У х в а л а

7 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Романюка Я.М.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Новозаводського районного суду

м. Чернігова від 28 вересня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 20 січня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 1 квітня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_4 про скасування рішення третейського суду,

в с т а н о в и л а :

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 28 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 20 січня 2016 року, у задоволенні заяви ОСОБА_4 про скасування рішення третейського суду відмовив.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 1 квітня 2016 року відмовив у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на вищезазначені судові рішення на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

1 липня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Новозаводського районного суду

м. Чернігова від 28 вересня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 20 січня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 1 квітня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої

статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 570 та 635 Цивільного кодексу України.

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд зазначених судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 червня 2011 року, в яких, на її думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положенням пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що прийняте у спорі рішення третейського суду передбачено третейською угодою та цим рішенням вирішено питання, що не виходять за межі третейської угоди.

Разом з тим у наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 червня

2011 року суд касаційної інстанції, скасовуючи ухвалені у справі судові рішення та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, указав на порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, чи прийнято рішення в межах третейської угоди, яка в матеріалах справи відсутня.

Отже, порівняння наведеного судового рішення із судовими рішеннями, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що заява є необґрунтованою, а відтак в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за заявою ОСОБА_4 про скасування рішення третейського суду за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова

від 28 вересня 2015 року, ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 20 січня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 квітня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк

А. Г. Ярема