Справа № 450/2615/15-ц Провадження № 2/450/361/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/ЗАОЧНЕ/

"26" лютого 2016 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Кукси Д.А.

при секретарі Козак К.В.

за участю :

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Пустомити справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути в його користь з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 8000,00 дол. США, що в національній валюті України-гривні по курсу НБУ станом на 19.10.2016 року становить 176376,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на такі обставини: 29.12.2010 р. він позичив ОСОБА_3 6500,00 дол. США та 1500,00 дол. США, які остання зобовязувався повернути до 29.09.2014 року. Однак незважаючи на його неодноразові вимоги про повернення коштів, відповідач не виконує взятих на себе зобовязань та надалі відмовляється повернути всю суму в добровільному порядку.

На підставі наведеного позивач просить суд позов задоволити.

В судове засідання позивач не зявився, присутній при розгляді справи представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та не заперечив проти винесення судом заочного рішення.

Відповідачі, які були належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання повторно не з"явилися, причини неявки суд не повідомили та не надали свої докази та заперечення на позов, тому суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.224 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд рахує, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.12.2010 року позивач ОСОБА_2 позичив відповідачу ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 1500,00 дол. США та 6500,00 дол. США, строком до 29 вересня 2014 року, що підтверджується написаними власноручно розписками, копії яких знаходиться у матеріалах справи.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Положеннями ст. 1049 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З наведених положень випливає висновок про те, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

З врахуванням встановленого суд вважає, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 існували договірні відносини щодо позики грошових коштів на визначений термін, і що відповідач не виконав належним чином свої зобовязання з повернення отриманих коштів.

Щодо позовних вимог позивача щодо стягнення з заборгованості з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у рівних частках, то такі до задоволенню не підлягають, враховуючи наступне.

Згідно правої позиції викладеної у постанові № 163цс12 Верховного Суду України від 20.02.2013 року відповідно до змісту ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладенні одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Згідно ч. 2 ст. 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сімї і одержане за договором використано на її потреби.

Проте позивачем не підтверджено відповідними доказами той факт, що отримані ОСОБА_3 грошові кошти були витрачені в інтересах сімї, а також те чи надавав ОСОБА_4 у письмовій формі згоду на укладення договору позики.

За принциповими положеннями ст.ст. 10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк згідно з умовами договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно правової позиції викладеній у постанові № 6-79цс14 Верховного Суду України від 02.07.2014 року аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України гривня.

Враховуючи викладене заборгованість відповідача, яка підлягає стягненню на час прийняття рішення по справі становить 217920,00 грн. ( 8000 * 27,24 грн. = 217920,00 грн.).

Також, стягненню з відповідача в користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають документально підтверджені судові витрати, які позивач сплатив при подачі позовної заяви, а саме судовий збір.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 197, 209, 212, 214, 215, 222, 223, 224 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в розмірі 8000 (вісім тисяч) доларів США що в гривневому еквіваленті згідно курсу Національного Банку України станом на 26.02.2016 року становить у розмірі 217 920 грн. (двісті сімнадцять тисяч девятсот двадцять гривень).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1763,76 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят три гривні 76 коп.) судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СуддяОСОБА_5