Провадження №2/522/2164/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - судді Кравчук Т.С.,

при секретарі - Антонецькому С.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інкомстрах», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

17.11.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 03.04.2014 року водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем KIA CEED, державний номер НОМЕР_1, став учасником ДТП, в результаті якого автомобілю, власником якого є він, позивач, були спричинені значні пошкодження. Винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є відповідач ОСОБА_2, що підтверджується постановою Приморського районного суду м.Одеси від 07.05.2014 року (справа №522/684014-п). Згідно висновку №1676 експертного автотоварорознавчого дослідження по визначенню матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу, проведеного 24.06.2014 року ОНДІСЕ Міністерства юстиції України сума шкоди, що виразилася у пошкодженні автомобіля склала 20 713,71 гривень та вартість проведеної експертизи у розмірі 738,00 гривень, які він, позивач, просить стягнути на його користь. Крім того, позивач вважає, що незаконними діями відповідача йому спричинено моральну шкоду, оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди він зазнав психічних переживань у звязку з пошкодженням свого майна, а тому вона просить стягнути на його користь суму моральної шкоди у розмірі 5 000,00 гривень.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, просить задовольнити позов в повному обсязі, обґрунтовуючи положеннями ст.1166 ЦК України, згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; та положеннями ст.1167 ЦК України, згідно з якими моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідач та його представник позов не визнали, надали суду письмові заперечення, в яких зазначив, що між ОСОБА_2 та ПАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» укладено договір обовязкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів з видачею страхового полісу № АС/2093590, а тому відносини з відшкодування шкоди, яку завдану джерелом підвищеної небезпеки, необхідно вирішувати у відповідності до Законів України «Про страхування» та «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів». Відповідач зазначив, що виконав усі необхідні дії по зверненню до страховика з повідомленням про настання страхового випадку, проте відповіді не отримав. При цьому відповідач вказує, що він є пенсіонером, й окрім пенсії будь-яких інших доходів не отримує, що унеможливлює відшкодувати збитки позивачу. Крім того, відповідач вважає недоведеним та необґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 щодо спричинення йому моральних збитків.

В якості третьої особи до участі у справі судом залучено ПАТ «Страхова компанія «Інкомстрах»,представник якого до суду не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки у судове засідання не повідомив, свої заперечення на позовні вимоги на надав, тому суд розглянув справу без його участі.

Суд, вивчивши матеріли справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд вважає за необхідне зазначити, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК України).

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 03.04.2014 року о 11.00 годині по вулиці .Середня кут вулиці Скісної в м.Одесі сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, який не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «KIA» транзитний номер 16 АР 4999 під керуванням ОСОБА_3, що рухався попереду, в результаті транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Власником автомобіля KIA CEED, державний номер НОМЕР_1, є ОСОБА_1, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, видане РЕВ-4 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області.

Згідно Висновку №1676 експертного автотоварорознавчого дослідження по визначенню матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу, складеного 24.06.2014 року Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз, сума матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля KIA CEED, державний номер НОМЕР_1 (ТР.16АР4999) внаслідок ДТП, на момент складання дослідження визначається в розмірі 20 713,71 гривень.

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 07.05.2014 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 425,00 гривень.

Відповідно до поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/2093590 від 25.06.2013 року за договором з ПАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4; забезпечений транспортний засіб ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_2.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст.6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Згідно з п.33.1.4. статті 33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально.

У системному звязку з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України, яким на страхувальника покладено обовязок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, правове значення має повідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, який дає страховику можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання його страховим випадком чи відмову в цьому.

Як вбачається з розяснень, викладених у п.16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року (далі - Постанова), відповідно до статті 21 Закону №1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобовязані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоровю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У звязку із цим при предявленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непредявлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону №1961-IV обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону №1961-IV обовязку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону №1961-IV обовязку зясовується судом першої інстанції, у звязку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обовязку письмового надання страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Судом встановлено, що 05.04.2014 року до ПАТ «Страхова компанія «Інкомстрах» звернувся власник забезпеченого страховим полісом транспортного засобу ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_2, - ОСОБА_4, тобто особа, відповідальність якої застрахована за полісом №АС/2093590 від 25.06.2013 року. Проте суд виходить з того, що згідно зазначеного поліса відповідальність відповідача ОСОБА_2 не є застрахованою, а відтак завдана ним шкода не підлягає відшкодуванню страховиком.

Згідно п.6 вищенаведеної Постанови розяснено, що особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 щодо спричинення йому матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відповідачем ОСОБА_2, а відтак - вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму матеріальної шкоди у розмірі 20 713,71 гривень та суму вартості проведення автотоварорознавчої експертизи у розмірі 738,00 гривень, а всього 21 451,71 гривень.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача моральної шкоди, то суд виходить з того, що позивачем не надано вмотивованих доказів моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру та обґрунтувань розміру моральної шкоди, а відтак в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Судовий збір у розмірі 551,2 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст.1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інкомстрах», про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди у розмірі 20 713,71 гривень та суму вартості проведеної експертизи у розмірі 738,00 гривень, а всього 21 451,71 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551,2 гривень.

В решті частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя 26.05.2016