Рішення

Іменем України

01 лютого 2016 року

Теребовлянський районний суд в складі :

головуючого Малярчука В.В.

при секретарі Зіньковській Н.Д.

розглянувши письмово у відкритому судовому засіданні в м. Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про розірвання договору та повернення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» про розірвання договору та повернення коштів, у якому просить розірвати договір фінансового лізингу № 01/14-00450 з додатками від 12 листопада 2014 року, згідно якого предметом договору є автомобіль, та просить стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в його користь сплачені кошти в розмірі 22030 грн. 00 коп. комісія за організацію та оформлення договору, 110000 грн.00 коп. сума лізингу, 6609 грн.00 коп. комісія за передачу предмета лізингу, 176 грн. 24 коп., 880 грн. 00 коп., 52 грн. 87 коп., 10 грн.00 коп. комісії за прийом платежів згідно тарифів банку, а також просить стягнути з відповідача в його користь розрахунок індексу інфляції на суму невиконаних зобовязань по договору № 01/14-00450 за період з 20 листопада 2014 року по 26 серпня 2015 року в розмірі 64134 грн. 40 коп. та 3 % річних 3182 грн. 64 коп., посилаючись на мотиви викладені в позовній заяві.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, в якій вказав про те, що позовні вимоги не визнає та заперечує проти задоволення позову, посилаючись на мотиви викладенні в запереченні.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити, оскільки судом встановлено наступне :

12 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» через представника ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» укладено договір № 01/14-00450 з додатками фінансового лізингу, згідно якого предметом договору є автомобіль.

Відповідно п.1.1 предметом лізингу по даному договору є Hyundai Tucson 2.0 МТ GL в додатку № 3 вказана вартість 220300 грн. 00 коп. Також згідно додатку №2 передбачений авансовий платіж 110150 грн. 00 коп. комісія за передачу ПЛ - 6609 грн. 00 коп., щомісячний платіж 2620 грн. 46 коп.

Згідно із ч. 1, 2, 3 ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг) або майно спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг) на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахування особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Як вбачається з позовної заяви компанія «АвтоФінанс» відмовилась передавати ОСОБА_1 предмет лізингу з посиланням на те, що договором передбачено сплату 50% від вартості предмету лізингу, а сплачена ОСОБА_1 сума в розмірі 22 030,00 грн. є комісією за організацію та оформлення договору.

На вимогу компанії ОСОБА_1 були здійснені платежі у розмірі 110 000,00 грн. з зазначенням призначення платежу за автомобіль згідно договору № 01 14-00450, у розмірі 6 609,00 грн. з зазначенням призначення платежу комісія за передачу 3%, та платіж у розмірі 150,00 грн. з зазначенням призначення платежу згідно договору № 01/14-00450.

Таким чином було виконані всі зобов'язання покладені угодою на лізингоодержувача до отримання предмету лізингу, а саме сплачені платежі «Комісія за організацію», «Авансовий платіж» та «Комісія за передачу предмета Лізингу».

Однак, відповідачем не передавно позивачу предмета лізингу у строк та на умовах, передбачених договором, та на вимогу відповідача відмовляється повернути сплачені за договором кошти.

Згідно п.1.7 Договору предмет лізингу передається у користування лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 (сто двадцять) робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця авансового платежу, комісії за організацію та оформлення данного договору та комісії за передачу предмета лізингу, що було виконано позивачем.

Крім того, 03 квітня 2015 року позивача повідомлено листом надісланим ТОВ Лізингова компанія "Автофінанс про здорожчання автомобілів та сільськогосподарської техніки в Україні з обєктивних причин та необхідність звязатись зі спеціалістами відділу видачі для уточнення нової ціни автомобіля і розміру доплати за нього.

Але згідно умов Договору, а саме п.1.6. у разі зміни вартості предмета лізингу з моменту укладення данного договору до моменту купівлі, сторони погодили, що доказом зміни вартості предмету лізингу є рахунок-фактура чи прайс-лист від офіційного дилера (виробника), чого позивач від ТОВ Лізингова компанія Автофінанс не отримав, що є істотним порушенням умов Договору. Таким чином позивач ОСОБА_1 значною мірою позбавився того, на що він розраховував при укладенні договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Відповідно ст. 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно висновку експертного дослідження від 27 серпня 2015 року № 447/15-22 в результаті проведених розрахунків індексація з приміненням індексів інфляції споживчих цін суми невиконаних зобовязань по договору № 01/14-00450 за період з 20 листопада 2014 року по 26 серпня 2015 року складає 64134 грн. 40 коп., 3% річних 3182 грн. 64 коп.

Таким чином, є підстави до застосування положень ст. 625 ЦК України в частині стягнення з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» розрахунку індексу інфляції на суму невиконаних зобовязань по договору № 01/14-00450 за період з 20 листопада 2014 року по 26 серпня 2015 року в розмірі 64134 грн. 40 коп. та трьох процентів річних від простроченої суми, яка становить на день подачі позову 3182 грн. 64 коп.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При підписанні вищевказаного договору фінансового лізингу сторонами не було підписано та не узгоджувалися подорожання предмета лізингу чи його заміна, що на думку суду, є істотною умовою вищевказаного Договору фінансового лізингу, з чого суд робить висновок, що позивач значною мірою позбавився того, на що він розраховував при укладенні договору. Дана обставина знайшла своє підтвердження поясненнями позивача, які дані ним в позовній заяві, та не заперечує у своїх письмових поясненнях відповідач.

При цьому будь-яких спростувань вищенаведених обставин судом не здобуто.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити розірвавши договір фінансового лізингу № 01/14-00450 від 12 листопада 2014 року з додатками укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» та стягнувши з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь ОСОБА_1 сплачені кошти в розмірі 22030 грн. 00 коп. комісія за організацію та оформлення договору, 110000 грн.00 коп. сума лізингу, 6609 грн.00 коп. комісія за передачу предмета лізингу, 176 грн. 24 коп., 880 грн. 00 коп., 52 грн. 87 коп., 10 грн.00 коп. комісії за прийом платежів згідно тарифів банку, розрахунок індексу інфляції на суму невиконаних зобовязань по договору № 01/14-00450 за період з 20 листопада 2014 року по 26 серпня 2015 року в розмірі 64134 грн. 40 коп., 3 % річних 3182 грн. 64 коп.

Також слід стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» судовий збір в розмірі 2070 грн. 76 коп. в дохід держави за позовну вимогу майнового характеру.

Також слід стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. сплаченого позивачем при зверненні з позовом до суду не майнового характеру.

Також слід стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь ОСОБА_1 147 грн. 60 коп. судових витрат за проведення експертного дослідження № 447/15-22 від 26 серпня 2015 року.

Керуючись статтями 10, 60, 79, 174, 179 ЦПК України, статті 10, 625, 651, 652, 653, 806 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про розірвання договору та повернення коштів задоволити.

Розірвати договір фінансового лізингу № 01/14-00450 від 12 листопада 2014 року додатками укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс».

Стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь ОСОБА_1 сплачені кошти в розмірі 22030 грн. 00 коп. комісія за організацію та оформлення договору, 110000 грн.00 коп. сума лізингу, 6609 грн.00 коп. комісія за передачу предмета лізингу, 176 грн. 24 коп., 880 грн. 00 коп., 52 грн. 87 коп., 10 грн.00 коп. комісії за прийом платежів згідно тарифів банку,

Стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь ОСОБА_1 розрахунок індексу інфляції на суму невиконаних зобовязань по договору № 01/14-00450 за період з 20 листопада 2014 року по 26 серпня 2015 року в розмірі 64134 грн. 40 коп. та 3 % річних 3182 грн. 64 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» судовий збір в розмірі 2070 грн. 76 коп. в дохід держави за позовну вимогу майнового характеру.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. сплаченого позивачем при зверненні з позовом до суду не майнового характеру.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь ОСОБА_1 147 грн. 60 коп. судових витрат за проведення експертного дослідження № 447/15-22 від 26 серпня 2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ В.В.МАЛЯРЧУК