У х в а л а

іменем україни

21 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Карпенко С.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Сокальського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою представника Фермерського господарства «Бурка В.В.» - Бурки Валерія Володимировича - на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 31 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 13 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Фермерське господарство «Бурка В.В.» (далі - ФГ «Бурка В.В.») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнуто з державної казначейської служби України на його користь 1 000 000 грн на відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними діями посадах осіб Сокальського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - Сокальський РВ ГУ МВС України у Львівській області).

На обґрунтування вимог ФГ «Бурка В.В.» посилалося на те, що 28 лютого 2013 року воно зверталося до Сокальського РВ ГУ МВС України у Львівській із заявою про вчинений суддею Адамовичем М.Я. злочин.

Ухвалою слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 22 серпня 2013 року визнано протиправним невнесення Сокальським РВ ГУ МВС України у Львівській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) відомостей за його заявою про вчинений злочин, тому позивач вважав, що таким діями йому завдано моральну шкоду.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 31 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13 жовтня 2015 року, у задоволенні позову ФГ «Бурка В.В.» до Сокальського РВ ГУ МВС України у Львівській області, Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

У касаційній скарзі представник ФГ «Бурка В.В.» - Бурка В.В. - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 11 березня 2013 року Сокальським РВ ГУ МВС України у Львівській області позивачу надано відповідь, що Сокальським РВ ГУ МВС України у Львівській області розглянута заява ФГ «Бурка В.В.» про притягнення судді Сокальського районного суду Львівської області Адамович М.Я. до кримінальної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст. 375 КК України та повідомлено заявника, що перевірку за даним фактом припинено і роз'яснено право звернутись до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, оскільки прийняття рішень щодо суддів не є компетенцією ОВС (а. с. 15).

Ухвалою слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 22 серпня 2013 року скаргу ФГ «Бурка В.В.» задоволено. Визнано протиправним невнесення працівниками Сокальського РВ ГУ МВС України у Львівській області відповідних відомостей за заявою представника ФГ «Бурка В.В.» - Бурки В.В. - про вчинення злочину суддею Сокальського районного суду Львівської області Адамович М.Я. до ЄРДС та зобов'язано Сокальський РВ ГУ МВС України у Львівській області внести відомості за вказаною заявою (а. с. 18).

Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Право на повагу до гідності та честі відноситься до особистих немайнових прав фізичної особи, які не мають економічного змісту (ст. ст. 269, 270 ЦК України).

У відповідності до ст. 94 ЦК України юридична особа має особисте немайнове право на недоторканість її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та на інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Отже під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації. А визначення змісту ділової репутації залежить від природи її суб'єкта.

Частиною першою ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Фактами, з якими матеріальний закон пов'язує настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння моральної шкоди, є: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Суди попередніх інстанцій, встановивши, що у справі відсутні докази наявності шкоди та вини відповідача в заподіянні такої, правильно вважали, що відсутні підстави для задоволення позову.

Разом з тим, звертаючись з позовом до суду позивач посилався на положення ст. 1176 ЦК України, як підставу для відшкодування моральної шкоди.

Зміст частин 1-4 вказаної норми права регулює питання відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, тому до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

Частиною 5 статті 1176 цього Кодексу врегульовано питання відшкодування шкоди, завданої внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, тому до правовідносин сторін застосуванню не підлягає.

З урахуванням встановлених судами обставин справи, підстави для відшкодування шкоди за ч. 6 ст. 1176 ЦК України відсутні.

За таких обставин підстав для скасування рішення Сокальського районного суду Львівської області від 31 березня 2015 року та ухвали апеляційного суду Львівської області від 13 жовтня 2015 року немає.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Фермерського господарства «Бурка В.В.» - Бурки Валерія Володимировича - відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 31 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 13 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

С.О. Карпенко