АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1348/16 Головуючий 1 інстанції - Бондарєва І.В.
Справа № 645/9719/15-ц
Категорія: договірні Доповідач -Пилипчук Н.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Піддубного Р.М., Кірсанової Л.І.,

за участю секретаря - Гребенщикової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до фермерського господарства «АЖУР+Н» про витребування майна за договором контрактації сільськогосподарської продукції та стягнення пені, -

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2015 року, якою відмовлено у задоволенні його заяви про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Наполягає, що судом необгрунтовано та безпідставно відмовлено у вжитті заходів забезпечення позову. Звертає увагу, що відповідач з метою ухилення від виконання рішення суду у справі, всупереч умовам договору може відчужити сільськогосподарську продукцію на користь третіх осіб, а тому є підстави вважати, що незабезпечення позову може утруднити виконання рішення суду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, в матеріалах справи відсутні дані про наявність у відповідача майна, на яке позивач просить накласти арешт.

Судова колегія вважає що такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процессуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся з позовом до Фермерського господарства «АЖУР+Н» та просив витребувати на свою користь товар, що визначений договором від 21.08.2014 р., а саме: пшеницю у кількості 100,8 ячмінь у кількості 210 тонн, соняшник у кількості 1400 тонн, кукурудзу у кількості 300 тонн та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором контрактації сільськогосподарської продукції від 21.08.2014 у сумі 36867792,04 грн.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_2 просив накласти арешт та передати йому на зберігання сільськогосподарську продукцію, яка перебуває у володінні Фермерського господарства «АЖУР+Н», а саме: пшеницю у кількості 100,8 тонн, ячмінь у кількості 210 тонн, соняшник у кількості 1400 тонн, кукурудзу у кількості 300 тонн. Крім того просив накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, яке належить Фермерському господарству «АЖУР+Н» () в межах загальної суми пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором контрактації сільськогосподарської продукції від 21.08.2014 у сумі 36867792,04 грн. та передати арештоване майно на зберігання ОСОБА_2

Згідно із статтею 151 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до п.п. 4, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз ст. 151 ЦПК України дає підстави вважати, що вжиття заходів забезпечення позову є правом а не обов'язком суду у разі якщо існують обставини, що можуть ускладнити виконання рішення в майбутньому.

Судова колегія вважає, що арешт з передачею на зберігання позивачу сільськогосподарської продукції, яка перебуває у володінні Фермерського господарства «АЖУР+Н» та є предметом спору фактично буде вирішенням спору по суті, що є неприпустимим.

Між тим, позивачем заявлені вимоги майнового характеру на суму 36867792,04 грн., а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки з відчуженням майнових активів відповідач може уникнути виконання рішення суду.

Накладення арешту на рухоме та нерухоме майно відповідача буде перешкодою для здійснення відповідачем господарської діяльності, оскільки арешт передбачає не лише заборону відчуження, а й обмеження в користуванні майном.

За таких обставин, судова колегія вважає за необхідне заяву ОСОБА_2 задовольнити частково, заборонити відчуження нерухомого майна, яке належить Фермерському господарству «АЖУР+Н» () в межах суми заявлених вимог 36867792,04 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2015 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити відчуження нерухомого майна, яке належить Фермерському господарству «АЖУР+Н» () в межах суми заявлених вимог 36867792,04 грн.

Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили негайно.

Головуючий

Судді