Справа № 461/3584/16 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/783/4566/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Шумської Н.Л.

секретаря: Юзефович Ю.І.

за участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 31 травня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Лесько Н.М. про визнання рішення неправомірним, скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Лесько Н.М. про визнання рішення неправомірним, скасування постанови.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті. Статтею 22 цього ж Закону встановлено строки пред'явлення виконавчих документів до виконання. Вказує, що в даному випадку стягувачу було відмовлено у відкритті виконавчого провадження двічі, а це свідчить про те, що виконавчий лист не був пред'явлений до виконання з вини стягувача. Крім того, зазначає, що стягувач не оскаржував в судовому порядку жодної постанови, якими йому було відмовлено у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №2-254/11 та немає жодного рішення про поновлення пропущеного строку. Також, ОСОБА_2 не була повідомлена про судове засідання. Таким чином, оскільки, ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених цьому законі, що спрямовані на примусове виконання судових рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі рішення).

Згідно ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Матеріали справи встановлено, що 16.05.2016 року державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Лесько Н.М. винесено постанову ВП № 51111736 та постанову ВП № 51111811 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-254/11, виданим 20.01.2015 року Галицьким районним судом м. Львова про зобов'язання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 привести підвальне приміщення на АДРЕСА_1 до попереднього стану та веранду до квартири №2 зі сторони дворового фасаду будинку АДРЕСА_1 відповідно до погодженого проекту.

Статтею ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено строки пред'явлення виконавчих документів до виконання.

Частиною першою ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження», строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Судом встановлено, що відповідно до оскаржуваних постанов від 16.05.2016 року рішення Галицького районного суду м.Львова у справі №2-254/11 набрало законної сили 20.08.2014 року.

10.02.2015 року стягувач звернувся до виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення Галицького районного суду м. Львова. 14.02.2015 року державним виконавцем Галицького ВДВС ЛМУЮ Білим А.М. винесено постанову ВП №46474541 про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №2-254/11, виданим 20.01.2015 року.

13.11.2015 року стягувач звернувся до виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення Галицького районного суду м. Львова. Державним виконавцем Галицького ВДВС ЛМУЮ Білим А.М. 20.11.2015 року винесено постанову ВП №49353229 про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №2-254/11, виданим 20.01.2015 року.

Стягувач 16.05.2016 року повторно звернувся до Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції з виконавчими листами, які були видані 20.01.2015 року.

Відповідно до ч.3 ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до Закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що строк пред'явлення виконавчого листа №2-254/11, виданого 20.01.2015 року неодноразово переривався, а тому постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №51111736 та ВП №51111811 від 16.05.2016 року винесені на законних підставах.

З таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки він відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Відповідно до п. 6 ст. 74 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, а також свідки, експерти, спеціалісти і перекладачі можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення ОСОБА_2 про судове засідання не заслуговують на увагу, оскільки, як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 була повідомлена про судове засідання, яке призначалось на 31.05.2016 року телефонограмою (а.с. 8), що визнав її представник в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі не знайшли свого підтвердження в ході розгляду скарги.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального закону та підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись п.1.ч.2 ст. 307, п.1 ч.1.ст. 312, п.4 ч.1 ст.314 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛ А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 31 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий М.М.Шандра

Судді: Л.Б. Струс

Н.Л.Шумська