Справа № 362/1112/15-ц Головуючий у І інстанції Лебідь-Гавенко Г. М.
Провадження № 22-ц/780/2516/16 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 46 16.08.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

16 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Гуль В.В., Касьяненко Л.І.

при секретарі - Тимошевській С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2016 року у справі за позовом Києво-Святошинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: головного управління Держземагенства у Київській області, Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» до Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та витребування земельних ділянок, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом в інтересах держави в особі ГУ Держземагенства у Київській області та ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України», який мотивував тим, що в ході перевірки дотримання вимог земельного законодавства прокуратурою виявлено факт порушення закону при передачі громадянам у власність земельних ділянок.

Посилався, що ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України» здійснює користування земельною ділянкою загальною площею 971,21 га, для вирощування і реалізації насіння сільськогосподарських культур і розташована на території Глевахівської селищної ради, на підставі державного акту на право постійного користування землею НОМЕР_1, виданого 20 травня 2002 року Глевахівською селищною радою Васильківського району Київської області.

Разом з тим, рішенням господарського суду Київської області від 30-31 грудня 2008 року було задоволено позов Глевахівської селищної ради, припинено право постійного користування ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України» земельною ділянкою загальною площею 387,19 га, вилучено вказану ділянку у державного підприємтва на користь селищної ради, визнано недійсним державний акт на право постійного користування землею НОМЕР_1 в частині користування ділянкою площею 387,19 га та в цій частині скасовано його державну реєстрацію.

В подальшому Глевахівська селищна рада розпорядилася вилученими за рішенням суду землями.

Зокрема із вказаної ділянки, рішенням Глевахівської селищної ради від 22 червня 2007 року № 296-13-V було передано у власність відповідачці ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані по АДРЕСА_1.

Відповідачка 12 лютого 2008 року отримала державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, кадастровий номер НОМЕР_2.

На момент прийняття такого рішення Глевахівською селищною радою, був дійсним акт на право постійного користування землею НОМЕР_1 виданий «ДСВ ІФРГ НАН України» з категорією сільськогосподарського призначення.

Однак Глевахівська селищна рада не приймала рішень про зміну цільового призначення земельних ділянок по АДРЕСА_1, які були передані у приватну власність саме для будівництва та обслуговування жилого будинку.

Крім того, позивач посилається, що рішенням господарського суду Київської області від 21 квітня 2010 року, яке набрало чинності було задоволено подання Васильківського міжрайонного прокурора про перегляд у зв'язку із нововиявленими обставинами рішення господарського суду Київської області від 30-31 грудня 2008 року, дане рішення суду скасоване і ухвалено нове рішення, яким в позові Глевахівської селищної ради відмовлено в повному обсязі.

Прокурор вважає, що із скасуванням судового рішення зникла підстава для вилучення 387,19 га земель із користування ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України», а тому передача згаданих земель у власність фізичним особам порушує права ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України».

Отже, Глевахівська селищна рада, прийнявши рішення від 22 червня 2007 року № 219-13-V в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки діяла за відсутності для цього повноважень і з порушенням положень ч. 3 ст. 5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу», ч.4 ст.84, ч.5 ст.116, ч.9 ст.149 та ч.2 ст.150, ст. 20, 21 Земельного кодексу України, оскільки ділянки не були вилучені у державного підприємства повноважним органом у встановленому законом порядку.

Крім того, позивач посилається, що відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спірна земельна ділянка площею 0,0994 га по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27 липня 2012 року кумицькою Р.П. відчужена на користь ОСОБА_4, про що державним реєстратором Реєстраційної служби Васильківського МРУЮ 27 липня 2013 року прийнято рішення № 4431865 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку за ОСОБА_4, яка таким чином вибула із державної власності поза волею постійного користувача ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України», адже селищна рада не мала повноважень щодо розпорядження спірними земельними ділянками.

У зв'язку з наведеними обставинами з уточненнями, прокурор просив визнати недійсним рішення Глевахівської селищної № 296-13-V від 22 червня 2007 року в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки; визнати недійсним державний акт на її ім'я, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 4431865 від 27 липня 2013 року за ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0994 га будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 на користь Головного управління Держземагентства у Київській області та Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2, відповідно до положень ст.388 ЦК України.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2016 року у задоволенні позову прокурора відмовлено.

Перший заступник прокурора Київської області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким вимоги прокурора задовольнити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, що суд не дав належної оцінки факту порушення речових прав ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» на спірні земельні ділянки, які підтверджуються державним актом, виданим державному підприємству, який не змінений і не визнаний недійсним. Вважає що суд не врахував надані прокурором докази, які переконливо доводять накладання виділеної відповідачу ОСОБА_3 земельної ділянки на ділянку, яка перебуває у користуванні державного підприємства згідно державного акту.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до державного акту на право постійного користування землею НОМЕР_1, який зареєстровано за № 102, виданого Глевахівською селищною радою 20 травня 2002 року, у користуванні ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» перебуває земельна ділянка площею 971,21 га з цільовим призначенням для вирощування і реалізації насіння сільськогосподарських культур, а також переробки іншої сільськогосподарської продукції, що розташована на території Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області (а.с. 41-42).

Вказана ділянка надана у постійне користування державного підприємства рішенням Глевахівської селищної ради від 6 березня 2001 року.

Із вказаної ділянки, рішенням Глевахівської селищної ради від 26 червня 2007 року № 296-13-V було передано у власність з поміж інших відповідачу ОСОБА_3 земельну ділянку відповідно площею 0,0994 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані по АДРЕСА_1. Відповідачка 12 лютого 2008 року отримали державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, кадастровий номер НОМЕР_2 (а.с. 19)

За позовом Глевахівської селищної ради господарський суд Київської області своїм рішенням від 30-31 грудня 2008 року припинив право постійного користування ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України» на частину земельної ділянки площею 387,19 га, вилучив вказану ділянку у державного підприємства для суспільних потреб Глевахівської селищної ради, визнав недійсним державний акт на право постійного користування землею НОМЕР_1 в частині користування ділянкою площею 387,19 га та в цій частині скасував його державну реєстрацію ( а.с.24 - 25).

Крім того судом встановлено, що рішенням господарського суду Київської області від 21 квітня 2010 року, залишеним без змін постановами Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 02 липня 2010 року та Вищого господарського суду України від 23 червня 2011 року, задоволено подання Васильківського міжрайонного прокурора про перегляд у зв'язку із нововиявленими обставинами рішення господарського суду Київської області від 30-31 грудня 2008 року, дане рішення суду скасоване і ухвалене нове, яким в позові Глевахівської селищної ради про припинення права користування земельною ділянкою державного підприємства відмовлено в повному обсязі (а.с.24-25, 50-52).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності доводів прокурора, про передачу ділянки у власність ОСОБА_3 за рахунок земель ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України», посилаючись що надання земельних ділянок відповідачам відбулось саме у період чинності судового рішення від 30-31 грудня 2008 року про припинення права постійного користування ДП земельними ділянками, крім того, на час прийняття Глевахівською селищною радою рішення про виділення ОСОБА_3 спірної земельної ділянки, землі за ДВГ НААУ в Управлінні Держкомзему у Васильківському районі не обліковувались, отже рішення відповідачем прийнято з дотриманням земельного законодавства та за відсутності відомостей про накладення, тому суд послався, що фактичне накладення цих земельних ділянок встановлено не було.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками, з наступних підстав.

Відмовляючи у позові з підстав недоведеності доводів прокурора, суд не звернув уваги, що на підтвердження своїх позовних вимог прокурор надав суду запит направлений до Управління Держземагенства у Київській області від 25 лютого 2015 року № 1310вих-15 (а.с. 169), а також відповідь на нього за № 10-10-0.3-4058/2-15 від 13 березня 2015 року, згідно якого земельна ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_2 входить в межі ділянки ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України» ( а.с.46,168).

До вказаного листа Головне управління Держземагенства у Київській області додали належним чином посвідчену карту-схему земельної ділянки державного підприємства, на якій вказано розташування наданої ОСОБА_3 земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, яка повністю розташована в межах ділянки державного підприємства ( а.с.159,160, 167).

Отже вказані письмові документи, які згідно ст.57 ЦПК України є належними письмовими доказами, доводять факт виділення у власність ОСОБА_3 ділянки за рахунок земель ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України», при цьому відповідачами не спростовані.

В тому числі на підтвердження своїх вимог прокурор надав до суду апеляційної інстанції викопіювання із ортофотоплану із урахуванням технічної документації № L ІХ/8-93 та нанесенням місць взаємного розташування земельних ділянок ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» і земель, виділених селищною радою фізичним особам, в тому числі відповідачам, з якого чітко вбачається накладання земельної ділянки ОСОБА_3 відповідно площею 0,0994 га на ділянку № 6 державного підприємства (а.с. 279).

Крім того, прокуратурою надано до суду апеляційної інстанції копію науково-технічного звіту з виконання робіт за темою: «Відновлення значень координат меж земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні в ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» виготовлений Науково-дослідним інститутом геодезії і картографії Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 2243-16 від 09.02.2016 року.

В результаті проведеного дослідження встановлено, що технічна документація по складанню державного акту на право постійного користування землею Дослідному сільськогосподарському виробництву ІФРГ НАН України Васильківського району Київської області. Київ, 2000 рік. Виконавець робіт: Інститут землеустрою. Київське відділення Української академії наук та Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) згідно державного акта на постійне користування НОМЕР_1,від 20 травня 2002 року є ідентичними. ( а.с. 233-270)

Надані додатково прокурором докази, повністю підтверджують надані ним докази до суду першої інстанції щодо накладання земельних ділянок та спростовують висновки суду першої інстанції щодо недоведеності вимог прокурора.

Також, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання суду першої інстанції, як на підставу відмови у позові, на ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Основною метою вказаної норми є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення. Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов'язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.

Так, як зазначав прокурор, відповідач ОСОБА_3 набула право власності на спірну земельну ділянку, яка перебувала у користуванні ДП, незаконно, яка не була вилучена у встановленому порядку. Фактично звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про безоплатну передачу земельної ділянки та повернення її у власність держави і у користування законного користувача ДП.

Зазначені вище порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на матеріалах справи, ухвалене з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, колегія суддів вважає, що позов підлягає до

задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ч.5 ст. 116 ЗК України, надання земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, проводиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності.

Відповідно до положень ст.ст.125, 126 ЗК України (в редакції чинній на час видачі ДП державного акту у 2002 році) право постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання її користувачем документа, що посвідчує право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом.

Відповідно до положень ст.149 ЗК України земельні ділянки, що перебувають у постійному користуванні, можуть вилучатись у землекористувачів лише за їх згодою на підставі рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування. У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку.

Згідно ст.84 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної і приватної власності. До земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, належать земельні ділянки, на яких розташовані державні, у тому числі казені підприємства.

Відповідно з ч. 9 ст. 149 ЗК України земельні ділянки - рілля державної власності, що перебувають у постійному користуванні можуть вилучатися лише Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЗК України, землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів відносяться до особливо цінних земель. Вилучення особливо цінних земель для несільськогосподарських потреб не допускається, за винятком випадків, визначених ч.2 ст.150 ЗК України.

Згідно з ч.2 ст.150 ЗК України, земельні ділянки особливо цінних земель, що перебувають у державній або комунальній власності, можуть вилучатися за постановою Кабінету Міністрів України або за рішенням відповідної місцевої ради, якщо питання про вилучення (викуп) земельної ділянки погоджується Верховною Радою України.

Згідно ч.3 ст.5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності НАН України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу» вилучення земельних ділянок НАН чи галузевих академій може здійснюватися лише за згодою Президії НАН України.

Судом встановлено, що передана у власність ОСОБА_3 земельна ділянка, яка відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення і відноситься до особливо цінних земель (землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів) і знаходяться в межах земель, переданих у постійне користування ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України», у встановленому законом порядку не вилучалася у державного підприємства, не змінювалося їх цільове призначення, а відтак рішення Глевахівської селищної ради від № 296-13-V від 22 червня 2007 року про передачу ділянки у власність відповідачки та видачу їй державного акту на право власності на земельну ділянку суперечить вимогам закону та порушує права держави і ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України», які підлягають до захисту.

Відповідно до ст.21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Як зазначено в ч.1 ст.393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

З огляду на встановлені обставини справи та норми закону, колегія суддів вважає незаконним і підлягаючим скасуванню оспорюваного рішення Глевахівської селищної ради від 22 червня 2007 року № 296-13-V та визнанню недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 НОМЕР_3 площею 0,0994 га, скасуванню її державної реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без правової підстави заволоділа ним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.388 цього Кодексу якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі будь-яким шляхом.

Враховуючи, що відповідачка ОСОБА_3 незаконно володіє спірною земельною ділянкою площею 0,0994 га, а відповідач ОСОБА_4, є добросовісним набувачем земельної ділянки, оскільки 27.07.2012 року придбав спірну земельну ділянку площею, 0,0994 га. за відплатним договором у ОСОБА_3, при цьому ОСОБА_4 не знав і не міг знати про те, що відповідачка ОСОБА_3 не мала права відчужувати її, колегія суддів відповідно до ст.387 ЦК України та ст.ст.395,396 ЦК України вважає за необхідне витребувати із незаконного володіння ОСОБА_4 на користь Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» спірну земельну ділянку площею 0,0994 га. Такий спосіб захисту повністю відповідає приписам ст.ст.387, 396 ЦК України, згідно яких положення щодо захисту прав власника поширюються і на особу, яка має речове право на чуже майно, в даному випадку державне підприємство має речове право у вигляді права користування земельною ділянкою.

Вимоги прокурора щодо визнання відсутнім права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку задоволенню не підлягають з викладених вище підстав.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідачів судові витрати.

Керуючись ст.ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Києво-Святошинської місцевої прокуратури задовольнити частково.

Визнати незаконним і скасувати рішення Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області № 296 від 22 червня 2007 року в частині передачі у власність ОСОБА_3 земельної ділянки, площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, в АДРЕСА_1.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована по АДРЕСА_1 НОМЕР_3, кадастровий номер НОМЕР_2, виданий 12 лютого 2008 року на ім'я ОСОБА_3 та скасувати його державну реєстрацію.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 на користь Державного підприємства «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» земельну ділянку 0,10 га, що розташована по АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_2.

В решті позову відмовити.

Стягнути із відповідачів Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з кожного судовий збір в розмірі 89 гривні 32 коп. на користь прокуратури Київської області.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :