Провадження № 2/522/7102/16
У Х В А Л А

Іменем України

„12 серпня 2016 року місто Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Погрібний С.О., розглянувши клопотання позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Обєкт Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Представник позивача звернулася до суду з вказаним цивільним позовом, просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Обєкт Сервіс» суму заборгованості у розмірі 53 881,20 гривень.

Сторона позивача в порядку забезпечення позову просить суд накласти арешт на нежиле приміщення №552, що розташоване за адресою: м. Одеса, площа Грецька, ?.

Заява про забезпечення позову підлягає розгляду за правилами, встановленими частиною 1 статті 153 ЦПК України, за якою заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання позивача.

За правилом ст.153 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Втім, в порушення наведених процесуального закону вимог позивачем не обґрунтовано належним чином, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити, зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, суд також вбачає певну невідповідність заявлених позовних вимог наведеним заходам забезпечення позову, про застосування яких просить позивач, що свідчить про порушення принципу співмірності в разі задоволення наведеної заяви про забезпечення позовних вимог.

У цьому висновку суд виходить з того, що предметом позовних вимог позивача не є вирішення питання про право власності на зазначене нежиле приміщення, а виключно стягнення заборгованості за договором про обслуговування нежилого приміщення.

Доказів протилежного суду позивачем не представлено, що не позбавляє цю сторону права на повторне звернення з виправленим клопотанням.

Таким чином, суд вважає зазначену заяву необґрунтованою належним чином, такою, що може призвести до порушення прав та обовязків третіх осіб, з огляду на що вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, СУД

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Обєкт Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: С.О. Погрібний

12.08.2016