АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 668/9978/15-ц Головуючий в І інстанції Рєпін К.К.
Номер провадження 22-ц/791/1388/16 Доповідач: Цуканова І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«23» травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
секретарОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від «23» березня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «ІМЕКСБАНК» (далі Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просило звернути стягнення на предмет іпотеки - кафе швидкого харчування, яке розташоване за адресою: Херсонська область, м.Херсон, вул. 9 Січня, будинок 23/вулиця Горького, будинок 30, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1, шляхом реалізації цього майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності.

При цьому Банк посилався, що договір іпотеки спірного майна було укладено 19.07.2007р. між Банком та приватним підприємцем ОСОБА_7 для забезпечення виконання останнього за кредитним договором від 19.07.2007р., за яким ФОП ОСОБА_7 отримав кредит в сумі 250000 доларів США строком до 18.07.2011р.

Оскільки ОСОБА_5 є набувачем іпотечного майна за договором купівлі-продажу від 09.01.2015р., то, за думкою позивача, на підставі ст. 23 Закону України «Про іпотеку» на належне йому нерухоме майно предмет іпотеки має бути накладено стягнення в порядку, передбаченому ст. 33 Закону України «Про іпотеку».

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 23.03.2016р. позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості ФОП ОСОБА_7 перед ПАТ «ІМЕКСБАНК» за договором відновлювальної кредитної лінії №1/17/2007 від 19 липня 2007р. в розмірі 233716,90 доларів США, що еквівалентно станом на 24.07.2015р. 5145439,99 грн., з яких: заборгованість за кредитом 202777,76 доларів США, що еквівалентно 4464293,32 грн.; заборгованість по відсоткам 30939,14 доларів США, що еквівалентно 681146,67 грн., звернуто стягнення на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_5 та є предметом іпотеки за іпотечним договором №1/17/2007 від 19 липня 2007р., посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого за реєстровим №3404, а саме: кафе швидкого харчування, яке розташоване за адресою: Херсонська область, м.Херсон, вул. 9 Січня, будинок23/вулиця Горького, будинок,30, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1. Визначено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, встановленої на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності в межах процедури виконавчого провадження. Кошти, отримані від реалізації предмету іпотеки за іпотечним договором №1/17/2007 від 19 липня 2007р. направити на користь ПАТ «ІМЕКСБАНК» в рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №1/17/2007 від 19 липня 2007р. в розмірі 233716,90 доларів США. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просив рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на недоведеність обставин. які суд вважав встановленими щодо тотожності предмету іпотеки та придбаного ним майна, неправильне застосування судом норм матеріального права щодо строків позовної давності, порушення норм процесуального права при визначенні кола заінтересованих осіб та при оцінці розрахунку Банку як належного та достовірного доказу розміру заборгованості за кредитним договором. Також ОСОБА_5 просив скасувати заходи забезпечення позову, вжиті 21.09.2015р. ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона у вигляді накладення арешту на спірне майно.

В письмових запереченнях Банк доводи апеляційної скарги не визнав, просив рішення суду залишити без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В судове засідання апеляційного суду відповідач та третя особа не зявилися.

Заслухавши доповідача, представника ОСОБА_5 ОСОБА_9, представника Банку ОСОБА_10 ( в режимі відеоконференції), перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору відновлювальної кредитної лінії №1/17/2007 від 19 липня 2007р. АКМ «ІМЕКСБАНК», правонаступником якого є ПАТ «ІМЕКСБАНК», субєкту підприємницької діяльності фізичній особі ОСОБА_7 (далі ФОП) було надано кредит в сумі 250000,00 доларів США строком до 18.07.2011р. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, натомість позичальник зобовязався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом та виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, які визначені договором.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань за кредитним договором, між позивачем та ФОП ОСОБА_7 укладено іпотечний договір №1/17/2007 від 19.07.2007 року.

Відповідно до п.1.3 іпотечного договору іпотекодавцем передано в іпотеку нерухоме майно: магазин продовольчих товарів з кулінарією та баром, загальною площею 696,4кв.м, який розташований за адресою: Херсонська область, м.Херсон, вулиця 9 Січня, будинок23/вулиця Горького, будинок30, який належить йому на праві власності на підставі рішення Господарського суду Херсонської області від 03.07.2007 року.

