Номер провадження: 22-ц/785/1416/16
Головуючий у першій інстанції Нікітішин В. П.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Калараш А.А.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Реєстраційна служба по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, про визнання права власності на спадкове майно, зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту його постійного проживання із спадкодавцем, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 02 вересня 2015 року,

встановила:

У травні 2014 р. ОСОБА_6, ОСОБА_5 звернулися до суду із вищезазначеним позовом, в якому з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 01.09.2015 р. остаточно просили визнати за ними в рівних частках, як за спадкоємцями першої черги за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р. матері - ОСОБА_7., право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі - Житловий будинок).

Свої вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_5 обґрунтовували тим, що вони та відповідач є спадкоємцями першої черги після смерті матері. Вони на час смерті матері постійно проживали та були зареєстровані у спірному житловому будинку, тому спадщину прийняли.

ОСОБА_6 на час відкриття спадщини у спірному житловому будинку не проживав, протягом встановленого строку із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернувся.

Однак, на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17.07.2009 р., яким за відповідачем було визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері на весь спірний житловий будинок, останній провів державну реєстрацію права власності.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.12.2013 р. рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17.07.2009 р. було скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_6.

Не визнавши первісний позов, ОСОБА_6 у червні 2014 р. звернувся до суду із вищезазначеним зустрічним позовом, в якому з врахуванням ухвали Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04.03.2015 р., за заявою ОСОБА_6 від 04.03.2015 р. про залишення без розгляду зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 в частині визнання за ним права власності на спадкове майно, визнання права власності на новостворене нерухоме майно, проведення розподілу спадкового майна з врахуванням новоствореного нерухомого майна, остаточно просив встановити факт постійного його проживання разом із спадкодавцем - ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р., на час відкриття спадщини, у спірному житловому будинку. В задоволені позовних вимог первісного позову просив відмовити.

ОСОБА_6 зустрічні позовні вимоги обґрунтовував тим, що на час смерті матері він разом із сестрами постійно проживав у спірному житловому будинку, а тому також прийняв спадщину.

Дійсно, за час життя матері він був зареєстрований в іншому місці - АДРЕСА_2 Одеської області, у належному бабусі - ОСОБА_8 житловому будинку, який не був придатним для проживання. Тому, він постійно проживав разом з матір'ю у належному їй спірному житловому будинку. З дозволу останньої, за час її життя, він отримав дозвіл на проведення будівництва веранди, ванної кімнати, котельні, сараю, гаражу та вбиральні. Під час життя матері проводив будівельні роботи у спірному житловому будинку. Зробив газифікацію житлового будинку, встановив газовий котел. Після смерті останньої продовжує проживати у спірному житловому будинку, добудував його та приймає участь у його утриманні.

Позивачі, їх представник у судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх за викладених у позові підстав. Зустрічні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні.

Відповідач у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити за викладених у зустрічному позові підстав. У задоволенні первісного позову просив відмовити.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 02.09.2015 р. у задоволенні первісного позову ОСОБА_6, ОСОБА_5 та зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

ОСОБА_6 в апеляційній скарзі оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні його зустрічного позову про встановлення факту його постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Просить рішення суду першої інстанції в оскарженій частині скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення його зустрічного позову. Посилається на те, що в оскарженій частині рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

ОСОБА_6 у письмових запереченнях на апеляційну скаргу вважала необхідним скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. Посилалася на те, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки відповідач не надав письмових доказів його постійного проживання разом із спадкодавцем. З 03.06.1993 р. по 11.12.2007 р. ОСОБА_6 був зареєстрований по АДРЕСА_2 Лише 12.08.2009 р. останній зареєструвався у спірному житловому будинку. Не проживання відповідача у спірному житловому будинку було підтверджено показами свідків. Попереднім рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.12.2013 р. було відмовлено у визнанні за відповідачем права власності в порядку спадкування на спірний житловий будинок у зв'язку з відсутністю у матеріалах справи відомостей щодо його проживання із спадкодавцем. Цим рішенням відмовлено у визнанні права власності на спадкове майно, а зараз ОСОБА_6 просить встановити факт постійного проживання. Сплинув строк позовної давності, який розповсюджується як на позовне, так і на окреме провадження, про застосування якого вона зробила заяву. Під час розгляду іншої справи, за позовом ОСОБА_6 про їх виселення із спірного житлового будинку, вона ніколи не визнавала факт постійного проживання ОСОБА_6 разом із матір'ю.

