Єдиний унікальний номер 235/915/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1110/2016
Головуючий у 1 інстанції Величко О.В. Єдиний унікальний номер 235/915/15-ц
Доповідач Жданова В.С. Номер провадження 22-ц/775/1110/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 р. м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі :

головуючого - судді Жданової В.С.

суддів : Соломахи Л.І., Халаджи О.В.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кіровської районного ради в м. Донецьку про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 04.04.2016 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до Кіровської районного ради в м. Донецьку про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення позову. Зазначає, що підставою звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом була відсутність оригіналів документи на ? частку спадкової квартири, тому посилання суду на відсутність правовстановлюючих документів або належним чином посвідчених копій як підставу відмови в позову є незаконним. Суд першої інстанції повинен був дослідити надані докази у відповідності до вимог ст.. 179 ЦПК України. Надані нею докази вважає достатніми для задоволення позову. Висновок суду першої інстанції про неможливість визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частину спадкової квартир через відсутність заповіту на цю частку не відповідає фактичним обставинам, є надуманим. Вважає, що суд першої інстанції дав невірну оцінку наданим доказам, що призвело до незаконного рішення.

Стороні , будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з»явились.

Позивач ОСОБА_1 надала апеляційному суду письмову заяву( вх..ЕП-2889/16 від 25.05.2016 р.) про розгляд справи без її участі, при винесенні судового рішення просить врахувати надані докази по справі та дати їм відповідну правову оцінку( а.с.79).

Вказані обставини відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України є підставою для розгляду справи без участі сторін.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 48,6 кв.м., жилою площею 29, кв.м. 1/2 частина вказаної квартира належала спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 20.11.1995 року, виданого Фондом комунального майна Донецької міської Ради народних депутатів Донецької області. Інша 1/2 частина квартири належала спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 29.05.1998 р., виданого державним нотаріусом Четвертої Донецької державної нотаріальної контори за реєстровим №2317. Право власності на квартиру було зареєстровано у КП БТІ м Донецька у книзі №6/5-д-к. За час свого життя 02.02.1996 року ОСОБА_2 склала заповіт, відповідно до якого вона заповіла ОСОБА_1 1/2 частину квартири, яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на квартиру №НОМЕР_1 від 20.11.1995р. Спадщина позивачем прийнята шляхом подачі відповідної заяви. П»ятою державною нотаріальною конторою 19.04.2015 року заведена спадкова справа №226/15 та 07.12.2015 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02.02.1996 року на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Державним нотаріусом П»ятої державної нотаріальної контори Сафроновою Н.Л. відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на другу частину спадкової квартири через відсутність правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності та державну реєстрацію прав спадкодавця на ? частину квартири.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що спадкодавцем ОСОБА_2 2.02.1996 року на користь ОСОБА_1 складено заповіт, відповідно до якого вона заповіла останній 1/2частину квартири, що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності . Стосовно іншої 1/2 частини квартири, право власності на яку у спадкодавця ОСОБА_2 виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.05.1998 року, розпорядження на випадок своєї смерті спадкодавцем не зроблено, заповіт не складено. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом у відповідності до заповіту від 02.02.1996 року позивачу ОСОБА_1 видано 07.12.1995 року. Визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом на іншу половину квартири ( щодо якої втрачено правовстановлюючі документи) є неможливим, оскільки заповіт щодо цієї частини квартири спадкодавцем ОСОБА_2 складено не було. Уточнюючих заяв від позивача про визнання за нею права на спадщину за законом на ? частину квартири або іншим заповітом від позивача не надходило.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи і вимогам діючого цивільного законодавства.

Відповідно до ст..1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначені види спадкування - за заповітом або за законом.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. ( ст..1233 ЦК) Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що спадкодавцю ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 . На ? частину квартири ОСОБА_2 02.02.1996 року складено заповіт на користь ОСОБА_1 Із змісту заповіту вбачається, що її розпорядження стосується лише ? частини квартири , яка належала спадкодавцю на праві власності згідно свідоцтва № НОМЕР_1 від 20.11.1995 року ( а.с.14).

Державним нотаріусом П»ятої донецької державної нотаріальної контори 07.12.2015 року видано ОСОБА_1 свідоцтво на спадщину за заповітом на ? частину квартири, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності від 20.11.1995 року ( а.с 17).

Вказаний позивачем заповіт від 02.02.1996 р. не містить розпорядження ОСОБА_2 щодо другої частини квартири, яка належала їй на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 29.05.1998 р. за №2317.

Таким чином, за відсутності заповіту на 1/2 частину квартини спадкування на цю частину відкрилось за законом.

З позовної заяви вбачається, що нею порушено питання про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом. При цьому позивач зазначає, що її мати ОСОБА_2 залишила заповіт, згідно якого все свої майно, яке залишилось після її смерті вона заповіла їй - ОСОБА_1, але таке твердження не відповідає фактичним обставинам, оскільки назначений позивачем заповіт від 02.02.1996 року містить конкретне розпорядження лише щодо ? частини належної їй квартири. ( а.с 14)

За таких обставин суд першої інстанції вірно зазначив, що вимоги позивача про визнання права власності на спадщину за заповітом і на другу частину спадкової квартири є неспроможними, оскільки відомостей про наявність іншого заповіту не надано, клопотань про витребування доказів не заявлялось, уточнюючих заяв про визнання права власності в порядку спадкування за законом від позивача не надходило.

Відповідно до 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позов ОСОБА_1 містить вимогу про визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування за заповітом, саме до цього зводяться доводи апеляційної скарги.

При розгляді справи суд першої інстанції не мав повноважень на свій розсуд змінити предмет та підстави позову та розглядати спір щодо прав позивача на спадщину з інших підстав, ніж нею зазначено в позові.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що уточнюючих заяв від позивача не надходило, тобто позивач розпорядилась своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, що перебуває у відповідності до ч.2 ст. 11 ЦПК України.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції також послався на те, що надані позивачем копії документів належним чином не посвідчені та не надані їх оригінали для огляду не впливають на висновок суду про відмову в позові, оскільки незалежно від правильності оформлення копій документів у позивача не виникло прав на спадщину за заповітом на частину квартири, щодо якої відсутній заповіт.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Нормами цивільного законодавства передбачені два види спадкування: за заповітом або за законом, які мають окремі правові підстави для оформлення спадщини; в залежності від виду спадкування визначається коло осіб на спадщину тощо.

Вказані обставини в сукупності спростовують доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не з»ясував обставини справи, зробив невідповідні висновки, порушив норми матеріального та процесуального права.

При цьому апеляційний суд зазначає, що позивач не позбавлена можливості вирішувати в судовому порядку питання щодо визнання за нею прав власності на ? частину в порядку спадкування з інших підстав.

Керуючись ст.ст. 307, , 308, 315 ЦПК України апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду від 04 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

судді: