Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді - Городецької Л.М.,

при секретарі - Турчин З.В.,

за участю представників

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, третя особа - Львівське комунальне підприємство «Центральне» про приведення квартири до попереднього стану,

в с т а н о в и в :

Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася в суд з позовом, просить зобовязати відповідача за власні кошти привести квартиру №8 будинку №23 на вул. Б. Хмельницького у м. Львові до попереднього стану: відновити приміщення житлових кімнат пл. 20,8 кв.м., пл. 17,4 кв.м. та приміщення вбиральні пл. 1,2 кв.м., та стягнути судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що будинок №23 на вул. Б. Хмельницького у м. Львові перебуває у власності Львівської міської ради на обслуговуванні ЛКП «Центральне» і є памяткою архітектури. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки форми Ф-2 від 25.06.2014 року №2947, виданої ЛКП «Центральне» власником квартири №8 будинку №23 на вул. Б. Хмельницького у м. Львові є відповідач. 14.03.2014 року ЛКП «Центральним» було складено акт і попередження про те, що відповідач переніс унітаз в приміщення ванної кімнати, в житлових кімнатах облаштував 2 (два) кабінети. Самовільне будівництво виявлено 14.03.2014 року. 14.03.2014 року ЛКП «Центральне» складено протокол №159 про адміністративне правопорушення за ст. 150 КУпАП. 14.03.2014 року ЛКП «Центральне» було скеровано відповідачу попередження із зобовязанням подати документи на розгляд міжвідомчої комісії Галицького району. 18.07.2014 року головою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради прийнято розпорядження №283, яким затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району та зобовязано гр. ОСОБА_3 - власника квартири №8 будинку №23 на вул. Б. Хмельницького у м. Львові за власні кошти привести квартиру до попереднього стану: відновити приміщення житлових кімнат пл. 20,8 кв.м., пл. 17,4 кв.м. та приміщення вбиральні пл. 1,2 кв.м. 25.07.2014 року комісією ЛКП «Центральне» було скеровано відповідачу попередження про приведення вищевказаної квартири до попереднього стану, однак 18.09.2014 року комісією в складі головного інженера ЛКП «Центральне», майстрів складено акт про те, що відповідач не виконав розпорядження голови Галицької районної адміністрації, а саме не привів кв. 8 до попереднього стану згідно розпорядження.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала із мотивів, викладених у фабулі позову. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив із підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с.32-34). Просив у задоволенні позову відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Представник третьої особи ЛКП «Центральне» в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, тому, згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову Галицької районної адміністрації слід відмовити з наступних підстав.

Згідно довідки з місця проживання про склад сімї і прописки №2947 від 25.06.2014 року, виданої ЛКП «Центральне», власником квартири №8 у будинку №23 на вул. Б. Хмельницького у м. Львові є відповідач - ОСОБА_3 (а.с. 4).

Будинок №23 по вулиці Б. Хмельницького у м. Львові належить до памяток архітектури (охоронний №363, згідно із рішенням Львівського облвиконкому №130 від 26.02.1980 року).

14.03.2014 року ЛКП «Центральне» складено протокол №159 про адміністративне правопорушення за ст. 150 КУпАП (а.с. 5 ) та акт - попередження про те, що відповідач переніс унітаз в приміщення ванної кімнати, в житлових кімнатах облаштував 2 (два) кабінети, (а.с. 6).

14.03.2014 року ЛКП «Центральне» скеровано відповідачу попередження із зобовязанням подати документи на розгляд міжвідомчої комісії Галицького району (а.с.7).

Постановою №50 Адміністративної комісії Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 05.06.2014 року, яка набрала законної сили 15.06.2014 року, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 - закрито у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с. 35).

Незважаючи на це, 18.07.2014 року головою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради прийнято розпорядження №283 «Про приведення квартири №8 на вул. Б. Хмельницького, 23 до попереднього стану» (а.с. 8). Вказаним розпорядженням затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району (протокол №23 від 08.07.2014 року §5 /а.с. 9/), відповідно до якого зобовязано гр. ОСОБА_3 - власника квартири №8 на вул. Б. Хмельницького, 23 за власні кошти привести квартиру №8 на вул. Б. Хмельницького, 23 до попереднього стану: відновити приміщення житлових кімнат пл. 20,8 кв.м., пл. 17,4 кв.м. та приміщення вбиральні пл. 1,2 кв.м.

