У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДемяносоваМ.В., Леванчука А.О., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про скасування судового наказу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Рожищенського районного суду Волинської області від 14 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 27 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

26 жовтня 2015 року Рожищенським районним судом Волинської області задоволено заяву Ківерцівського міського виробничого управління житлово-комунального господарства про видачу судового наказу; видано судовий наказ про стягнення на їхню користь з ОСОБА_4 2 358 грн 39 коп. заборгованості та 609 грн судового збору.

3 листопада 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про скасування вказаного вище судового наказу.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 14 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 27 січня 2016 року, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_4 про скасування судового наказу.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постановлені ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частина 3 ст. 105 ЦПК України передбачає, що заява про скасування судового наказу, крім іншого, має містити посилання на обставини, які свідчать про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача; посилання на докази, якими боржник обґрунтовує свої заперечення проти вимог стягувача; перелік документів, що додаються до заяви.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_4 про скасування судового наказу, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що стягувачем на підтвердження надання комунальних послуг надано договір про надання комунальних послуг, а також інші докази на підтвердження фактичного надання та отримання таких послуг, а боржником всупереч вимог закону, а саме: ст. 105 ЦПК України, в заяві про скасування судового наказу не зазначено про обставини, які свідчать про повну чи часткову необґрунтованість вимог стягувача, а також не зазначено посилання на докази, якими він обґрунтовує свої заперечення проти вимог стягувача, що і стало підставою для відмови в задоволенні заяви.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи заявника не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, ухвалу Рожищенського районного суду Волинської області від 14 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 27 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Демяносов А.О. Леванчук
О.В. Ступак

Колегія суддів: