Справа № 308/4706/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2016 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенца К.К., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра», в особі Ужгородського РУ ПАТ «КБ «Надра», третя особа на стороні позивача Міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління Юстиції Головного Управління Юстиції у Закарпатській області Міністерства Юстиції України про визнання виконавчих листів від 23.02.2011 року, виданих 13.08.2013 р. Ужгородським міськрайонним судом такими, що не підлягають виконанню у звязку із пропущенням терміну предявлення, та визнання незаконними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження ВП №50487417 та ВП №50487112 від 15.03.2016 р. і постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження і постанови про арешт коштів боржника,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра», третя особа на стороні позивача Міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Головного Управління Юстиції у Закарпатській області Міністерства Юстиції України про визнання виконавчих листів від 23.02.2011 року, виданих 13.08.2013 р. Ужгородським міськрайонним судом такими, що не підлягають виконанню у звязку із пропущенням терміну предявлення та визнання незаконними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження ВП №50487417 та ВП №50487112 від 15.03.2016 р. і постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження і постанови про арешт коштів боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою на постанови державного виконавця Міського відділу ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження ВП №50487417 та ВП №50487112 від 15.03.2016 р. і постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження і постанови про арешт коштів боржника, винесені при виконанні рішень Ужгородського міськрайонного суду від 23.02.2011 р. в справі за позовом ВАТ КБ Надра до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу по картковому рахунку .

Тобто, даний спір між сторонами розглядався в порядку цивільного судочинства.

Питання щодо оскарження дій державного виконавця регламентується розділом VII ЦПК України. Діючий ЦПК України в Розділі VІІ визначає порядок здійснення судом судового контролю за виконанням судових рішень, який в ст.383 ЦПК України передбачає право сторін виконавчого провадження та осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій, звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до приписів статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, перелічені в частині сьомій статті 82 Закону України "Про виконавче провадження".

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 19 постанови від 01 березня 2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" розяснив судам, що розгляд судами скарг у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, є однією з форм судового контролю за виконанням судових рішень, виконання яких є складовою частиною цивільного процесу, оскільки провадження у справі завершується виконанням ухвалених у такій справі судових рішень. Оскільки прийняття органами Державної виконавчої служби України, її посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень, ухвалених за правилами цивільного судочинства, у розумінні статті 383 ЦПК є діями цих органів та осіб, то відповідні рішення також підлягають оскарженню в порядку цивільного судочинства.

Варто зазначити, що Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови від 07 лютого 2014 року № 6 " Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах " роз`яснив судам, що відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

На підставі статті 8 Закону про виконавче провадження сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Разом з тим, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 13 постанови від 07 лютого 2014 року № 6 " Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах " роз`яснив судам, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

Відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Слід також мати на увазі, що Законом України "Про виконавче провадження" встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення до суду зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби та їх посадових осіб, який судам і потрібно враховувати, а не загальний строк, визначений статтею 385 ЦПК.

Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи. Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

Водночас позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтями 119, 120 ЦПК та вимогам частини сьомої статті 82 Закону «Про виконавче провадження». ОСОБА_2 фактично оспорюючи дії державного виконавця під час виконання судового рішення, звертається до суду в порядку позовного провадження, а не зі скаргою, сторонами зазначено позивача, відповідача та третю особу, що суперечить положенням ст. 383 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, позивач не вказує, коли саме він дізнався про порушення своїх прав з боку посадових осіб Відділу ДВС , не зазначено імя та по-батькові державного виконавця дії якого оскаржуються, поштовий індекс,номери засобів звязку.

Також заявнику належить виконати вимоги частини першої статті 120 ЦПК та додати до скарги її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості усіх заінтересованих осіб.

Дослідивши матеріали справи приходжу до переконання, що без усунення наведених вищенедоліків, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з подачею її до суду в новій редакції з врахуванням вимог ст.ст. 119,120 ЦПК України та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України Про виконавче провадження .

Відповідно до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Розяснити, що в разі усунення недоліків у зазначений строк позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Керуючись ст. 119, ст. 121, 208-210 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра», в особі Ужгородського РУ ПАТ «КБ «Надра», третя особа на стороні позивача Міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління Юстиції Головного Управління Юстиції у Закарпатській області Міністерства Юстиції України про визнання виконавчих листів від 23.02.2011 року, виданих 13.08.2013 р. Ужгородським міськрайонним судом такими, що не підлягають виконанню у звязку із пропущенням терміну предявлення, та визнання незаконними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження ВП №50487417 та ВП №50487112 від 15.03.2016 р. і постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження і постанови про арешт коштів боржника- залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви до 30 травня 2016 року, але не більше пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Розяснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3