АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження : 22ц/790/4003/16 Головуючий 1-ї інстанції - Лях М.Ю.
Категорія : захист прав споживачів.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Шевченко Н.Ф.

суддів - Івах А.П., Черкасова В.В.

при секретарі - Каплоух Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Жилсервіс - МЖК» про захист прав споживачів та припинення дій, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який було уточнено, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Жилсервіс - МЖК» (далі Товариство) про захист прав споживачів та припинення дій.

В обґрунтування позову посилався на те, що на праві приватної власності йому належить квартира АДРЕСА_1. Даний будинок знаходиться на балансі та обслуговуванні Товариства.

У березні 2014 року між ним та Товариством було укладено договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території будинку №34 за вказаною адресою та відкрито особистий рахунок.

Згідно розрахунку бухгалтерії Товариства, відповідач по особовому рахунку нараховує плату в розмірі 122,12 грн. щомісяця і згідно цього розрахунку йому нарахована плата за обслуговування будинку та прибудинкової території за період з 01 червня 2014 року по 30 червня 2015 року в розмірі 1 672, 96 грн.

Однак, відповідного рішення щодо встановлення цін/тарифів на надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку АДРЕСА_1 виконкомом Харківської міської ради не приймалось, тобто тариф на послуги є невизначеним.

У зв'язку з викладеним, позивач просив зобов'язати Товариство за період з 01 червня 2014 року по 23 лютого 2016 року припинити дії, які порушують його право на отримання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території його квартири в спірному будинку за ціною визначеною належним чином, а саме - припинити за цей період нараховувати вартість послуг з утримання зазначених послуг за особовим рахунком, відновити становище, яке існувало до порушення його прав, визнати незаконною нараховану Товариством плату за вказаний період та зобов'язати відповідача списати з нього заборгованість . Стягнути з Товариства на його користь грошові кошти в сумі 710 грн., які набуто без достатньої правової підстави, визнати договір від 14 березня 2014 року про надання послуг недійсним з дати укладання, а також стягнути з відповідача на його користь спричинену моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 65 772 грн. та судові витрати.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення проти позову, в яких посилався на його недоведеність та необґрунтованість.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом норм процесуального і матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що сторонами були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідно до чинного законодавства, яке регулює питання надання житлово-комунальних послуг, тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій розраховуються виконавцем послуг і затверджуються органом місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд з'ясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для визнання договору від 14 березня 2014 року про надання послуг недійсним з дати укладання, а тому і інші вимоги позивача є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони правильні, обґрунтовані та відповідають вимогам діючого законодавства, виходячи з наступного.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право власності серія НОМЕР_1 є власником трикімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с.9).

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 13.08.2014 року № 484 ТОВ «Керуюча компанія «Жилсервіс-МЖК» визначена виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді, до якого відноситься і будинок позивача (а.с.14-15).

14.03.2014 року між ТОВ «Керуюча компанія «Жилсервіс-МЖК» та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з утримання об'єкту, відповідно до якого відповідач надає послуги з утримання квартири АДРЕСА_1, а споживач має оплачувати послуги за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Строк дії договору до 14.03.2017 року. Відповідно до вказаного договору у ТОВ «Керуюча компанія «Жилсервіс-МЖК» було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 (а.с.51-53).

Пунктом 1.2 Договору визначено, що виконавець надає послуги відповідно до встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, копія якого додається до цього Договору. (а.с.54).

Розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладення цього Договору становить 247,66 грн. (п.1.3 Договору).

Позивачем, у відповідності з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України не надано доказів, що він уклав спірний Договір не добровільно у вимушеному порядку.

Також суд дійшов правильного висновку про те, що в судовому засіданні не встановлено, що спірний Договір від 14.03.2014 року суперечить Цивільному Кодексі, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави, суспільства, його моральним засадам, або ж були порушені інші вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Тому суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Тій обставині, що на момент укладення спірного Договору відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Жилсервіс - МЖК» ще не була визначена виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому будинку № 34 по вул. Кричевського в м. Харкові та міськрадою ще не були встановлені тарифи, судом дана належна оцінка, оскільки встановлено, що на час укладання договору відповідач мав статус юридичної особи, фактично надавав визначені в оспорюваному договорі послуги.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд 1 інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

При такому положенні колегія суддів вважає, що суд всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не має.

Інші доводи апеляційної скарги рішення суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304, ст.307 п.1 ч.1, ст.308, 313, 314, 315, 317, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді