АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 623/5588/14-ц Головуючий І інстанції -Вергун І.В.
Провадження: 22-ц/790/2830/16 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
Категорія: право власності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів -Овсяннікової А.І., Довгаль А.П.,

за участю секретаря -Котлярової М.Ю.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності та визнання права власності, -

встановила:

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з жовтня 1990 року по лютий 2013 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Під час перебування у шлюбі, відповідачка отримала у дар два житлові будинки, які знаходяться у АДРЕСА_1 і на АДРЕСА_2 Під час шлюбу, внаслідок спільних трудових та грошових затрат сторонами були переобладнані вказані житлові будинки, побудовані господарські споруди. Після чого вони істотно збільшились у своїй вартості,. У зв»язку з чим вважає, що на підставі вимог ст.368 ч.4 ЦК України вказані житлові будинки є їх спільною сумісною власністю та згідно ст.71 ч.1 СК України підлягають розподілу.

Просив визнати домоволодіння, які розташовані в АДРЕСА_1 та на АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю; визнати за ним право власності на 1/2 частину домоволодіння по АДРЕСА_1; визнати за ним право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та обладнання вартістю 242 510 грн. по домоволодінню по АДРЕСА_1 визнати за ним право власності на 1/4 частину домоволодіння, яке розташоване за адресою АДРЕСА_2; визнати за ним право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та обладнання вартістю 44 536 грн. по домоволодінню на АДРЕСА_2.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29.02.2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґ рунтування скарги зазначено, що судом першої інстанції безпідставно не прийняті до уваги надані ним квитанції та чеки на придбання будівельних товарів. Проігноровано факт того, що спільним майном подружжя вважається не лише майно придбане в період шлюбу, а і майно набуте внаслідок спільної участі подружжя коштами та працею в набутті даного майна. Судом першої інстанції не враховано п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житло» №7 від 04.10.1991 року.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив, з того що ОСОБА_1 не доведено факту збільшення у своєї вартості зазначеного майна саме внаслідок здійснення ним за період шлюбу поліпшень, проведення переобладнань та ремонтних робіт, а не тенденції до загального подорожчання об'єктів нерухомості. Визнання права власності на об'єкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншим нормативними актами не передбачено.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи, вимогам закону та дослідженим судом з додержанням вимог цивільно -процесуального закону доказам.

По справі встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі в період з жовтня 1990 року по лютий 2013 року.

В період шлюбу ОСОБА_2, 14 травня 2002 року і 27 серпня 2002 року отримала в дар житлові будинки по АДРЕСА_1 і на АДРЕСА_2 ( а.с.6,96 т. 1).

Рішенням № 0396 від 09 квітня 2008 року Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області дозволив ОСОБА_2, яка мешкає за адресою АДРЕСА_1 будівництво: гаражу розміром 4х8м, вбиральні, літнього душу 1,5х3м, переобладнання сараю «Б» під лазню з розширенням на 3 м за цією адресою, згідно графічних матеріалів (т. 1 а.с.104).

З довідок КП «Ізюмське міське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що вартість будинку АДРЕСА_1 складає станом на 12 червня 2016 року 640 858,00 грн., в тому числі самочинно збудований сарай літ. «Е», вартістю 23 036 грн., гараж літ. «Ж» - вартістю 219 474 грн., сарай літ. «К» - вартістю 14 558 грн. Загальна вартість самочинного будівництва складає 257 068 грн. ( т. 1 а.с.205);

Вартість житлового будинку з надвірними будівлями на АДРЕСА_2 на 17 червня 2015 року становить 536 364 грн., в тому числі самочинно збудована прибудова а-1, вартістю 68 576 грн., тамбур а-2, вартістю 15 342,00 гривні, сарай «Е» - вартістю 5 047 грн., сарай «ж» - вартістю 6 064,00 гривні, літня кухня «И» - вартістю 38 421 грн., тамбури - вартістю 9 593,00 гривні. Загальна вартістю самочинного будівництва складає 153 043 грн. ( т. 1 а.с.206).

По справі була призначена та проведена судова будівельно - технічна та оціночно - будівельна експертиза, згідно висновку якої: по будинку АДРЕСА_1 загальна вартість робіт та використаних будівельних матеріалів з улаштування підвісної стелі, заміни та утеплення даху, повної заміни вікон та дверей житлового будинку літ. А-1 складає 33 737 грн., що становить 3,9% відносно всього домоволодіння, з урахуванням самочинно побудованих будівель та споруд; загальна вартість робіт та використаних будівельних матеріалів з бетонування підлоги, будівництва перегородок в житловому будинку літ. А-1 складає 9 210 грн., що становить 1,4% відносно всього домоволодіння, з урахуванням самочинно побудованих будівель та споруд; загальна вартість робіт та використаних будівельних матеріалів на побудову каміну, заміну системи опалення, проведення централізованого водопроводу складає 13 812 грн., що становить 2,1% відносно всього домоволодіння, з урахуванням самочинно побудованих будівель і споруд; загальна вартість робіт та використаних будівельних матеріалів на побудову прибудови літ. «а», яка складається з приміщень: тамбур, коридор, кухня, санвузол, котельної та вбудованої шафи становить 107 465 грн., що становить 15% відносно всього домоволодіння, з урахуванням самочинно побудованих будівель та споруд; загальна вартість робіт та використаних будівельних матеріалів на будівництво гаражу літ. Ж, літнього душу літ. Н, вбиральні літ З, сараю літ Е, фундаменту незавершеного будівництва об'єкту, колодязю № 4, колодязю № 5, замощення №12, огорожі № 1, хвіртки № 2, воріт № 3, воріт № 6, огорожі № 8, огорожі № 9 становить 368 043 грн., що складає 56,8% відносно вартості всього домоволодіння, з урахуванням самочинно побудованих будівель і спору; встановити величину витрат, понесених позивачем ОСОБА_1 на переобладнання і встановлення огорожі, побудову сараю в домоволодінні, підсумовуючи результати висновків по попереднім питанням не допускається можливими; ринкова вартість домоволодіння по АДРЕСА_1 на момент проведення дослідження, складає 500 630 грн. По домоволодінню по АДРЕСА_1: загальна вартість робіт та використаних матеріалів на улаштування нових металопластикових вікон та однієї нової двері у приміщеннях житлового будинку літ А-1, прибудови літ. «а», прибудови літ. «а-1», по АДРЕСА_1 становить 68 642 грн., що складає 12,8% відносно всього домоволодіння, з урахуванням самочинно побудованих будівель та споруд; вартість робіт та використаних будівельних матеріалів на будівництво прибудови літ. «а-1», яка складається з приміщень кухні та коридору, становить 44 536 грн. без урахування вартості робіт та використаних матеріалів на улаштування нових металопластикових вікон і однієї нової двері та складає 8,3% відносно вартості всього домоволодіння, з урахуванням самочинно побудованих будівель та споруд. Визначити вартість робіт і використаних будівельних матеріалів на будівництво ганку до прибудови літ. «а-1» та процент цих робіт відносно всього домоволодіння не надається можливим, в зв'язку з його відсутністю. Загальна вартість робіт та використаних будівельних матеріалів на будівництво сараю літ. Е, огорожі № 1, огорожі 3 4, огорожі 3 5 становить 26 407 грн., що складає 4,9% відносно вартості всього домоволодіння, з урахуванням самочинно побудованих будівель та споруд. Встановити величину витрат понесених позивачем ОСОБА_1 на переобладнання і встановлення огорожі, побудову сараю в домоволодінні по АДРЕСА_2 у процентному відношенні до всього домоволодіння, підсумовуючи результати висновків по попереднім питанням не надається можливим. Ринкова вартість домоволодіння по АДРЕСА_2, на момент проведення дослідження складає 511 688 грн. ( т. 2 а.с.2-93).

Посилання апелянта, що зазначені переобладнання, перебудови та капітальний ремонт будинків ним та відповідачем були здійснені спільно за сімейні кошти в період їх шлюбу, у зв»язку з чим вказані будинки є спільним майном подружжям, не спростовують висновки рішення суду першої інстанції. Як вбачається з матеріалів справи, власником вказаних будинків є відповідач ОСОБА_2 Поліпшення житлових умов, хоча і могли бути проведені за спільні кошти у спільній трудовій діяльності подружжя, однак це не дає право на визнання даного майна спільною сумісною власністю подружжя. При проведенні зазначених перебудов та переобладнань між сторонами не було домовленості, що після здійснення певних перебудов належне ОСОБА_2 майно буде вважатися спільною власністю. В даному випадку, ОСОБА_1 має лише право вимагати відшкодування витрат понесених ним на зазначені переобладнання, перебудови, у разі надання належних доказів.

В п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 зазначено, що майно, яке належало одному з подружжя може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом на тих підставах, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Проте, для застосування правил збільшення вартості майна повинно відбуватися внаслідок затрат подружжя і наявним повинно бути істотне збільшення вартості майна, як об'єкта та його якісних характеристик.

Судова колегія погоджується з судом першої інстанції, що сам факт збільшення вартості майна та істотність такого збільшення, шляхом перевірення станом на час вирішення спору вартості об'єкта в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення, з урахуванням грошових затрат подружжя чи одного з них не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна, як об'єкта.

Матеріали інвентаризаційної справи № 10410 по домоволодінню АДРЕСА_1 містять договір дарування від 14 травня 2002 року відповідно до якого ОСОБА_2 передано в дар домоволодіння, яке складається з житлового будинку « А-1», житловою площею 47,3 кв.м., сіней літ. « а», веранда літ. «а-1», сіней літ. « а-2», сараю літ « Б», льоху літ. « В», вбиральні літ. « Г», літнього душу літ. « Д», паркану № 1, паркану № 2, колодязю № 3 з інвентаризаційною ( страховою) оцінкою 20 367,00 гривень.

Згідно акту поточних змін від 04 листопада 2002 року вбачається, що по житловому будинку літ. «А-1» по вулиці Кірова ,18 в м. Ізюмі Харківської області маються зміни, перегородки частково прибрані, а частково перебудовані . Старі сіни літ. «а», « а-2» і веранда перебудовані самовільно.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04 червня 2007 року за ОСОБА_2 визнано право власності на самочинно виконане переобладнання в будинку АДРЕСА_1, а саме перебудову веранди, тамбура та сіней під кухню, ванну, коридор, котельню, тамбур загальним розміром 3,68х10,38м, та переобладнання кухні в житлову кімнату із збільшенням житлової площі до 53,0 кв.м.

Згідно акту поточних змін від 12 червня 2015 року вбачається, що в домоволодінні по АДРЕСА_1 маються зміни: знесено літній душ літ. « Д», сарай літ. « Б», вбиральня літ. « Г», шейка льох літ. « В»; побудовано вбиральню, літній душ, два сараї, гараж, чотири навіси, по фасаду улаштовано нові ворота з хвірткою, паркан, колодязь трубчастий, паркан з шиферу ( б/в), стіну підпірну, замощення, паркан з трьох сторін (по межі із сусідами), ворота, вигрібна яма, закладено фундамент під нове будівництво, житловий будинок та прибудову частково зовні утеплено пінопластом, в прибудові літ. «а» замінено вікно з дерев'яного на пластикове, встановлені металеві двері, в тамбурі ( 1-1) улаштовано вбудовану шафу, котельню обладнано твердопаливним котлом, санвузол обладнаний ванною, вмивальником, унітазом, в кухні встановлено газову варочну піч та мийку; вхід до приміщення 1-2 виконано у вигляді арки з цегли, двері відсутні, зі слів ОСОБА_1 колодязь трубчастий № 3 у 2004 році переобладнано під колодязь трубчастий № 4 глибиною 24 погонних метри. Станом на 14 травня 2002 року загальна площа будинку складала 52,6 кв.м., житлова площа складає 47,3 кв.м. За станом на 12 червня 2015 року загальна площа складає 53 кв.м., житлова 53,0 кв.м. Таким чином загальна площа будинку АДРЕСА_1 за період з 2002 року по 2015 року збільшилась на 0,4 кв.м., а житлова збільшилась на 5,7 кв. метра. З аналізу вище викладеного вбачається, що по приміщенням житлового будинку літ. А-1: площа приміщення 1-4 змінилась за рахунок приєднання приміщень 1-2,1-3 та частини приміщення 1-5, в результаті демонтажу перегородок між приміщеннями 1-2 та 1-3, 1-4 та 1-3 та 1-2, з улаштуванням під кутом перегородки ( за каміном); площа приміщення 1-6 з змінилась за рахунок уточнення лінійних розмірів приміщення. Матеріали справи не містять проектно - кошторисної та виконавчої документації, щодо будівництва, переобладнання та капітального ремонту будівель та споруд домоволодіння по АДРЕСА_1.

Судова колегія погоджується з судом першої інстанції, що самовільно виконані будівельні роботи із реконструкції були проведені без отримання дозволу на виконання будівельних робіт та без належного прийняття в експлуатацію у встановленому законодавством порядку що є порушення статей 31,34,39 Закону України «Про регулюванню містобудівної діяльності» та ст. 9 Закону України « Про архітектурну діяльність».

Доводи в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції безпідставно не взяті до уваги квитанції, чеки та накладні на придбання будівельних матеріалів є безпідставним. Судом першої інстанції досліджені всі докази надані позивачем і їм надано оцінку, згідно вимог ст.212 ЦК України.

Судова колегія вважає вірним висновок, суду першої інстанції, що надані позивачем чеки та квитанції не містять в собі конкретної інформації, яка б свідчила, що будівельні матеріали придбалися ним саме для проведення будівельних робіт у спірних будинках. ОСОБА_1 не надано суду належних доказів того, що за рахунок його грошових та трудових затрат істотно збільшилась вартість АДРЕСА_1 та проводилися певні переобладнання приміщень в 2003-2004 роках.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не враховано п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житло» №7 від 04.10.1991 року є безпідставним.

Так, згідно ч. 1 ст.338 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

Висновки рішення суду першої інстанції відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування або зміни рішення суду при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 29 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -