Справа № 357/3009/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М. ,

при секретарі - Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради Київської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2, після смерті якої залишилась спадщина у вигляді 1/3 частки квартири під АДРЕСА_1, вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька, в передбачений законом строк прийняла спадщину, нотаріусом їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану частку квартири, але на день смерті її батька залишилась також спадщина, яка складається з 1/3 частки квартири під АДРЕСА_1, що належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 -синові ОСОБА_2, нотаріусом їй було відмовлено в оформленні спадкових прав, оскільки не проведено державної реєстрації права власності на зазначену частку квартири на ім'я спадкодавця, її батько прийняв спадщину після смерті сина, але не встиг переоформити на себе правовстановлюючі документи. Позивач просила суд встановити факт, що ОСОБА_2 на час смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно проживав з ним в квартирі АДРЕСА_1; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник Білоцерківської міської ради Київської області в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надіслано клопотання щодо розгляду справи без участі представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 -батько позивача, що стверджується копіями свідоцтв про його смерть, про народження ОСОБА_1, де її батьком значиться ОСОБА_2, копією свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_1, яка після одруження змінила прізвище на ОСОБА_1.

В судовому засіданні також встановлено, що заповіту спадкодавець не залишав, а спадщину після його смерті прийняла позивач, як спадкоємець першої черги за законом, подавши 17.05.2013 року заяву про прийняття спадщини , що слідує з копії спадкової справи № 96/2013, яку надано Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою.

З матеріалів спадкової справи також вбачається, що на ім'я позивача 18.12.2015 року державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 на спадкове майно, яка складається з 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, що стверджується копією цього свідоцтва, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1681.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної часткової власності позивачу ОСОБА_1, спадкодавцю ОСОБА_2 та синові спадкодавця і брату позивача -ОСОБА_3 -по 1/3 частці кожному, що слідує з копії свідоцтва на право власності на житло НОМЕР_1 від 16.01.1997 року, право власності кожного із співвласників було зареєстровано в Білоцерківському МБТІ 22.01.1997 року в реєстрову книгу за № 104, реєстр № 12294.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується копією свідоцтва про його смерть, а згідно Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 20.01.2015 року, спадкова справа після його смерті не відкривалася, заповіти від його імені відсутні.

В оформленні спадкових прав на 1/3 частку вказаної вище квартири, яка належала померлому ОСОБА_3, позивачу було відмовлено через неподання відомостей /інформації/ та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме документа, що підтверджує проживання ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 на день смерті останнього і прийняття ОСОБА_2 спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 свого сина ОСОБА_3, що слідує з копії постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.01.2015 року № 74/02-31.

За ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як встановлено судом і вказано вище в рішенні, позивач прийняла у визначеному законом порядку спадщину після смерті батька, як спадкоємець першої черги за законом, інші спадкоємці відсутні, але оформити спадкові права на частину вказаного вище нерухомого майна у нотаріуса вона не має можливості.

За ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження.

Для оформлення спадщини на 1/3 частку квартири, яка належала ОСОБА_3, позивачу необхідно встановити факт спільного проживання її батька ОСОБА_2 з братом ОСОБА_3 на час смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_2.

В п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у спраавх про спадкування» роз'яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Згідно довідки Комунального підприємства Білоцерківської міської ради ЖЕК № 1 від 28.01.2016 року, ОСОБА_3 був зареєстрований по АДРЕСА_1 з 17.07.1996 року по 06.02.1997 року, ОСОБА_2 за цією адресою був зареєстрований з 1982 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В матеріалах справи є копія довідки Білоцерківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області від 18.03.2016 року, відповідно до якої ОСОБА_3 перебував на обліку Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області з 19.04.2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 як раніше судимий, місце проживання -АДРЕСА_1, знятий з обліку в зв'язку зі смертю.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які проживають по АДРЕСА_1, в суді показали, що проживають за цією адресою з 1981 року, добре знають позивачку, її батька та брата ОСОБА_3, який своєї сім'ї не мав, був декілька разів засуджений, весь час до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав без реєстрації разом з батьком у кв. № 105 вказаного будинку,.

Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

А тому з врахуванням вищенаведеного суд вважає за можливе встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 на час смерті останнього -ІНФОРМАЦІЯ_2, що свідчить про прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_3 згідно положень ст.1268 ЦК України.

Отже, ОСОБА_2 -батько позивача прийняв спадщину після смерті свого сина ОСОБА_3, але не встиг за життя оформити свої спадкові права на належну ОСОБА_3 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, на що вказано вище в рішенні.

За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України від 07.02.2002 року за № 7/5, зареєстрованого в Мінюсті України 18.02.2002 року за № 157/6445, державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць /п.1.3/.

А відповідно до п.1.4 цього Положення, державна реєстрація прав власності на нерухоме майно -це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ.

Відповідно до ст.3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

А згідно ст.4 цього Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

В судовому засіданні встановлено, що право власності ОСОБА_3 на 1/3 частку вказаної вище квартири було зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно Білоцерківського МБТІ у визначеному законом порядку, після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв його батько ОСОБА_2 як спадкоємець першої черги за законом, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а спадщину після нього прийняла позивач.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, в силу приписів вищенаведених правових норм суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 182, 328, 1216, 1217, 1218, 1223, 1261,1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, Законом України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215,234, 256 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 на час смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно проживав з ним за однією адресою: в квартирі АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. М. Дмитренко