ЧУДНІВСЬКИЙ районний суд житомирської області
справа № 294/916/15-ц
провадження № 2/294/181/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року Чуднівський районний суд Житомирської області

у складі:

головуючого - судді Леська М.О.

при секретарі Марчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чуднові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування та збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

06.07.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» та ОСОБА_2 з позовними вимогами про стягнення суми страхового відшкодування та збитків, завданих внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.08.2014 року близько 15:30 год. на 52 км. а/д Житомир-Чернівці сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Opel Astra (реєстраційний номер НОМЕР_1) під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля ВАЗ-2109 (реєстраційний номер 31167КВ) під керуванням водія ОСОБА_1, власником якого є ОСОБА_3, який надав право керувати та розпоряджатись даним автомобілем ОСОБА_4, який в свою чергу надав право розпоряджатись автомобілем позивачу та ОСОБА_5 відповідно до договорів доручення від 12.03.2008 року та 19.12.2014 року. Внаслідок ДТП, винним у якому є ОСОБА_2, автомобіль позивача зазнав пошкоджень. Вартість матеріальних збитків завданих володільцю автомобіля ВАЗ-2109 (реєстраційний номер 31167КВ), згідно з замовленням нарядом №25/12-14 від 25.12.2014 року станції техобслуговування «Оріон-Авто» складають 9450,00 грн. Відповідно до полісу №АС/8837258 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як власника наземного транспортного засобу була застрахована ПрАТ «Українська охоронно - страхова компанія».

02.02.2016 року позивачем подано заяву про відмову від позовних вимог до відповідача ОСОБА_2

Протягом розгляду справи позивачем неодноразово уточнювались позовні вимоги, відповідно до останньої редакції позовної заяви позивач просить стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» страхове відшкодування в розмірі 9450,00 грн. та пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 4539,10 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій одночасно зазначив про те, що позов підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, від представника за довіреністю ОСОБА_6 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача, згідно поданих заперечень, які містяться в матеріалах справи, представник позивача позов не визнала.

На підставі статей 158, 169 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін та ухвалення рішення у справі на підставі наявних в ній доказів.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.08.2014 року близько 15:30 год. на 52 км. а/д Житомир-Чернівці сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Opel Astra (реєстраційний номер НОМЕР_1) під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля ВАЗ-2109 (реєстраційний номер 31167КВ) під керуванням водія ОСОБА_1.

Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 17.10.2014 року відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 65).

Відповідно до частин 3 і 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, обставини того, що 24.08.2014 року близько 15:30 год. на 52 км. а/д Житомир-Чернівці сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Opel Astra (реєстраційний номер НОМЕР_1) під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля ВАЗ-2109 (реєстраційний номер 31167КВ) під керуванням водія ОСОБА_1 у даній справі суд вважає встановленими та такими, що не підлягають додатковому доказуванню.

Відповідно до звіту №941/14 від 24.12.2014 року про оцінку вартості майнової шкоди, складеного оцінювачем ОСОБА_7 24.12.2014 року, та калькуляції, наведеної у додатку до висновку, вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ-2109 (реєстраційний номер 31167КВ) становить 6844,77 грн. (а.с. 45-61, 80-90).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Opel Astra (реєстраційний номер НОМЕР_1) була застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/8837258 від 30.11.2013 року з лімітом відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) - 50000 грн., за шкоду, заподіяну життю і здоровю (на одного потерпілого) - 100000 грн. з франшизою 1000 грн. (а.с. 42, 77).

Страховик про настання 24.08.2014 року страхового випадку був повідомлений в установленому порядку і ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» 07.09.2014 року склала ОСОБА_6 огляду пошкодженого транспортного засобу, а 24.12.2014 року був складений Звіт з оцінки пошкодженого транспортного засобу № 941/14 з визначенням вартості відновлювального ремонту у розмірі 6844,77 грн.

Відносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року (надалі по тексту Закон України №1961-ІV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України (преамбула Закону).

Відповідно до пункту 9.5 статті 9 Закону України №1961-ІV та пункту 1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про деякі питання здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №566 від 09.07.2010 року обовязковий ліміт відповідальності страховика за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000,00 грн. на одного потерпілого. Вказаний розмір відповідальності ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» визначено і у пункті 4 Полісу №АС/8837258 від 30.11.2013 року.

Відповідач - ПрАТ «Українська охоронно - страхова компанія» за вих. №1946 від 27.02.2015 року відмовив позивачу ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування у звязку з тим, що позивач не є власником пошкодженого автомобіля, договір доручення укладений між позивачем та ОСОБА_4 не надає права позивачу на отримання страхового відшкодування (а.с. 8-9 ).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована, відповідає за заподіяну нею шкоду у розмірі різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), якщо останньої недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобовязаний, у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст.6 Закону України №1961-ІV, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України №1961-ІV у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 28 Закону України №1961-ІV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, повязана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 29 Закону України №1961-ІV у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно замовлення - наряду №25/12-14 від 25.12.2014 року (а.с.16) вартість ремонту автомобіля ВАЗ-2109 (реєстраційний номер 31167КВ) склала 9450,00 грн. без ПДВ, з якого вбачається, що розрахунок вартості відновлення вказаного автомобіля виконано без врахування зносу та не у спосіб встановлений законодавством, містить відомості лише про вартість певних запчастин та робіт у певного субєкта господарювання, тому суд не приймає як доказ даний розрахунок до уваги.

Відповідно до ч.1 ст. 395 ЦК України речовими правами на чуже майно, зокрема право володіння.

Згідно ч.ч.1,3 ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено - що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Таким чином, на час дорожньо-транспортної пригоди позивач є законним володільцем автомобіля ВАЗ-2109 (реєстраційний номер 31167КВ) та має право на відшкодування шкоди завданої автомобілю.

Отже, судом встановлено, що фактичний розмір шкоди, заподіяної позивачу діями відповідача ОСОБА_2 становить 6844,77 грн. і не перевищує обов'язковий ліміт відповідальності страховика за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну майну потерпілих (50000,00 грн.), визначений як законодавством, так і договором страхування (Полісом №АС/8837258 від 30.11.2013 року).

Відповідно до п.12.1 ст. 12 Закону України №1961-ІV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За таких обставин, відповідно до вищезазначених положень законодавства та встановлених судом обставин справи, страхове відшкодування, за виключенням 1000 грн. франшизи, складає 5844,77 грн. та підлягає стягненню з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія».

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до вимог статті 88 ЦПК України.

На підставі наведеного вище обґрунтування та керуючись статтями 6, 9, 12, 22, 23, 24, 28, 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», пунктом 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», статтями 16, 22, 386, 395, 396, 397, 526, 979, 988, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, статтями 1, 4, 8, 10, 11, 60, 61, 64, 66, 88, 158, 169, 209, 212 - 215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охороннострахова компанія» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 5844,77 грн. (пять тисяч вісімсот сорок чотири гривні сімдесят сім копійок) та судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги через Чуднівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.О. Лесько