ОСОБА_6 та її представник - ОСОБА_9, який є одночасно і представником другої позивачки - ОСОБА_5, у судовому засіданні підтримали вкладені у письмових запереченнях на апеляційну скаргу доводи та вимоги.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Реєстраційна служба по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області представника у судове засідання не направила. Про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Причини неявки представника не повідомила. Заяв та клопотань не надала.

Згідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином сповіщених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не оскаржено, а тому в апеляційному порядку в цій частині не переглядається (ст. 303 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції в оскарженій частині вказаним вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 на час відкриття спадщини мав декілька місць проживання. При цьому, проживання останнього у спадковому будинку на час відкриття спадщини не було його постійним і беззаперечним місцем проживання. Ця обставина встановлена рішенням апеляційного суду Одеської області від 11.12.2013 р., в якому вказано, що ОСОБА_6 спадщину не прийняв, роз'яснено останньому його право на визначення додаткового строку на право подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини (Т. 2, а. с. 207 - 209 зворотня сторона).

Колегія суддів вважає, що погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, цих висновків суд дійшов при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального (ст. 1268 ЦК України, ст. ст. 2, 3 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні») та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 179, 212, 213 ЦПК України) права. Такими, що не відповідають обставинам справи, суперечливими є висновки суду першої інстанції про те, що проживання останнього у спадковому будинку на час відкриття спадщини не було його постійним місцем проживання, відсутні письмові докази цього. Доводи апелянта є частково обґрунтованими.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_6, як і його сестри - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є спадкоємцями першої черги за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 р. матері - ОСОБА_7. До складу спадщини входить належний померлій спірний житловий будинок. Вказані обставини визнані сторонами, не оспорюються ними, а тому не підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 61 ЦПК України).

Відповідно до домової книги (Т. 1, а. с. 57 - 58 зворотня сторона) ОСОБА_6 з 27.06.1990 р. був зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1. Згідно копії паспорту, оригінал якого було оглянуто у судовому засіданні, з 03.06.1993 р. по 11.12.2007 р. ОСОБА_6 був зареєстрований за адресою - АДРЕСА_2. З 12.08.2009 р. зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 (Т. 2, а. с. 69 - 69 зворотня сторона).

У робочому проекті з газифікації за 2008 р. житлового будинку по АДРЕСА_1 замовником вказаний - ОСОБА_6, у квитанціях він же вказаний платником за розробку вказаного проекту (Т 1, а. с. 71 - 72 зворотня сторона).

Договір від 30.07.2008 р. з МП «Газсервіс» на виконання робіт з газифікації спірного житлового будинку (Т. 1, а. с. 73 - 73 зворотня сторона) укладено ОСОБА_6.

Договір з Котовським РЕМ на користування електричною енергією від 13.12.2005 р., у спірному житловому будинку, було укладено ОСОБА_7 (Т. 1, а. с. 74 - 74 зворотня сторона). Однак, договір від 27.05.2013 р. на користування електричною енергією у спірному житловому будинку, (Т. 1, а. с. 75) підписаний ОСОБА_6.

У розрахунковій книжці по оплаті за природний газ, в якій містяться відомості про здійснену оплату за час життя ОСОБА_7, абонентом вказаний - ОСОБА_6 (Т. 1, а. с. 77 - 77 зворотня сторона).

У договорі про надання населенню послуг з газопостачання від 05.11.2008 р., відносно спірного житлового будинку, споживачем вказаний ОСОБА_6 (Т. 1, а. с. 79). ОСОБА_6 також вказаний абонентом у розрахунковій книжці по оплаті за природний газ, в якій містяться відомості про здійснену оплату після смерті ОСОБА_7 (Т. 1, а. с. 76 - 76 зворотня сторона, 78 - 78 зворотня сторона).

Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Котовської міської ради від 26.04.2007 р. № 107 ОСОБА_7 було дозволено будівництво у спірному житловому будинку веранди, сараю, гаражу (Т. 1, а. с. 122).

З наявних у справі технічних паспортів від 27.02.2004 р. (Т. 1, а. с. 83 - 87), від 10.07.2009 р. (Т. 1, а. с. 107 - 115), від 14.05.2012 р. (Т. 1, а. с. 100 - 104), світлин (Т. 1, а. с. 140 - 141, 170 - 173, 183 - 201) вбачається, що до спірного житлового будинку були добудовані приміщення. В судовому засіданні ОСОБА_6 визнала, що ОСОБА_6 добудував приміщення до спірного житлового будинку, однак не погоджувалася зі складом цих приміщень та їх площею. Вказане свідчить, що за час життя матері ОСОБА_6 проводив будівельні роботи у спірному житловому будинку.

У письмових поясненнях сусідів ОСОБА_6 - ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, підписи яких завірені належним чином, вказується, що ОСОБА_6 з народження постійно проживав та проживає у спірному житловому будинку. Добудовував його за час життя матері та продовжує будівництво після смерті останньої (Т. 1, а. с. 81). Вказані свідки у судовому засіданні надали аналогічні пояснення (Т. 2, а. с. 133 - 137).

Свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, та ОСОБА_17 у суді першої інстанції пояснили, що ОСОБА_6 проживав з матір'ю, проводив будівельні роботи у будинку. ОСОБА_17 також пояснив, що житловий будинок у с. Вестернічани був у аварійному стані, ОСОБА_6 у ньому не проживав (Т. 2, а. с. 137 зворотня сторона - 139, 167 - 171, 177 - 177 зворотня сторона).

Вказані поясненні свідків співвідносяться з вищевказаними письмовими доказами по справі. У сукупності вищевказані докази свідчать про постійне проживання ОСОБА_6 у належному його матері житловому будинку на час відкриття спадщини. Зацікавленість останнього станом, в якому знаходиться житловий будинок, проведення робіт з покращення його технічного стану.

За вказаних обставин колегія суддів критично відноситься і не приймає до уваги пояснення позивачки ОСОБА_5, яка була допитана у якості свідка, пояснення чоловіка позивачки - ОСОБА_18 та доньки позивачки - ОСОБА_19 (Т. 2, а. с. 155 зворотня сторона - 158, 161 зворотня сторона - 166 зворотня сторона). Вказані свідки є зацікавленими особами.

Свідок ОСОБА_20 у своїх поясненнях посилалися на відомості, які їй начебто стали відомі зі слів померлої ОСОБА_7 (Т. 2, а. с. 147 - 150). Свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 не дали стверджувальних пояснень щодо не проживання ОСОБА_6 у спірному житловому будинку, а тільки пояснили, що останній приїжджав з боку військового містечка, під час проведення будівельних робіт не бачили ОСОБА_6 у житловому будинку (Т. 2, а. с. 173 - 175 зворотня сторона).

Свідок ОСОБА_23 не дав стверджувальних пояснень щодо постійного проживання ОСОБА_6 в іншому місці (Т. 2, а. с. 176 - 177, 193).

Разом з тим, свідок з боку позивачів - ОСОБА_24 свідчила про те, що сестри та брат разом проживали у спірному житловому будинку(Т. 2, а. с. 152 - 154).

У висновку № 35-2014 судової будівельно-технічної експертизи від 17.08.2014 р. щодо визначення ринкової вартості спірного житлового будинку (Т. 1, а. с. 150 - 175) вказується, що у спірному житловому будинку фактично облаштовано дві квартири

Відповідно до Виписки з домової книги про склад сім'ї та прописку від 08.06.2011 р. у спірному житловому будинку проживають та зареєстровані: - ОСОБА_6; - ОСОБА_6; - ОСОБА_5 з чоловіком - ОСОБА_18, та донькою - ОСОБА_19 (Т. 1, а. с. 133).

Вищевказане у своїй сукупності доводить, що ОСОБА_6 постійно проживав на час відкриття спадщини у спірному житловому будинку разом із своїми сестрами та спростовує доводи позивачів щодо постійного проживання останнього у спірному житловому будинку тільки з часу його реєстрації - 12.08.2009 р..

Колегій суддів також приймає до уваги, що відповідно до наданих апеляційному суду Свідоцтв про право на спадщину за законом від 20.10.2015 р. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 успадкували після смерті матері - ОСОБА_7 по 1/3 ч. кожна житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями, який знаходиться у АДРЕСА_1. (Т. 2, а. с. 57 - 58)

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.10.2015 р. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зареєстрували своє право власності на 1/3 ч. житлового будинку (Т. 2, а. с. 59 - 62).

Між сторонами виникли спадкові правовідносини.

За правилами, передбаченими ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в яком у фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що громадянам України гарантується свобода вільного вибору місця проживання на її території. Реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод передбачених Конституцією, законами. Місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає понад шість місяців на рік. Реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Встановлено, що на час смерті матері - ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р., ОСОБА_25 був зареєстрований не в належному спадкодавцю житловому будинку. Разом з тим, як вбачається з вищевказаних роз'яснень Пленуму Верховного Суду України постійне місце проживання фізичної особи може бути встановлено судом на основі різних юридичних фактів, не обов'язково пов'язаних з її реєстрацію компетентними органами, якщо суду надані відповідні докази про те, що фізична особа не проживає за місцем своєї реєстрації, а постійно проживає поза межами місця реєстрації.

Надані ОСОБА_6 докази в їх сукупності свідчать про те, що хоча останній на час відкриття спадщини був зареєстрований за адресою - АДРЕСА_2, але постійно проживав разом із спадкодавцем за адресою - АДРЕСА_1 у належному його матері - ОСОБА_7 житловому будинку.

За вищевказаних обставин зустрічні позовні вимоги ОСОБА_6 про встановлення факту його постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягають задоволенню. Заперечення позивачів ОСОБА_6, ОСОБА_5 щодо реєстрації ОСОБА_6 в іншому місці не приймаються до уваги.

Не приймаються до уваги і пояснення позивачів та посилання суду першої інстанції щодо преюдиції чинного рішення апеляційного суду Одеської області від 11.12.2013 р.. По-перше, вказаним рішенням між тими ж сторонами розглядався інший спір - про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. По-друге, у вказаному рішенні вказується про відсутність у матеріалах справи відомостей щодо проживання ОСОБА_6 зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Доводи позивачів щодо пропуску ОСОБА_6 строку позовної давності, про застосування якої було зроблено заяву, колегія суддів не приймає до уваги. Перебіг позовної давності перервався поданням позову ОСОБА_6 до своїх сестер про визнання права власності у порядку спадкування на спірний житловий будинок (ч. 2 ст. 264 ЦК України).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення останнім вищезазначених норм матеріального та процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити нове рішення про задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_6, яким встановити факт постійного проживання останнього разом із спадкодавцем - ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р., на час відкриття спадщини, за адресою - АДРЕСА_1. Вказаним рішенням будуть реалізований такі засади цивільного законодавства, як судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність (п. п. 5, 6 ст. 3 ЦК України).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 02 вересня 2015 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 про встановлення факту його постійного проживання із спадкодавцем - скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення.

Зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту його постійного проживання із спадкодавцем - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_6 разом із спадкодавцем - ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на час відкриття спадщини, за адресою - АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

А. А. Калараш