Справа № 520/5759/16-ц
Провадження № 2/520/3321/16
Рішення

іменем України

20 травня 2016 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Прохорова П.А.,

при секретарі Цвігун А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому посилаючись на несумісність характерів сторін та втрату ними взаємних почуттів, що притаманні подружжю, просила суд розірвати шлюб, що укладено між сторонами 16 червня 1990 року.

Додатково позивач зауважила про те, що від такого шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, що на час розгляду справи судом проживає із позивачем.

Сторони в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач звернулась до суду з заявою про вирішення справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Відповідач звернувся до суду з заявою у якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу.

Встановивши наведені обставини провадження та розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи за відсутності сторін, на підставі наданих ними письмових пояснень та доказів.

Так, проаналізувавши надані до суду письмові докази суд вбачає, що 16 червня 1990 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано актовий запис №1047 від 19 червня 1990 року.

Вказані обставини випливають зі змісту Свідоцтва про шлюб (бланк серії 1-ЖД №240824), оригінал якого долучено до матеріалів справи (а.с. 7).

Згідно наданих суду пояснень, сторони мають спільну неповнолітню дитину, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що на час вирішення справи проживає з відповідачем.

Відповідно до наданих позивачем пояснень та викладених обставин, що були визнані відповідачем, сторони прийшли до переконання про несумісність характерів та втрату ними взаємних почуттів що притаманні подружжю у звязку з чим сторони з червня 2015 року спільне господарство не ведуть та переконані у неможливості збереження між ними шлюбних відносин, що фактично припинені вже тривалий час.

Відповідно до положень ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Так, подружжя яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу.

Крім того шлюб розривається органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою одного із подружжя, якщо другий із подружжя визнаний безвісно відсутнім або недієздатним.

У інших випадках питання про розірвання шлюбу, у якому подружжя має спільних дітей належить до компетенції суду: відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, без обмеження щодо наявності чи відсутності у подружжя спільних дітей.

Вказані вище фактичні обставини свідчать про те, що сторони на час розгляду справи судом мають неповнолітню дитину яка проживає з позивачем, та позбавлені можливості розірвати шлюб у позасудовому порядку.

В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу.

Виходячи з викладених обставин, враховуючи те, що надані сторонами заяви свідчать про дійсну волю сторін на розірвання шлюбу суд доходить висновку про неможливість збереження шлюбу між сторонами, та необхідність задоволення вимог позову у повному обсязі.

При цьому відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд, вирішуючи справу по суті має у своєму рішенні розподілити між сторонами судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею за розгляд вимоги про розірвання шлюбу судовий збір в розмірі 551,20 грн.,

Керуючись ст.ст. 14, 88, 208, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 112, 113 СК України, ст. 51 Конституції України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Розірвати укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та зареєстрований Міським відділом РАЦС Головного управління юстиції в Одеській області за актовим записом №1047 від 19 червня 1990 року, шлюб.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П. А. Прохоров