25.07.2014 року ЛКП «Центральне» було скеровано попередження про необхідність привести квартиру №8 будинку 23 на вул. Б. Хмельницького у м. Львові до попереднього стану шляхом відновлення приміщення житлових кімнат та приміщення вбиральні (а.с. 10). 01.09.2014 року Галицькою районною адміністрацією Львівської міської ради в Галицькому районному суді м. Львова предявлено позов до ОСОБА_3 про приведення квартири до попереднього стану (а.с. 2). 18.09.2014 року комісією ЛКП «Центральне» складено акт про те, що відповідачем не виконано вимоги вищезазначеного розпорядження (а.с. 12).

У судовому засіданні судом встановлено, що зміну планування квартири №8 буд. 23 на вул. Б. Хмельницького у м. Львові ОСОБА_3 здійснено на основі проекту, розробленого спеціалізованою ліцензованою проектною організацією ПП «Інтерєр - Ательє», котре здійснює господарську діяльність, повязану із створенням обєктів архітектури згідно ліцензії Серії АВ №555490 (а.с. 36).

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, складеного ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 28.05.2014 року (інвентарний номер 352/4), квартира складається із двох кімнат, житловою площею 33,5 кв.м (1-а кімната - 18,3 кв.м,2-га кімната - 15,2 кв.м.), кухні площею 15,2 кв.м., обєднаної ванни з вбиральнею площею 2,6 кв.м., коридору 5,3 та 2,2 кв.м., комірки1,2 та 0,3 кв.м., і 2-ох гардеробних по 2,3 кв.м. кожна. Загальна площа квартири становить 60,5 кв.м. (а.с. 38).

Згідно з висновком Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради щодо проектної документації на відповідність будівельних норм самочинно здійсненого перепланування на території історичного ареалу міста, за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 23 за №04-1669 від 08.08.2014 року, беручи до уваги те, що архітектурні перетворення здійснені у межах внутрішнього простору приміщень будівлі та квартири, управління охорони історичного середовища вважає надану проектну документацію та проведені самочинні змінитакими, що не суперечать нормам захисту традиційного історичного середовища міста і не порушують памяткоохоронних норм і правил (а.с. 37).

Як про те зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом (п. 1).

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

«Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, визначено, що до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків; переобладнання - улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Згідно зі ст. 151 ЖК України (ЖК Української РСР), громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом Української РСР.

Відповідно до норм ст. 152 ЖК України (ЖК Української РСР),виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується.

Слід враховувати, що нормативними правовими актами визначено поняття переобладнання об'єктів, які не належать до самочинного будівництва і відповідно не вимагають дозволу на його проведення. Так, згідно з п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24 травня 2001 р. №127, не є самочинним будівництвом, зокрема: для будинків садибного типу, дачних та садових будинків: зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд (незалежно від наявності фундаменту), погребів, веранд, тамбурів, бань, хлівів, гаражів, літніх кухонь та ін.; для квартир багатоквартирних житлових будинків, гуртожитків: перепланування, пов'язані зі збільшенням житлової або підсобної площі за рахунок демонтажу або влаштування перегородок без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок за рахунок площ коридорів та допоміжних приміщень, влаштування чи закриття дверних (віконних) прорізів у внутрішніх некапітальних стінах, демонтування або влаштування перегородок між приміщеннями кухні і житлової кімнати тощо.

Конвенцією про охорону архітектурної спадщини Європи (підписана 03.10.1985 р.; набрала чинності 01.12.1987 р.; підписана від імені України 25.11.2005 р.; ратифікована 20.09.2006 р.; набрала чинності 01.04.2007 р.) визначено архітектурну спадщину, обєкти спадщини, що підлягають охороні, заходи та правові процедури охорони. Для цілей цієї Конвенції вираз "архітектурна спадщина" включає такі нерухомі об'єкти: 1. пам'ятки: усі будівлі та споруди, що мають непересічне історичне, археологічне, мистецьке, наукове, соціальне або технічне значення, включаючи усі особливості їхнього технічного виконання та оздоблення;… (ст. 1). Відповідно до Конвенції, Кожна Сторона зобов'язуєтьсязаохочувати приватну ініціативу, спрямовану на підтримання в належному стані і реставрацію архітектурної спадщини (ст. 6). Кожна Сторона зобов'язується прийняти комплексну політику збереження архітектурної спадщини, яказаохочує програми реставрації та підтримання в належному стані архітектурної спадщини (ст. 10). Приділяючи належну увагу архітектурному та історичному характеру спадщини, кожна Сторона зобов'язується сприяти: - використанню об'єктів архітектурної спадщини, що охороняються, із врахуванням потреб сучасного життя; - пристосуванню, коли це можливо, старовинних будівель для нового використання (ст. 11).

Ст. 54 Конституції України встановлено, що держава забезпечує збереження історичних пам'яток та інших об'єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.

Згідно вимог ч. 1 ст. 24 Закону України «Про охорону культурної спадщини», власник або уповноважений ним орган, користувач зобов'язані утримувати пам'ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору.

Відповідно до вимог ст. 39 цього Закону, власник пам'ятки або уповноважений ним орган, особа, яка набула права володіння, користування чи управління нею, забезпечує збереження, утримання в належному стані, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію та ремонт пам'ятки за власні кошти, якщо інше не передбачено відповідним договором або законом.

Законом України «Про архітектурну діяльність» визначено, що: архітектурне рішення - авторський задум щодо просторової, планувальної, функціональної організації, зовнішнього вигляду й інтер'єру об'єкта архітектури, а також інженерного та іншого забезпечення його реалізації, викладений в архітектурній частині проекту на всіх стадіях проектування і зафіксований у будь-якій формі; проект- документація для будівництва об'єктів архітектури, що складається з креслень, графічних і текстових матеріалів, інженерних і кошторисних розрахунків, які визначають містобудівні, об'ємно-планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні та технологічні рішення, вартісні показники конкретного об'єкта архітектури, та відповідає вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил (ст. 1).

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», проектна документація на будівництво об'єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, державних будівельних норм, стандартів і правил та затверджується замовником (ч. 1). Проектна документація на будівництво об'єктів не потребує погодження державними органами, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, юридичними особами, утвореними такими органами (ч. 6).

Із наведеного вбачається, що архітектурні перетворення, здійснені відповідачем у межах внутрішнього простору приміщень належної йому на праві власності квартири, - не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування,- не суперечать нормам захисту традиційного історичного середовища міста і не порушують памяткоохоронних норм і правил, - не призвели й не призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту. Відтак, здійснення таких перетворень не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання, а після завершення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується.

На думку суду, безпідставними вбачаються вимоги позивача відновити приміщення двох кімнат, переобладнаних відповідачем у кабінети, оскільки згідно із Методичними рекомендаціями з питань технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 05.09.2003 №146, у зв'язку з розширенням сфери використання житлових та допоміжних приміщень, відповідно до сучасних вимог щодо підвищеного рівня комфорту, у житлових будинках створюються приміщення нового призначення: вітальні, їдальні, домашні кабінети, бібліотеки, дитячі ігрові кімнати, більярдні, тренажерні, молебні кімнати, вимоги до яких аналогічні вимогам, що пред'являються до житлових, і тому ці приміщення відносяться до категорії житлових (п. 2.5).

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як про те встановлено у п. 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», спори з питань містобудування вирішуються інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. Підп. 2.7 «Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові», затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 року №835 «Про затвердження Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові» (зі змінами) встановлено, що акт-попередження у всіх випадках самочинного будівництва складається на момент його виявлення, тобто негайно, та реєструється у журналі реєстру самочинного будівництва (форма довільна); у справах, які належать до повноважень інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, районні адміністрації скеровують акти-попередження у вказану інспекцію для прийняття відповідного рішення. Згідно ч. 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

Водночас, як про те вбачається із матеріалів справи, районною адміністрацією не було залучено Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області на виконання повноважень інспекції, котроюне видавалося відповідачу жодних приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

За вказаних обставин, проаналізувавши наведені норми права, подані документи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає незаконним розпорядження голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 18.07.2014 року №283 «Про приведення квартири №8 на вул. Б. Хмельницького, 23 до попереднього стану», оскільки таке порушує охоронювані законом права та інтереси відповідача ОСОБА_3 та не узгоджується з вимогами чинного законодавства.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, тому підстав для задоволення позову не вбачає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 16, 57-61, 169, 208, 209-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У позові Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, за участю третьої особи - Львівського комунального підприємства «Центральне», про приведення квартири №8 у будинку №23 на вул. Б. Хмельницького у м. Львові до попереднього стану шляхом відновлення приміщення житлових кімнат та приміщення вбиральні - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М.Городецька