Як вбачається з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.10.2014р., рішенням Господарського суду Херсонської області від 26.06.2008р. за ФОП ОСОБА_7 визнано право власності на обєкт нерухомості кафе швидкого харчування, яке розташоване за адресою: Херсонська область, м.Херсон, вулиця 9 Січня, будинок 23/вулиця Горького, будинок,30, з врахуванням перетворення та переобладнання магазину продовольчих товарів з кулінарією і баром на кафе швидкого харчування.

Як вбачається зі змісту постанови Одеського апеляційного господарського суду від 16.09.2014р. у справі №5024/831/2011 в рамках процедури банкрутства фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 було проведено торги з продажу нерухомого майна кафе швидкого харчування, розташованого за адресою: Херсонська область, м.Херсон, вулиця 9 Січня, будинок,23/вулиця Горького, будинок,30, яке знаходиться у заставі ПАТ «ІМЕКСБАНК», згідно іпотечного договору №1/17/2007 від 19.07.2007р., за результатами яких було складено протокол від 10.10.2013р. із визначенням переможцем торгів ОСОБА_11

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 26.03.2014р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_11 до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_8, фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 в особі ліквідатора ФОП ОСОБА_7, арбітражного керуючого ОСОБА_12 та ПАТ «ІМЕКСБАНК» про зобовязання вчинити певні дії, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 18.07.2014р., зобовязано приватного нотаріуса ОСОБА_8 здійснити державну реєстрацію припинення обтяження іпотекою нерухомого майна кафе швидкого харчування, розташованого за адресою: Херсонська область, м.Херсон, вул. 9 Січня, будинок,23/вулиця Горького, будинок 30. На підставі рішення суду приватним нотаріусом було припинено обтяження іпотекою вказаного обєкта нерухомості. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.08.2014р. зупинено виконання вказаних судових актів до закінчення касаційного провадження у справі. Як вбачається з пояснень представника Банку в ході апеляційного розгляду справи, касаційний розгляд справи не завершено.

Наведеною вище постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.09.2014р. у справі №5024/831/2011 визнано недійсним протокол біржових торгів із визначенням переможця торгів ОСОБА_11 стосовно купівлі-продажу кафе швидкого харчування, розташованого за адресою: Херсонська область, м.Херсон, вул. 9 Січня, будинок,23/вулиця Горького, будинок,30.

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 20.10.2014р. у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 02.11.2015 року, визнано за ОСОБА_6 право власності на кафе швидкого харчування, розташованого за адресою: Херсонська область, м.Херсон, вул. 9 Січня, будинок,23/вулиця Горького, будинок,30.

В подальшому, як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.02.2015р., власником вказаного майна на підставі договору купівлі-продажу від 09.01.2015р. став відповідач ОСОБА_5

На час розгляду справи позичальник свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого, утворилась заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом. Згідно розрахунків позивача, заборгованість за кредитним договором становить 233716,90 доларів США, що еквівалентно 5145439,99 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 202777,76 доларів США, що еквівалентно 4464293,32 грн.; заборгованість за відсотками 30939,14 доларів США, що еквівалентно 681146,67 грн. Перевіривши розрахунки позивача, суд вважав їх вірними та обґрунтованими.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іподекодавця і має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно вимог ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязань забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, яка визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

У ч.2 ст. 590 ЦК України зазначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Також ч.3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.

Пунктом 3.1.4 договору іпотеки передбачено, що у випадку невиконання іпотекодавцем зобовязань за цим договором та/або боржником за кредитним договором, Банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи суму кредиту, сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків.

За змістом положень ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що належними та допустимими доказами було доведено те, що в результаті неналежного виконання зобовязань позичальником ФОП ОСОБА_7, у позивача виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог за договором відновлювальної кредитної лінії №1/17/2007 від 19.07.2007р. в розмірі 233716,90 доларів США, що еквівалентно станом на 24.07.2007р. 5145439,99 грн.

Проте з таким висновком суду повністю погодитися неможливо, оскільки судом неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду .

Як зазначено в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 04.09.2013 року у справі №6-73цс13, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно.

Разом із тим задоволення подібних позовних вимог можливе лише у разі, коли суду надані беззаперечні докази того, що попередні заходи не призвели до належного виконання.

В ході апеляційного розгляду справи встановлено, що постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.09.2010 року у справі №11-72-ПД-10-6/81-10-2298 встановлено, що станом на 30.12.2009 року ФОП ОСОБА_7 частково погашено перед ПАТ «ІМЕКСБАНК» кредит за кредитним договором №1/17/2007 від 19.07.2007 року в сумі 47 222,24 доларів США, сплачено 76 012,19 доларів США відсотків за користування кредитом. Цією постановою тягнуто з СПД ФО ОСОБА_7 на користь ПАТ «ІМЕКСБАНК» 1 088 711,64грн. заборгованості за строковим кредитом; 514 996,83грн. заборгованості за простроченим кредитом; 15 680,42грн. відсотків за строковим кредитом; 128 899,39грн. прострочених відсотків; пеню в сумі 21 224,29грн.; держмито в сумі 26 542,68грн., в тому числі за апеляційне провадження, 236грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

На підставі наказу господарського суду Одеської області №11/72-ПД-10-6/81-10-2298, виданого 22.09.2010 року на підставі вищевказаної постанови, постановою від 17.11.2010 року ВП№22671225 державним виконавцем ВДВС Дніпровського районного управління юстиції в м. Херсоні відкрито виконавче провадження.

Постановою від 06.11.2011 року виконавче провадження закрито у звязку з визнанням постановою господарського суду Херсонської області по справі №5024/831/2011 від 09.06.2011 року фізичної особи підприємця ОСОБА_7 банкрутом.

Нормами ЦК України, що регулюють питання позовної давності, передбачено, що позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч.1 ст.256); загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч.1 ст.257); перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або може довідатися про порушення свого права або інтересу (ч.1 ст.261); сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267).

Оскільки:

- з пояснень представника Банку в ході апеляційного розгляду справи вбачається, що постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.09.2010 року достроково стягнуто з ФОП ОСОБА_7 весь розмір кредитної заборгованості;

- ОСОБА_5 в даній справі зверталася до місцевого суду із заявою про застосування строку позовної давності /а.с. 193/,

- дата винесення державним виконавцем постанови про закриття виконавчого провадження ВП№22671225 16.11.2011 року, про обізнаність з якою підтвердив представник Банку в ході розгляду справи апеляційним судом, за думкою судової колегії, є початком перебігу трирічного строку позовної давності,

то колегія суддів вважає, що Банк пропустив строк позовної давності, звернувшись до суду із позовом про звернення стягнення 18.08.2015 року.

За таких обставин рішення суду слід скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позову Банку відмовити за пропуском строку позовної давності.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи представника Банку про звернення до суду в межах строку позовної давності з посиланням на неможливість стягнення боргу іншим шляхом ніж в межах процедури банкрутства ФОП ОСОБА_7, оскільки в постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі №6-1707цс15 зазначено, що якщо погашення боргу за кредитним договором відбулося в рамках ліквідаційної процедури за рахунок продажу ліквідатором майна боржника, то це не свідчить про визнання боргу відповідачем та не перериває перебігу позовної давності (про продаж спірного майна з прилюдних торгів 10.10.2013 року зазначено в постанові Одеського апеляційного господарського суду від 16.09.2014 року у справі №5024/831/2011).

Із матеріально-правовою вимогою про поновлення строку позовної давності Банк до суду не звертався.

Колегія суддів не приймає також до уваги доводи апеляційної скарги про відмінність предмету іпотеки від придбаного відповідачем майна, оскільки про реконструкцію та перебудову ФОП ОСОБА_7 магазину продовольчих товарів (предмету іпотеки) в кафе швидкого харчування, придбаного відповідачем, зазначено в рішенні господарського суду Херсонської області від 26.06.2008 року.

Безпідставними є також доводи відповідача про необхідність залучення до участі у справі ОСОБА_7, оскільки на час розгляду справи іпотечне майно йому не належить.

Оскільки судом першої інстанції ухвалою від 21.09.2015 року в порядку забезпечення позову накладено арешт на спірне майно, то відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України, зважаючи на висновок колегії суддів про відмову в задоволенні позову, необхідно за заявою ОСОБА_5 скасувати вказані заходи забезпечення позову.

На підставі ст.33 Закону України «Про іпотеку», ч.4 ст.267 ЦК України, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 23 березня 2016 року скасувати, ухвалити нове.

Відмовити публічному акціонерному товариству «Імексбанк» в задоволенні позову.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона від 21 вересня 2015р. у вигляді накладення арешту на нерухоме майно кафе швидкого харчування, розташоване за адресою: Херсонська область, м.Херсон, вул. 9 Січня, будинок 23 / вулиця Горького,30, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Імексбанк» на користь ОСОБА_5 4019,00 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Цуканова

Судді: І.В.Вейтас

ОСОБА_3