Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Луганської області від

23 грудня 2015 року,

встановила:

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 25 липня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Лутугинський завод будівельних матеріалів» (далі - ТОВ «ЛЗБМ») та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» була укладена Генеральна угода на здійснення кредитних ресурсів, за умовами якої загальний розмір позичкової заборгованості позивальника за наданими в рамках даної угоди кредитом не повинен перевищувати суми у розмірі 6 398 250 грн або 1 266 980 доларів США з терміном користування кредитними коштами до 16 січня 2010 року. Додатковою угодою від 28 травня 2014 року до Генерального договору внесені зміни в частині збільшення загального розміру позичкової заборгованості, а саме, ліміт повинен не перевищувати суми у розмірі 14 700 000 грн та встановлено новий термін користування коштами до 31 липня 2016 року. У рахунок забезпечення виконання зобов'язань між ОСОБА_5 та

ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір поруки від 25 липня 2007 року.

У рамках Генеральної угоди на здійснення кредитних ресурсів від

25 липня 2007 року укладені кредитні договори.

За кредитним договором від 28 травня 2013 року банк надав

ТОВ «ЛЗБМ» кредит у сумі 4 900 000 грн з кінцевим терміном повернення 22 травня 2014 року, а позичальник зобов'язався здійснювати погашення кредиту відповідно до графіку та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 18,2% річних. Додатковою угодою № 1 від 22 травня 2014 року до кредитного договору внесені зміни в частині збільшення відсоткової ставки за кредитом до 22% річних та встановлено новий термін повернення кредиту - 19 серпня 2014 року. У рахунок забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між ОСОБА_5 та АТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір поруки від 28 травня 2013 року.

Позичальник належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитом, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на

5 лютого 2015 року заборгованість складає 5 596 609,69 грн.

За кредитним договором від 28 травня 2013 року банк надав

ТОВ «ЛЗБМ» кредит у сумі 2 480 000 грн з кінцевим терміном повернення

22 травня 2014 року, а позичальник зобов'язався здійснювати погашення Кредиту відповідно до графіку та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 18,2% річних. Додатковою угодою № 1 від 22 травня 2014 року до кредитного договору внесені зміни в частині збільшення відсоткової ставки за кредитом до 22% річних та встановлено новий термін повернення кредиту - 19 серпня 2014 року. У рахунок забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між ОСОБА_5 та АТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір поруки від 28 травня 2013 року. Позичальник належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитом, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 4 лютого 2015 року склала 3 076 956,86 грн.

За кредитним договором № 010/01-04-1/1023 від 28 травня 2013 року банк надав ТОВ «ЛЗБМ» кредит у сумі 2 480 000 грн з кінцевим терміном повернення 22 травня 2014 року, а позичальник зобов'язався здійснювати погашення кредиту відповідно до графіку та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 18,2% річних. Додатковою угодою № 1 від 22 травня 2014 року до кредитного договору внесені зміни в частині збільшення відсоткової ставки за кредитом до 22% річних та встановлено новий термін повернення кредиту - 19 серпня 2014 року. У рахунок забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між ОСОБА_5 та АТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір поруки № 12/01-04-1/1023-ДП/2 від 28 травня 2013 року. Позичальник належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитом, що призвело до утворення заборгованості , яка станом на

4 лютого 2015 року скала 3 076 956,86 грн.

За кредитним договором № 010/01-04-1/1044 від 4 липня 2013року банк надав ТОВ «ЛЗБМ» кредит у сумі 3 000 000 грн з кінцевим терміном повернення 8 червня 2014 року, а позичальник зобов'язався здійснювати погашення кредиту відповідно до графіку та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 18,2% річних. У рахунок забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між ОСОБА_5 та АТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір поруки № 12/01-04-1/1044-ДП/2 від 4 липня 2013 року. Позичальник належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитом, що призвело до утворення заборгованості, яка станом 4 лютого 2015 року склала

3 695 626,55 грн.

Відповідно до п. 5 зазначених договорів поруки до всіх правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконанням цих договорів, застосовується строк позовної давності тривалістю у п'ять років.

Оскільки позичальником не виконані умови договорів, позивач просить стягнути з відповідача, як поручителя за зазначеними договорами, загальну суму заборгованості, що складає 15 446 149,96 грн.

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 2 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 23 грудня

2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за генеральною угодою від 25 травня 2007 року у розмірі 13 884 762,45 грн, яка складається з заборгованості за кредитними договорами від 28 травня 2013 року та 4 липня 2013 pоку, а саме: 12 460 000 грн заборгованість по тілу кредиту, 1 206 142,45 грн заборгованість по відсоткам. У задоволенні позову в частіші стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» пені по кредиту в сумі 1 503 381,36 грн, пені по відсотках в сумі 58 006,15грн, 131 172 грн неустойка за відсутність договорів страхування заставного майна та 87 448,00 грн неустойка за ненадання фінансової звітності відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд прийшов до правильного висновку, що позичальник ТОВ «Лутугинський завод будівельних матеріалів», керівником якого був поручитель ОСОБА_5, своєчасно не виконував взяті на себе за кредитними договорами зобов'язання, тому виникла заборгованість підлягає стягненню з поручителя.

Доводи касаційної скарги про припинення поруки перевірялися судом апеляційної інстанції і правильно відхилені, оскільки сторони дійшли згоди, визначеної в п. 4.1 договору поруки, що порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Оскільки зобов'язання по поверненню кредитів не були виконані, а передбачений умовами договору поруки 3-річний термін з дня настання строку виконання не настав, порука відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України не є припиненою.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення апеляційного суду Луганської області від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

В.М.Колодійчук

О.В. Умнова