25.01.2016 Єдиний унікальний номер 205/2732/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
25 січня 2016 року м. Дніпропетровськ
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді - Федченко В.М. за участю секретаря Бунакової С.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Прокурора Ленінського району м. Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_3 про накладення заборони на відчуження нерухомого майна, -
Прокурор Ленінського району м. Дніпропетровська, діючи в інтересах малолітньої ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_3 про накладення заборони на відчуження нерухомого майна.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно зі свідоцтвом про народження малолітньої ОСОБА_1 серії 1-КИ № 430452, виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 19.02.2013 року, актовий запис № 15, батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_4.
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2014 року по справі № 205/6301/14-ц ОСОБА_2 та ОСОБА_4 позбавлено батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради від 24.12.2014 № 578, малолітній ОСОБА_1 було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради від 24.12.2014 № 579 ОСОБА_3 призначено опікуном над малолітньою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та закріплено право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1, а місце проживання визначено за адресою АДРЕСА_2, оскільки малолітня ОСОБА_1 мешкає за даною адресою з моменту народження по сьогоднішній день, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов.

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно № 36368445 від 16.04.2015, право власності на квартиру № 8 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Авіаційна буд. 1 належить на праві спільної сумісної власності відповідачу ОСОБА_2 1/4 частина та членам його сім'ї: ОСОБА_3 та ОСОБА_5

У вказаній квартирі неповнолітня ОСОБА_1 мешкає разом з опікуном ОСОБА_3, згідно з рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради № 579 від 24.12.2014 року, згідно якого визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_1.

У відповідності до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.

Проте, питання щодо накладення заборони на відчуження майна та житла дитини під час вирішення питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 вирішено не було.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.

У зв'язку з цим, виходячи з інтересів дитини прокурор просив накласти заборону на відчуження нерухомого майна, а саме, частини квартири, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 до досягнення малолітньою ОСОБА_1 повноліття.

Прокурор Ленінського району м. Дніпропетровська в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив, письмових заяв від нього не надходило.

Представник третьої особи Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Третя особа новікова С.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просив суд їх задовольнити.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Згідно свідоцтва про народження малолітньої ОСОБА_1, серії 1-КИ № 430452, виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 19.02.2013 року, актовий запис № 15, батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.10).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2014 року по справі № 205/6301/14-ц ОСОБА_2 та ОСОБА_4 позбавлено батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6-9).

Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради від 24.12.2014 № 578, малолітній ОСОБА_1 було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.11).

Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради від 24.12.2014 № 579 ОСОБА_3 призначено опікуном над малолітньою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та закріплено право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1, а місце проживання визначено за адресою АДРЕСА_2, оскільки малолітня ОСОБА_1 мешкає за даною адресою з моменту народження по сьогоднішній день, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов (а.с.12-13, 33).

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно № 36368445 від 16.04.2015, право власності на ? частину квартири № 8 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Авіаційна буд. 1 належить на праві спільної сумісної власності відповідачу ОСОБА_2 (а.с.24 на звороті).

Згідно довідки від 24.04.2015 року №436 видану начальником КЖЕП ДМР малолітня ОСОБА_1 мешкає разом з опікуном ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.34).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.

Згідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 3 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» встановлено, що жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей.

За ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, якого вибули діти, інші члени сім'ї.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 248 Сімейного кодексу України передбачено, дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. У разі відсутності житла така дитина має право на його отримання відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.20 Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою.

Згідно з ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.3, 4 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Так, матеріалами справи встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2014 року по справі № 205/6301/14-ц ОСОБА_2 та ОСОБА_4 позбавлено батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, якій надано статус дитини, позбавленого батьківського піклування та призначено опікуна ОСОБА_3. Питання щодо накладання заборони на відчуження житла дитини одночасно з позбавленням батьків батьківських прав не вирішувалося. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 36368445 від 16.04.2015, право власності на ? частину квартири № 8 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Авіаційна буд. 1 належить на праві спільної сумісної власності відповідачу ОСОБА_2

За таких обставин та з метою захисту законних прав та інтересів малолтіної дитини ОСОБА_1, суд вважає за необхідне задовольнити позов, а саме накласти заборону на відчуження нерухомого майна, а саме, частини квартири, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 до досягнення малолітньою ОСОБА_1 повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп., оскільки позивача при зверненні до суду із даною позовною заявою було звільнено від сплати зазначеного виду судових витрат.

На підставі викладеного та ст. ст.. 3, 20 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ст.ст.17, 25 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1 ст. 248 Сімейного Кодексу України, ст.ст.1261,1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 146, 213-215, 224-226 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Прокурора Ленінського району м. Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_3 про накладення заборони на відчуження нерухомого майна - задовольнити.

Накласти заборону на відчуження нерухомого майна, а саме, частини квартири, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 до досягнення малолітньою ОСОБА_1 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН. НОМЕР_1 на користь держави, судовий збір в розмірі 243 ( двісті сорок три ) гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.М. Федченко