АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2016 року

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,

при секретарі Лознян О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» - Амеліна АртемаОлександровича на рішення Подільського районного суду міста Києва від 19 листопада 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: Державна реєстраційна служба України, про визнання зобов'язання припиненим та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липня 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулась до Подільського районного суду в м. Києві з позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: Державна реєстраційна служба України, про визнання зобов'язання припиненим та стягнення коштів.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 19 листопада 2015 року позов - задоволено. Визнано припиненим з 18 травня 2012 року зобов'язання за Кредитним договором № 6799613 від 05 вересня 2008 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», та ОСОБА_4.

Визнано припиненим з 18 травня 2012 року Договір іпотеки №6799648 від 05 вересня 2008 року, укладений між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», та ОСОБА_5 відповідно до умов якого в іпотеку передано 4-х кімнатну квартиру, загальною плошею: 246,1 кв. м., житлова площа: 138,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Унікальний номер справи: 758/8549/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3212/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Богінкевич С.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Зобов'язано внести запис про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно у Державному реєстрі іпотек відповідно до записів про обтяження іпотекою нерухомого майна - квартири № АДРЕСА_2 з Державного реєстр) речових прав на нерухоме майно. Зобов'язано внести запис про скасування заборони відчуження нерухомого майна - квартири квартири № АДРЕСА_2 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (податковий номер 14282829) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової карки платника податків НОМЕР_1) кошти у сумі 41 486,65 (сорок одна тисяча чотириста вісімдесят шість ) доларів США 65 центів. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства « Перший Український Міжнародний Банк» (податковий номер 14282829) на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової карки платника податків НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 9 897 (три тисячі вісімсот дев'яносто сім) гривень 60 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неповне : з'ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, представник Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» - Амелін Артем Олександрович подав апеляційну скаргу та просить суд апеляційної інстанції рішення Подільського районного суду міста Києва від 19 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: Державна реєстраційна служба України, про визнання зобов'язання припиненим та стягнення коштів - відмовити.

Апелянт вказує, що всупереч вимогам ст. 1281 ЦК України, позивач не повідомила кредитора спадкодавця про відкриття спадщини. Тому відсутність такого повідомлення або доказів у спадкоємців надіслання такого повідомлення фактично є підставою для продовження строку для пред'явлення кредиторами вимог спадкоємців.

Окрім того, апелянт звертає увагу, що ОСОБА_8 є одночасно спадкоємцем всіх прав та обов'язків ОСОБА_9 за Кредитним договорм № 6799613 та іпотекодавцем Договором іпотеки № 6799648, яким було забезпечено виконання зобов'язань ОСОБА_9 за наведеним Кредитним договором.

Також, на переконання апелянта, висновки суду про стягнення з ПАТ «ПУМБ» на користь ОСОБА_3 коштів у сумі 41 486, 65 доларів США є передчасним, оскільки вказані грошові кошти ОСОБА_3 було сплачено в рахунок виконання зобов'язань за Кредитним договором №6799613, укладеного між Банком та ОСОБА_9, як спадкоємицею позичальника, до якої, відповідно, перейшли обов'язки щодо виконання зобов'язань за вказаним договором в силу ст. 1216 ЦК України.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

З матеріалів справи вбачається, що 05.09.2008 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_9 було укладено кредитний договір №6799613, відповідно до п. 1.1. якого банк зобов'язався надати останньому кредит у розмірі 428 000 доларів США, а позичальник зобов'язався використати його за цільовим призначенням (придбання нерухомості: квартири, реєстраційний номер: 22749984, загальна площа: 246,1 кв.м., житлова площа: 138,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2), сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку в порядку та у строки, обумовлені цим договором із сплатою 12,99% річних строком до 05.05.2025 року.

Відповідно до додаткової угоди №1 від 06.06.2011 року до вищезазначеного кредитного договору у забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_9 за кредитним договором №6799613 від 05.09.2008 року, 05.09.2008 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та нею було укладено договір іпотеки №6799648, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області КолесникA.I. реєстровий номер №2289, предмет іпотеки 4-х кімнатна квартира, загальна площа: 246,1 кв. м., житлова площа: 138,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

05.09.2008 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області КолесникA.I. під час посвідчення іпотечного договору було накладено заборону відчуження вищезазначеної квартири (реєстровий номер №2 90), яка належить ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9, який був позичальником за кредитним договором №6799613 від 05.09.2008 року - помер, у зв'язку з чим після відкриття спадщини позивач прийняла її 07.10.2013 р. (а.с.27), 07.10.2013 р. (а.с.28), 11.09.2013 р. (а.с.29).

Оскільки, відповідач пропустив шестимісячний строк, передбачений ч.2 ст. 1281 ЦПК України, від дня коли він дізнався про відкриття спадщини та не пред'явив свої вимоги за вищезазначеним кредитним договором до позивача, як до спадкоємця, не пред'явив свої вимоги до неї як до поручителя, позивач звернулась до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на вимоги ч. 4 ст. 1218 ЦК України у зв'язку із пропуском ПАТ «ПУМБ» встановленого ч. 2 та ч. З ст. 1281 ЦК України строку звернення до спадкоємця померлого ОСОБА_9 - ОСОБА_3

Суд першої інстанції прийшов до висновку про припинення зобов'язань з ІНФОРМАЦІЯ_2 за Договром Іпотеки, враховуючи той факт, що втрата кредитором права вимоги до спадкоємців тягне за собою припинення основного зобов'язання, що, в свою чергу, зумовлює припинення похідних від нього іпотечних зобов'язань.

В обґрунтуванні доцільності стягнення з ПАТ «ПУМБ» на користь позивачки грошових коштів у сумі 41 486, 65 доларів США, суд першої інстанції посилався на норми ст. ст. 1212, 1213 ЦК України, та прийшов до висновку, що грошові кошти набуті відповідачем позадоговірних відносин та без наявності на те правових підстав.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції необґрунтованими та недоведеними, зважаючи на наступне.

Щодо позовних вимог про визнання припиненими зобов'язань за Кредитним договором № 6799613 від 05.09.2008 року.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Із втратою відповідачем права вимоги, останній не може бути визнаний кредитором у зобов'язанні, а зобов'язання між кредитором спадкодавця і спадкоємцями є таким, що припинилось.

Зі змісту статей 1216, 1218 ЦК України вбачається, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) і до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як свідчать матеріали справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер. Про факт смерті ОСОБА_9 відповідачу стало відомо у липні 2012 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 07.10.2013 року та від 11.09.2013 року спадкоємицею майна ОСОБА_9 стала позивачка.

Аналізуючи статті 526 та 1218 ЦК України, вбачається, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов'язанні. Який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

На підставі наведеного, у листопаді 2012 року, відповідач звернувся із заявою - претензією до нотаріальної контори про включення боргових вимог до спадкової маси. В зазначеній заяві була вимога з проханням до завідуючого Другої Маріупольської державної нотаріальної контори Щербак Л.А. повідомити спадкоємців про дану заяву (претензію), що вважається належним доказом для повідомлення спадкоємця ОСОБА_3 (а.с. 156-157)

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як свідчать матеріали справи, за умовами Кредитного договору № 6799613, укладеного між Банком та ОСОБА_9, строк дії зобов'язань, які мають місце між сторонами, визначено до 05.05.2025 року.

Згідно з ч.2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Відповідно до 4.4 ст.1281 ЦК України кредитор спадкодавця який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги до них.

Передбачені ч.2 ст. 1281 ЦК України строки є преклюзивними строками, сплив яких згідно із законом припиняє існування права вимоги кредитора внаслідок нездійснення ним свого права.

Відповідно до п. 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника, за наявності поручителя чи спадкоємців, суди мають враховувати, що згідно положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями

Згідно із правовою позицією, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 17.04.2(Ш року № 6-18цс 13, яка, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для застосування усіма судами України, - у випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (п. 5 ст.1219, ст.1282 ЦК України).

Враховуючи той факт, що спадкоємицею ОСОБА_9 є ОСОБА_3, після смерті позичальника продовжувалось належне виконання умов кредитного договору щодо періодичності та сум грошових коштів, які підлягають щомісячній сплаті, у ПАТ «ПУМБ» не було правових підстав для звернення до суду за захистом свого порушеного права, як це передбачено ст. З ЦК України, оскільки зобов'язання за кредитним договором стороною позичальника не порушувалися, що підтверджується розрахунком заборгованості за Кредитним договором № 6799613.

Крім того, строк дії укладеного між Банком та ОСОБА_9 Кредитного договору №6799613 визначено сторонами до 05.05.2025 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що висновок суду першої інстанції, щодо втрати кредитором права вимоги та припинення існуючого зобов'язання між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_3 є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Що стосується позовних вимог, щодо стягнення з ПАТ «ПУМБ» на її користь грошових коштів у розмірі 41 486,65 доларів США 65 центів суд першої інстанції помилково зробив висновок , щодо задоволення цієї вимоги з огляду на наступне.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які нерегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох підстав: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до змісту ст. 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в їх випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

До такого правового висновку прийшов Верховний Суд України в постанові від 24 вересня 2014року у справі № 6-122цс14, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Таким чином, грошові кошти у розмірі 41 486,65 доларів США ПАТ «ПУМБ» набув за існування достатніх підстав - в рахунок виконання існуючих зобов'язань ОСОБА_9 спадкоємицею якого є ОСОБА_3 за кредитним договором № 6799613, у спосіб що не суперечить цивільному законодавству, так як відносини сторін регулюються нормами зобов'язального права.

З огляду на вказане, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження матеріалами справи, судом встановлено підстави для її задоволення.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» - Амеліна АртемаОлександровича - задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: Державна реєстраційна служба України про визнання зобов'язання припиненим та стягнення коштів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» суму сплаченого судового збору в розмірі 4287 (чотири тисячі двісті вісімдесят сім) гривень 36 коп.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: