Провадження № 22-ц/773/214/16 Категорія: 30 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Грушицького А.І.,

суддів Свистун О.В., Федонюк С.Ю.,

з участю секретаря Лимаря Р.С.,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Богдан Моторс» про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом, за апеляційною скаргою відповідача публічного акціонерного товариства «Богдан Моторс» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ПАТ «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» в користь ОСОБА_4 30000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ПАТ «Автомобільна компанія «Богдан Моторс» в дохід держави 487,20 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу в якій покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2015 року та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_3, кожен окремо, апеляційну скаргу підтримали з підстав в ній зазначених.

Представник позивача ОСОБА_2 заперечив апеляційну скаргу.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду даної справи.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2 та представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач під час виконання трудових обовязків отримав ушкодження здоровя, внаслідок якого йому було заподіяну моральну шкоду, що підлягає до відшкодування відповідачем.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що 2 липня 1979 року позивач прийнятий на роботу на Луцький автомобільний завод (правонаступником якого є ПАТ «Автомобільна компанія «Богдан Моторс») слюсарем-інструментальником (а.с. 8).

31 травня 1985 року о 10 годині під час виконання трудових обовязків, у звязку з відсутністю належного контролю зі сторони майстра за використанням робітниками захисних окулярів, ОСОБА_4 отримав травму правого ока, про що було складено акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 31 травня 1985 року (а.с. 3, 4).

Згідно заключення обласної офтальмологічної ЛКК від 26 серпня 2009 року ОСОБА_4 було направлено на МСЕК для визначення відсотків втрати працездатності (а.с. 11).

4 вересня 2009 року обласною спеціалізованою туберкульозно-офтальмологічною МСЕК ОСОБА_4 встановлено ІІІ групу інвалідності від трудового каліцтва довічно із втратою 40 % професійної працездатності (а.с. 12).

Як вбачається із витягу з протоколу засідання комісії з питань вирішення спорів при відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних з ахворювань України у м. Луцьку Волинської області від 17 вересня 2009 року № 24 ухвалено не зменшувати ОСОБА_4 розмір одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності (а.с. 5).

Відповідно до ст. 153, 157, 173 КЗпП УРСР (в редакції станом на час виникнення нещасного випадку) на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються здорові і безпечні умови праці. Забезпечення здорових і безпечних умов праці покладається на адміністрацію підприємств, установ, організацій. Адміністрація підприємств, установ, організацій повинна забезпечувати належне технічне обладнання всіх робочих місць і створювати на них умови роботи, які відповідають правилам по охороні праці (правилам по техніці безпеки, санітарним нормам і правилам та ін.). Підприємства, установи, організації несуть у відповідності з законодавством Союзу РСР і Української РСР матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну робітникам і службовцям каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ними своїх трудових обовязків.

Згідно розяснень, даних у абз. 3 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року, право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду, виникає в особи з дня встановлення їй такої стійкої втрати працездатності вперше висновком МСЕК.

Стійку втрату працездатності вперше було встановлено ОСОБА_4 рішенням МСЕК від 4 вересня 2009 року, а тому суд першої інстанції при вирішенні питання щодо наявності у позивача права на відшкодування моральної шкоди правильно застосував норми матеріального права, які були чинними на час виникнення у ОСОБА_4 права на відшкодування шкоди, зокрема ст. 237-1 КЗпП України, ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України.

Враховуючи положення ст. 3 Конституції України, згідно якої найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її життя і здоровя, вимоги розумності та справедливості, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про стягнення з ПАТ «Автомобільна Компанія «Богдан Моторс», яке є правонаступником Луцького автомобільного заводу, на користь ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 30000 грн. є законним та обґрунтованим.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд взяв до уваги ступінь вини працівника у настанні нещасного випадку.

Покликання в апеляційній скарзі на відсутність складу цивільного правопорушення в діянні роботодавця спростовуються актом за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 31 травня 1985 року, якому суд першої інстанції дав належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідальність за шкоду повинна нести держава, як власник Луцького автомобільного заводу на час заподіяння шкоди, колегія суддів до уваги не бере з тих підстав, що правонаступником вказаного державного підприємства є ПАТ «Автомобільна компанія «Богдан Моторс».

Доводи представника відповідача ОСОБА_3, висловлені ним в суді апеляційної інстанції щодо неналежності доказів, перевірені шляхом витребування у відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Луцьку Волинської області належним чином завірених копій акту про нещасний випадок за формою Н-1, виписки з акта огляду МСЕК, витягу з протоколу засідання комісії з питань вирішення спорів при відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Луцьку Волинської області відносно ОСОБА_4, які приєднані до матеріалів цивільної справи.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду в апеляційному порядку оскаржуваного рішення суду.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача публічного акціонерного товариства «Автомобільна Компанія «Богдан Моторс» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді