Справа № 144/1730/15-ц
Провадження № 2/144/109/16
У Х В А Л А

"15" березня 2016 р. Теплицький районний суд Вінницької області

в складі : головуючої - судді Задорожної Л.І.,

секретаря судового засідання - Кошмелюк А.С.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теплик заяву представника відповідача ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на правову допомогу,

установив :

В грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до СВК «Поділля» про звільнення земельної ділянки площею 2,9461га, кадастровий номер :03:000:0016, яка знаходиться на території Стражгородської сільської ради Теплицького району, яку відповідач після закінчення в квітні 2014 року договору оренди землі самовільно використовує, чим порушує її права власника земельної ділянки на самостійне володіння, користування та розпорядження нею.

Ухвалою суду від 23 лютого 2016 року, яка набула законної сили, позовну заяву ОСОБА_2 до СВК «Поділля» про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки залишено без розгляду за заявою позивача ОСОБА_2.

23 лютого 2016 року на адресу суду, після оголошення ухвали про залишення позову без розгляду, надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 про стягнення з позивача на користь відповідача відповідно до ст..ст.79,84 ЦПК України судових витрат, що були понесені відповідачем на правову допомогу, в розмірі 2 000 грн..

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від 05 січня 2016 року, підтримав заяву про стягнення судових витрат, просить стягнути з позивача судові витрати за 3 години представництва відповідача в судовому засіданні розгляду цивільної справи, в розмірі 40% прожиткового мінімуму за годину, посилаючись на ч.3 ст.89 ЦПК України. Вважає, що позивач ОСОБА_3, подавши заяву про залишення її позову без розгляду, діяла необґрунтовано, оскільки відповідач, захищаючись від її вимог, поніс витрати на правову допомогу.

Вирішуючи питання про відшкодування відповідачеві судових витрат на правову допомогу, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги(ч.1); граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом(ч.2)

За змістом статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Частиною третьою статті 89 ЦПК України визначено, що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, повязаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно п.38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, повязаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведеної процесуальної дії. Розмір відшкодування доводить відповідач(статті 10.11 ЦПК). При цьому саме по собі предявлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставність вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки представником відповідача не доведено, що позивач ОСОБА_2 діяла необґрунтовано, подаючи заяву про залишення її позову до СВК «Поділля» без розгляду. Крім того, стаття 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачає виплату компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, а у даному випадку відсутнє рішення суду на користь СВК «Поділля».

Керуючись ст.ст.84,89,210,293 ЦПК України, суд

ухвалив :

Відмовити відповідачеві СВК «Поділля» в задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі постановляння ухвали без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