Справа № 301/2417/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

16 березня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів Куштана Б.П., Панька В.Ф.

при секретарі Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ПрАТ «ПРОСТО страхування» на рішення Іршавського районного суду від 15 січня 2016 року по справі за позовом ПрАТ «ПРОСТО - страхування» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а :

ПрАТ « ПРОСТО - страхування » звернулося до суду з вищевказаним позовом.

Позов мотивовано тим, що 05.03.12р. позивач та ОСОБА_3 уклали поліс № АВ/1557279 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Volvo FH 1242.80», р.н. НОМЕР_1.

23.11.12р. на 164 км автодороги Київ Харків відбулась ДТП. Учасниками даної пригоди були : автомобіль НОМЕР_2, НОМЕР_3 (власником є ОСОБА_4А.), яким керував ОСОБА_5 та забезпеченим ТЗ «Volvo FH 1242.80», р.н. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2 Відповідно до постанови Іршавського районного суду від 13.12.12 р. ДТП сталось в результаті порушень Правил дорожнього руху ОСОБА_2

26.11.12 р. ОСОБА_5 звернувся до АТ «ПРОСТО-страхування » із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку. Внаслідок даної пригоди ОСОБА_4 зазнала матеріальної шкоди внаслідок пошкодження її власності напівпричепа відповідно до звіту № 5632/6675 з оцінки ТЗ від 03.12.12р. вартість матеріального збитку становить 7316,02 грн. 15.01.13 року ОСОБА_4 звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, останній виплатив страхове відшкодування у розмірі 6096,98 грн. З повідомленням про настання ДТП ОСОБА_6 не звертався, а тому в порядку регресу позивач просив стягнути з відповідача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 6096,68 грн. та судовий збір.

Рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

З цим рішенням позивач не погодився, порушив питання про його скасування та ухвалення нового, яким позовні вимоги задовольнити в повному розмірі.

Апеляційна скарга мотивована неправильним застосуванням норм матеріального права.

В судове засідання представник апелянта не явився, однак надіслав суду листа про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача вважав, що підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Довід апеляційної скарги - законодавцем було чітко встановлено право регресу страховика до водія у разі, якщо останнім не було повідомлено письмово страховика в якого застрахована цивільно правова відповідальність в триденний строк про ДТП.

Цей довід є безпідставним.

Матеріалами справи встановлено, що 05.03.12р. ПрАТ «ПРОСТО-страхування » та ОСОБА_3 уклали поліс № АВ/1557279 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Volvo FH 1242.80», р.н. НОМЕР_1. 23.11.2012 р. відбулось ДТП учасниками даної пригоди були : автомобіль НОМЕР_2, НОМЕР_4 (власником є ОСОБА_4А.), яким керував ОСОБА_5 та забезпеченим ТЗ «Volvo FH 1242.80», р.н. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2 Відповідно до постанови Іршавського районного суду від 13.12.12 р. ДТП сталось в результаті порушень Правил дорожнього руху ОСОБА_2 26.11.12 р. ОСОБА_5 звернувся до АТ «ПРОСТО-страхування » із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку. Внаслідок даної пригоди ОСОБА_4 зазнала матеріальної шкоди внаслідок пошкодження її власності напівпричепа відповідно до звіту № 5632/6675 з оцінки ТЗ від 03.12.12р. вартість матеріального збитку становить 7316,02 грн. 15.01.13 року ОСОБА_4 звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, останній виплатив страхове відшкодування у розмірі 6096,98 грн.

Отже, на час виникнення правовідносин діяв ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції від 18.11.12 - 05.02.13 рр. Так, згідно п. ґ пп. 38.1.1 п.38.1 ст.38 страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Пп.33.1.2. п.33.1 ст.33 вищевказаного закону встановлено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

По справі установлено, що водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди ОСОБА_5, 26.11.12 р. звернувся до АТ «ПРОСТО-страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку. Таким чином норми п.п.33.1.4. ; 33.1.2. п.33.1 ст.33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» були виконані і саме тому страхова виплата була здійснена.

Ст. 360-7 ЦПК України встановлено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

У постанові ВСУ від 12 лютого 2014 року, на яку посилається апелянт, дійсно наявний правовий висновок, але він стосується неузгодженості нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування . Також в цій правовій позиції зазначено, що це не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову.

В даному випадку, як вказано, порушення порядку повідомлення страховика не було і тому зазначена правова позиція не стосується даного спору.

Також суд не може керуватись ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.10.15р. та рішенням апеляційного суду Рівненської області від 16.10.15р., оскільки їх висновки не обовязкові для врахування при вирішенні цієї справи.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст.ст.307,308,315 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПрАТ «ПРОСТО страхування» відхилити.

Рішення Іршавського районного суду від 15 січня 2016 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :