.2015, видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради згідно розпорядження від 28.07.2015 №1487/Н.

Окрім власників у вказаному житловому приміщенні зареєстрований батько позивача ОСОБА_5.

Донька має намір проживати у вищевказаній квартирі.

Просив суд встановити порядок користування кімнатами №3, №4 у секції 28 по бульвару Пушкіна, 9 в м. Кременчуці Полтавської області, а саме: виділити в користування ОСОБА_4 кімнату № 4, площею 12,0 кв. м. та виділити в користування ОСОБА_2 кімнату № 3, площею 10,4 кв. м.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач та її представник у судовому засіданні проти позову заперечували, просили виділити в користування ОСОБА_2 кімнату № 4, площею 12,0 кв. м. та ОСОБА_4 виділити в користування кімнату № 3, площею 10,4 кв. м.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного.

Судом достовірно встановлено, що кімнати №3 та №4 у секції 28 в будинку №9 по бульвару Пушкіна в м. Кременчуці належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 (1/2 частка) та ОСОБА_2 (1/2 частка) згідно свідоцтва про право власності на житло від 30.07.2015, видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради згідно розпорядження від 28.07.2015 №1487/Н.

Житлове приміщення розташована на 4 поверсі 5 поверхового будинку та складається з двох кімнат житловою площею 22,4 кв.м., у тому числі 1-а кімната площею 10,4 кв.м. (кімната №3), 2-а кімната площею 12,0 кв.м. (кімната №4), приміщення загального користування душ - 0,8 кв.м., вбиральня 0,7 кв.м., коридор з кладовими - 17,2 кв.м., кухня 10,4 кв.м.

Згідно з довідкою ТОВ «Житлорембудсервіс» №3296 від 12.05.2016 окрім власників у вказаному житловому приміщенні зареєстрований батько позивача ОСОБА_5.

Частиною 1 ст.405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Співвласники не дійшли згоди про порядок користування квартирою.

В пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) останньої підлягає поділу в натурі, якщо сторонам можливо виділити ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Згідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи №58-16 від 21.07.2016 та додатком №1 до нього запропоновано варіант порядку користування кімнатами №3 та №4 у секції 28 в будинку №9 по бульвару Пушкіна в м. Кременчуці між співвласниками ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Враховуючи технічні характеристики вищезазначеної квартири, в даному випадку визначити порядок користування спірною квартирою, з виділенням в користування кожній стороні рівних за площею відособлених жилих приміщень, які б ідеально відповідали частці кожного з співвласників в праві спільної часткової власності на зазначене майні - є неможливим.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як визначено ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Беручи до уваги наведені обставини справи, враховуючи, що співвласники не дійшли згоди про порядок користування квартирою, з урахуванням інтересів сторін, а також членів їх сім'ї, які зареєстровані і проживають у житлі, що належить сторонам на праві власності, суд приходить до висновку, що оптимальним дотриманням права кожного із співвласників на володіння, користування та розпорядження належною йому часткою у спірній квартирі є виділення у користування позивачу кімнати № 4, площею 12,0 кв.м., що на плані приміщень Додатку №1 до Висновку судової будівельно-технічної експертизи №58-16 від 21.07.2016 позначена синім кольором, та виділення у користування відповідачу кімнати № 3, площею 10,4 кв.м., що на плані приміщень Додатку №1 до Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 58-16 від 21.07.2016 позначена зеленим кольором.

Суд зауважує, що встановлення такого порядку користування спірним помешканням не призводить до обмеження належних відповідачу прав власності та користування квартирою, оскільки, при встановленні порядку користування спірною квартирою, право жодного із співвласників у праві їх часткової власності не зменшується, а лише вирішується спір з приводу користування спільною частковою власністю.

Керуючись ст. 317, 319, 321, 356, 358, 386, 405 ЦК України, ст. 1, 10, 14, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Встановити порядок користування кімнатами №3, №4 у секції 28 по бульвару Пушкіна, 9 в м. Кременчуці Полтавської області наступним чином:

виділити в користування ОСОБА_4 кімнату № 4, площею 12,0 кв. м., що на плані приміщень Додатку №1 до Висновку судової будівельно-технічної експертизи №58-16 від 21.07.2016 позначена синім кольором;

виділити в користування ОСОБА_2 кімнату № 3, площею 10,4 кв. м., що на плані приміщень Додатку №1 до Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 58-16 від 21.07.2016 позначена зеленим кольором;

приміщення загального користування коридор «7», вбиральню «8», кухню «10», душову «9», загальною площею 29,1 кв. м, що на плані приміщень Додатку №1 до Висновку судової будівельно-технічної експертизи №58-16 від 21.07.2016 позначені червоним кольором залишити в загальному користуванні співвласників житлового приміщення ОСОБА_4, ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Рибалка