_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/3768/16-ц
Провадження № 2/520/2785/16
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

12 квітня 20116 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Прохорова П.А.,

при секретарі Цвігун А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву позивача про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу,

встановив:

04 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до відповідачів, та просив стягнути з них заборгованість, що випливає з неналежного виконання ними укладених між сторонами кредитних договорів, - в розмірі, еквівалентному 1000000,00 дол. США, що за наданими позивачем розрахунками еквівалентно до 26108500,00 грн.

06 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, у якій вказуючи на невиконання відповідачами їх зобовязань за договорами позики, просив суд накласти арешт на все приналежне відповідачам рухоме та нерухоме майно та у тому числі на частку у статутному капіталі Приватного малого підприємства «ОКТАН» у розмірі 2000,00 грн., яка належить ОСОБА_2

Згідно поданого 08.04.2016 року доповнення до заяви про забезпечення позову від 06.04.2016 року позивач просив суд розглянути відповідну заяву негайно, та вжити заходів забезпечення позову, за якими накласти арешт на все приналежне відповідачам рухоме та нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Законом передбачено лише один випадок, коли розгляд заяви про забезпечення позову можливий до відкриття провадження у справі за заявою заінтересованої особи з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності.

Разом з тим з викладених у позові та заяві про забезпечення позову обставин, підстав вважати, що позивачем заявлено вимоги про застосування заходів забезпечення позову з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності не вбачається, а тому розгляд та вирішення зазначеної зави (та доповнень до неї) до відкриття провадження у справі вбачався неможливим.

12.04.2016 року провадження у справі було відкрито.

Сторони в судове засідання з вирішення питання про застосування заходів забезпечення не викликались.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини:

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до положень ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим з наданих до суду відомостей цивільної справи №520/3768/16-ц передбачених законом підстав для задоволення заяви про забезпечення позову не вбачається.

Так, заявляючи клопотання про забезпечення позову позивач виходить з того, що накладення арешту на все приналежне відповідачам рухоме та нерухоме майно є співрозмірним заходом забезпечення до позовних вимог про стягнення з таких відповідачів грошових коштів в загальному розмірі 23108500,00 грн.

При цьому доказів про обсяг майна та його складові, що позивач просить обтяжити суду не надано, окрім відомостей про право власності на частку у статутному капіталі Приватного малого підприємства «ОКТАН» в розмірі 2000,00 грн., яка згідно довідки з єдиного державного реєстру юридичних осіб належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

Одночасно суд вказує на те, що відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України прямо передбачено, що позов може бути забезпечено шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачам і знаходяться у них або в інших осіб.

Разом з тим суд зауважує про те, що положеннями ч. 4-6 ст. 152 ЦПК України визначено способи, у які неможливо забезпечувати позов. Так ч.6 названої статті визначає, що не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.

Доказів про відсутність у власності відповідачів предметів, що швидко псуються суду не надано, натомість у випадку задоволення заявлених вимог про забезпечення позову та у випадку, коли у відповідачів є таке майно, воно підпаде під дію відповідних заходів, що є неприпустимим.

Доказів, з яких вбачатиметься обсяг приналежного відповідачам рухомого та нерухомого майна до матеріалів справи не надано, а тому зясувати питання співрозмірності заявлених позивачем заходів забезпечення позову до заявлених у позові вимоги про стягнення грошових коштів можливим не вбачається.

Крім того суду не надано жодних відомостей про інші зобовязання відповідачів, забезпечені їх майном у встановленому законом порядку.

Так, у випадку накладення судом арешту на майно, яким у встановленому законом порядку, забезпечено інші зобовязання відповідачів,призведе до порушення прав інших осіб чи унеможливлення належного виконання інших зобовязань відповідачів.

Таким чином суд доходить висновку про те, що з наданих позивачем суду відомостей та доказів встановити обставини, встановлення яких є обовязковим, згідно зазначених розяснень Верховного Суду України, можливим не вбачається, а тому заява позивача про застосування заходів забезпечення позову вбачається передчасною та не обґрунтованою, а отже задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 151 153, 208-210 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Прохоров П. А.