Справа № 219/6084/16-ц
Провадження № 2-о/219/596/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючої судді Чопик О.П.,

при секретарі Чубикало О.А.,

за участю: заявника ОСОБА_1,

представника

заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

в с т а н о в и в :

заявник звернувся до суду зі заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, посилаючись на те, що він народився 25 вересня 1969 року у місті Горлівка Донецької області колишньої Української РСР, отримав паспорт громадянина колишнього СРСР 1987 року, а з народження постійно проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1. У звязку з втратою паспорта громадянина колишнього СРСР, виданого на його імя, йому стало відомо, що для отримання паспорта громадянина України, необхідно підтвердити факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Просить суд встановити факт того, що він, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно проживав на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Заяву подає з метою отримання паспорта громадянина України, якого не змінював через використання паспорта громадянина колишнього СРСР, який втратив.

Заявник в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Додатково зазначив, що він навчався у школі та у політехнічному училищі в м.Горлівці, однак документи залишились на тимчасово непідконтрольній території України, куди він не може вїхати через відсутність паспорта. Також стверджує, що з 1988 року проходив військову службу, як військовозобовязаний громадянин колишнього СРСР, та перебував на обліку в м.Києві; після проходження служби у 1990 році повернувся до м.Горлівки, де і продовжував постійно проживати, був зареєстрований до початку антитерористичної операції. Просить суд заяву задовольнити, оскільки прагне отримати паспорт громадянина України.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні надав пояснення про відсутність заперечень проти задоволення заяви ОСОБА_1

Заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, провівши допит свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 народився 25 вересня 1969 року у м.Горлівка Донецької області Української РСР (теперішня Донецька область, Україна), про що свідчить свідоцтво про народження серії І-АВ №142914, видане 11 жовтня 1969 року Калінінським РАЦС м. Горлівки Донецької області (а.с.3). На свідоцтві міститься печатка з відміткою про отримання паспорта серії ХХ-НО №648420 7 січня 1987 року у місті Горлівка Донецької області (теперішня Донецька область, Україна). Батько заявника ОСОБА_3, росіянин; мати ОСОБА_4, українка.

21 травня 2014 року ОСОБА_1 Калінінським РС у м.Горлівці видано тимчавсове посвідчення терміном дії до закінчення АТО, за яким місцем проживання заявника є м.Горлівка, вул.Адміралтейська, 2а/2 (а.с.3).

Серед представлених документів, які збереглись у заявника, наявне свідоцтво про проходження підготовки водіїв у м.Горлівка з 20 січня 1992 року до 30 червня 1992 року (а.с.4), посвідчення водія, видане у м.Горлівка 31 липня 1992 року (а.с.4).

Згідно з актом про пожежу від 5 січня 2008 року, 3 січня 2008 року відбулась пожежа у КП «Кондратівка» у м.Горлівці, в ході якої знищено документи, що підтверджують факт реєстрації місця проживання, зокрема, ОСОБА_1 у м.Горлівка Донецької області.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з пп. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

У відповідності до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлення належності до громадянства України стосується, зокрема, громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Свідок ОСОБА_5 надала показання про те, що вона знає заявника з 1983 року, добре знайома з його матірю та братом, а також підтвердила факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Свідок ОСОБА_6 надав показання про те, що він познайомився зі заявником у серпні 1990 року, коли поступав у інститут в м.Горлівці та підтвердив факт постійного проживання заявника на території України.

З огляду на викладене, зважаючи на необхідність оформлення правового звязку між ОСОБА_1 та державою Україна, а також у звязку з втратою паспорта громадянина колишнього СРСР, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви, встановлення факту постійного проживання заявника на території України за станом на 24 серпня 1991 року, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами та показами свідків.

Керуючись ст.ст.4, 10, 60, 197, 212, 215, 234-235, 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Головуюча О.П.Чопик