АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/428/14-ц Головуючий в І інстанції
Категорія 27 ( І ) ОСОБА_1
№ 22-ц/774/1150/К/16 Доповідач Соколан Н.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Соколан Н.О.,

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю: секретаря: - ОСОБА_4,

представника позивача ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 ОСОБА_8 на заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_9, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2014 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду зі вказаним позовом до ОСОБА_9, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що 11.04.2007 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_9 було укладено кредитний договір № DND0AN09986183, згідно якого ОСОБА_9 було надано кредит у сумі 50597,26 грн. на строк до 01.04.2014 р. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором.

Виконання позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечується порукою, відповідно до укладеного Договору поруки № DND0AN09986183/1 від 11.04.2007 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_7, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання Боржником зобовязань за кредитним договором № DND0AN09986183 від 11.04.2007 р..

Позичальник та поручитель умови кредитного договору належним чином не виконують, у звязку з чим, станом на 20.12.2013 року наявна заборгованість.

За таких обставин просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за договором кредиту в сумі 192867,55 грн.

Заочним рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2015 року позов задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_9, ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 192867,55 грн. заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_9, ОСОБА_7, з кожного по 964,34 грн. судового збору на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_8 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Вважає, що суд першої інстанції не повідомив її належним чином про час розгляду справи; позивачем не доведено факту укладення кредитного договору шляхом надання належним фінансових документів про отримання ОСОБА_9 кредитних коштів. Також судом не прийнято до уваги, що кредитні кошти були використані для придбання автомобіля, на який позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернув стягнення, тобто кредитні вимоги вже задоволені.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що 11.04.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_9 було укладено кредитний договір № DND0AN09986183, згідно якого ОСОБА_9 було надано кредит у сумі 50597,26 грн. на строк до 01.04.2014 р. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором.

Виконання позичальником зобовязань за кредитним договором забезпечується порукою, відповідно до укладеного Договору поруки № DND0AN09986183/1 від 11.04.2007 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7, згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання Боржником зобовязань за кредитним договором № DND0AN09986183 від 11.04.2007 року.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, у звязку з чим, станом на 20.12.2013 року наявна заборгованість у сумі 192867,55 грн., з яких:

37086,56 грн. - заборгованість за кредитом;

68388,53 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

3298,10 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

84094,36 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Відповідач ОСОБА_9 взятих на себе зобовязань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконував, в строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та проценти за його користування не сплачував, порушивши вимоги кредитного договору та ст. ст. 525, 526 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_7, як поручитель, зобовязання по поверненню кредиту та сплаті відсотків також не виконала, порушивши вимоги ст. ст. 553, 554 ЦК України.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову та стягуючи з відповідача заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з доведеності факту невиконання боржником своїх зобовязань за договором в частині своєчасного повернення кредиту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно положень ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями статей 543 та 544 ЦК України передбачено, що уразі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку в повному обсязі від усіх боржників разом, а у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

На думку колегія суддів, позивні вимоги ПАТ ПриватБанк про стягнення з позичальника суми заборгованості є законними й обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено факту укладення кредитного договору шляхом надання належним фінансових документів про отримання ОСОБА_9 кредитних коштів спростовуються матеріалами справи, в яких знаходиться меморіальний ордер від 11.04.2007 року та випискою з рахунку ОСОБА_9 (а.с. 108-109). Посилання апеляційної скарги на те, що зазначені документи не можуть бути належним доказом у справі, не можуть бути прийняті до уваги. Згідно ч. 1 ст 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що звернення стягнення на предмет застави виключає стягнення заборгованості колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки зазначені обставини не виключають стягнення заборгованості, а порядок виконання рішень суду визначається державним виконавцем.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 не була повідомлена про час та місце розгляду справи, відхиляються колегією суддів, оскільки матеріали справи містять повістки про виклик до суду відповідачів, представник відповідача ОСОБА_10 приймав участь у розгляді справи, подавав до суду заперечення на апеляційну скаргу (а.с. 70).

Європейський суд з прав людини, у своїх рішеннях, наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Приймаючи до уваги тривалий час розгляду справи у суді першої інстанції (з січня 2014 року по грудень 2015 року) та те, що до суду апеляційної інстанції відповідач та її представники не подали нових доказів, які б спростовували доводи позивача, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, ст. ст. 313- 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 ОСОБА_8 відхилити.

Заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2015року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: