Справа № 509/2332/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

судді Курочки В.М.

при секретарі Задеряки Г.М.

з участю сторін: позивача ОСОБА_1, її представників ОСОБА_2. ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів за договором у розмірі 613 340 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

29 червня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому зазначила, що 15.04.2010 р. уклала із ОСОБА_4 нотаріально посвідчений попередній договір, за яким відповідач зобовязався у строк до 15.10.2010 р. укласти з нею з нотаріальним посвідченням в м. Іллічівськ основні договори купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, проспект Незалежності,4. На виконання умов попереднього договору вона здійснила передоплату відповідачу грошових коштів у сумі 301340 грн., що станом на той час було еквівалентно 38 000 доларів США. Своїх зобовязань за попереднім договором ОСОБА_4 не виконав і лише 05.01.2011 р. вона уклала з ним два нотаріально посвідчені не в м. Іллічівськ, а в смт Овідіополі договори купівлі-продажу зазначених вище жилого будинку та земельної ділянки. У попередньому договорі загальна вартість жилого будинку та земельної ділянки була зазначена у сумі 1188945 грн., а за укладеними 05.01.2011 р. нею з відповідачем договорами купівлі-продажу загальна вартість цього майна становила 1501340 грн., тобто була збільшена на 312395 грн.

Посилаючись, що в порівнянні з попереднім договором за договорами купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки вона переплатила відповідачу 301340 грн., позивач просила стягнути з відповідача як безпідставно набуті кошти 301 340 грн., а також неустойку за невиконання умов попереднього договору 312000 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримала.

Відповідач позов не визнав, посилаючись, що він безпідставний і попередній договір не був виконаний у передбачений строк, не з його вини, а через відсутність грошей у позивачки. Також просив застосувати щодо позовних вимог ОСОБА_1 позовну давність.

Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Статтею 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), а відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що 15.04.2010 р. ОСОБА_4 і ОСОБА_1 уклали нотаріально посвідчений попередній договір, за яким зобовязались у строк до 15.10.2010 р. укласти договір купівлі-продажу жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки, які розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, проспект Незалежності,4. (а.с. 14)

Пунктом 1.3. попереднього договору сторони погодили ціну предметів договору купівлі-продажу 1 188 945 грн., що на той час було еквівалентно 150 000 доларів США (а.с. 14)

У встановлений п. 1 попереднього договору строк, тобто до 15.10.2010 р., сторони не уклали основні договору купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки, у звязку з чим і відповідно до наведених вище положень ч. 3 ст. 635 ЦК України, зобовязання встановлене попереднім договором, припинилось.

05.01.2011 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_1 уклали нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу земельної ділянки та жилого будинку, розташованих в с. Молодіжне, проспект Незалежності,4. За взаємною домовленістю сторони встановили ціну жилого будинку 500000 грн. і земельної ділянки 700 000 грн. При цьому в обох договорах купівлі-продажу було зазначено, що розрахунок між сторонами здійснюється з відстроченням платежу. В день укладання договорів ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_1 за жилий будинок 396000 грн. і за земельну ділянку 596000 грн., а суми що залишилися, тобто по 104000 грн. за жилий будинок і земельну ділянку ОСОБА_1 зобовязалась сплатити продавцю у строк до 30.12.2012 р. (а.с. 9-11, 17-18)

ОСОБА_1 добровільно погодилась на збільшення ціни предметів договорів купівлі-продажу, уклала ці договори з відповідачем, згідно договору про повний розрахунок від 10.05.2011 р. сплатила ОСОБА_4 за жилий будинок борг в сумі 104 000 грн., тобто вчинила дії щодо повного виконання договорів, не оспорювала їх і не порушувала в судовому порядку питання про їх розірвання. Борг у розмірі 104 000 грн. за земельну ділянку стягнено з позивачки на користь відповідача рішенням суду від 09.04.2015 р. (а.с. 15, 52-66)

Твердження позивачки, що у порівнянні з попереднім договором, ціна предметів купівлі-продажу за укладеними нею з відповідачем 05.01.2011 р. договорами необгрунтовано була збільшена відповідачем на 312395 грн. не відповідають дійсності, а тому у цій частині позовні вимоги суд вважає безпідставними.

Пунктом 2.5. попереднього договору сторони передбачили, що у випадку невиконання зобовязань, передбачених п. 1 договору ОСОБА_4, він зобовязаний сплатити ОСОБА_1 штраф у розмірі 312 000 грн. (а.с. 14)

Будь-яких допустимих доказів того, що основні договори купівлі-продажу не були укладені у строк до 15.10.2010 р. з вини ОСОБА_4 позивач суду не надала.

Заперечення відповідача про те, що договори купівлі-продажу жилого будинок та земельної ділянки не були укладені у строк до 15.10.2010 р. з вини самої позивачки через відсутність у неї достатніх грошових коштів, повністю підтверджуються договорами купівлі-продажу від 05.01.2011 р., у яких передбачено відстрочення платежів ОСОБА_1 за придбане нею у відповідача майно. (а.с. 9,15,17)

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки за ухилення від виконання зобовязання у сумі 312000 грн. необгрунтовані і задоволенню не підлягають.

Не приймає до уваги суд заперечення відповідача, що ОСОБА_1 пропустила строк позовної давності і у задоволенні її позову слід відмовити саме з цих підстав.

Дійсно про невиконання умов попереднього договору щодо строку його укладення, тобто до 15.10.2010 р., ОСОБА_1 стало відомо 16.10.2010 р., а з позовом до суду вона звернулась 26.06.2016 р., тобто з пропуском строку позовної давності. (а.с. 3)

Посилання ОСОБА_1, що строк позовної давності для стягнення з відповідача неустойки у розмірі 312000 грн. слід рахувати не з 16.10.2010 р., а з дня ухвалення апеляційним судом Одеської області рішення від 16.07.2015 р., суд вважає безпідставними.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставні та необгрунтовані, то в позові їй має бути відмовлено саме з цих підстав, а не у звязку з пропуском строків позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, ст. ст.16,256,257,267,509,526,609,-610, 612, 635 ЦК України,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштв за договором у розмірі 613 340 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя: ОСОБА_6