У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ СтупакО.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Іллічівськводоканал», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання наказу про звільнення незаконним, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона перебувала в трудових відносинах з КП «Іллічівськводоканал», яке знаходиться та зареєстровано в м. Іллічівську Одеської області, та працювала на посаді інженера хімічного аналізу в структурному підрозділі, розташованому на території сільського населеного пункту, де фактично і проживає. Також позивач вказувала, що наказом від 17 грудня 2014 року № 154/ОК на підставі п. 4 ст. 41 КЗпП України її було незаконно звільнено з вказаного підприємства у зв'язку із перебуванням всупереч вимогам Закону України «Про заходи запобігання і протидії корупції» у безпосередньому підпорядкуванні у близької особи, рідної сестри, яка є керівником очисних споруд КП «Іллічівськводоканал».

На підставі наведеного позивач просила суд скасувати наказ КП «Іллічівськводоканал» від 17 грудня 2014 року № 154/ОК про її звільнення з посади інженера хімічного аналізу; зобов'язати КП «Іллічівськводоканал» поновити її на посаді інженера хімічного аналізу; зобов'язати КП «Іллічівськводоканал» виплатити її середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення, а саме з 18 грудня 2014 року по час поновлення на роботі на посаді інженера хімічного аналізу.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 10 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, з огляду на наступне.

Трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку перебування робітника всупереч вимогам Закону України «Про заходи запобігання і протидії корупції» у прямому підпорядкуванні у близької особи (п. 4 ч. 1 ст. 41 КЗпП України).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про заходи запобігання і протидії корупції» суб'єктами відповідальності за корупційні правопорушення є, зокрема, посадові особі юридичних осіб публічного права, які не зазначені в пункті 1 частини першої цієї статті.

Особи, зазначені у підпунктах «а», «в», «ж» пункту 1 та підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, не можуть мати у безпосередньому підпорядкуванні близьких їм осіб або бути безпосередньо підпорядкованими у зв'язку з виконанням повноважень близьким їм особам (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про заходи запобігання і протидії корупції»).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про заходи запобігання і протидії корупції» обмеження щодо роботи близьких осіб не поширюється на осіб, які працюють у сільських населених пунктах (окрім тих, що є районними центрами), а також гірських населених пунктах.

Розглядаючи справу, суд правильно встановив, що на підставі наказу КП «Іллічівськводоканал» від 15 липня 2013 року № 65/ОК з 25 липня 2013 року ОСОБА_2 прийнята на роботу в порядку її переведення на посаду інженера хімічного аналізу очисних споруд КП «Іллічівськводоканал», начальником яких є її рідна сестра ОСОБА_3 Оскільки позивач не надала згоду щодо її переведення на вакантну посаду абонентського відділу з метою уникнення прямого підпорядкування близьких родичів та дотримання вимог ч. 2 ст. 9 Закону України «Про заходи запобігання і протидії корупції», то її правомірно звільнили з посади інженера хімічного аналізу очисних споруд наказом від 17 грудня 2014 року № 154/ОК, на підставі п. 4 ст. 41 КЗпП України.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що комплекс очисних будівель і споруд КП «Іллічівськводоканал» знаходиться за межами населеного пункту, а не в сільському населеному пункті, а тому відсутні підстави для застосування до позивача ОСОБА_2 положення п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про заходи запобігання і протидії корупції».

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанції не спростовують, зводяться до переоцінки доказів.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Іллічівськводоканал», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання наказу про звільнення незаконним, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 10 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак