№ 207/4159/15-ц
№ 2/207/325/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року м. Дніпродзержинськ

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Юрченко І.М.,

при секретарі Сівачук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Звертаючись до суду, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 р. були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Згідно з положеннями Цивільного кодексу України та Закону України «Про акціонерні товариства» дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ « УкрСиббанк».

Між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»), (надалі - Позивач) та ОСОБА_1, (надалі - Відповідач 1), укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 19.02.2008 року (надалі - Кредитний договір).

Відповідно до умов кредитного договору Позивач надав Відповідачу 1 кредит (грошові кошти) у сумі 14000,00 дол. США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок Відповідача 1, а Відповідач 1 зобовязався щомісячно повертати наданий кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (додаток №1 до договору), але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 19.02.2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.2. кредитного договору).

Відповідно до п. 1.3. кредитного договору, за користування кредитними коштами відповідач 1 зобовязався сплатити проценти у розмірі 12,40 %річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк - у подвійному розмірі. Сторони домовилися, що за умовами договору розмір процентної ставки може бути змінений. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані банком позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність банку та повинні сплачуватися відповідачем 1 з 01 по 10 число кожного місяця у порядку, встановленому п.1.3., п.1.6 кредитного договору.

Згідно з п. 4.1. кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит Відповідач 1 сплачує Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня прострочення.

В забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника по вказаному кредитному договору прийняті порука ОСОБА_2 (надалі - Відповідач 2) згідно договору поруки № 0/2 від 19.02.2008 року та порука ШевченкоЄвгена Олександровича (надалі - Відповідач 3) згідно договору поруки № 0/3 від 19.02.2008 року.

Відповідно до ст. ст.553, 554 ЦК України, п. п. 1.1.-1.5 договору поруки поручитель зобовязується відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобовязань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобовязань по договору поруки. Копії договорів поруки як докази надаються.

Відповідно до п.3.1.3 кредитного договору у разі порушення відповідачем 1 умов кредитного договору позивач має право вимагати дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит у порядку, встановленому розділом 6 кредитного договору.

Всупереч умов Кредитного договору Відповідач не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобовязання.

Позивач направив відповідачам вимоги від 29.07.2015 року про необхідність усунення порушень договору. Відповідачі не усунули порушень кредитного договору.

Станом на 03.09.2015 року заборгованість за кредитним договором №0 від 19.02.2008 року становить по кредиту та процентам 10631,02 дол. США (Десять тисяч шістсот тридцять один долар США 02 цнт.) та по пені 6459,62 грн. (Шість тисяч чотириста пятдесят девять грн. 62 коп.), з яких:

-9335,36 дол.США - заборгованість за кредитом,

-1295,66 дол.США - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість по процентам у розмірі 1195,97 дол.США за строк з 01.07.2014 року по 31.08.2015 року,

-6459,62 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 12.09.2014 року по 03.09.2015 року.

Виходячи з положень статті 99 Конституції України, статтей 192, 533 ЦК України, статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» у разі укладення кредитного договору в іноземній валюті й наявності в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню в іноземній валюті.

Так, у зв'язку з тим, що відповідачем зобов'язання, що випливає з кредитного договору, не виконано та заборгованість перед банком не погашена, позивачем ініційована процедура стягнення заборгованості по кредитному договору.

На підставі викладеного позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором №0 від 19.02.2008 року по кредиту та процентам у розмірі 10631,02 (Долар США) та по пені у розмірі 6459,62 грн., а також судові витрати.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, просив розглянути справу без його участі, на позові наполягав у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутністю, зазначили, що позовні вимоги позивача та обставини, якими вони обгрунтовані визнають у повному обсязі. Будь-яких заперечень на позов суду не надали.

Враховуючи вищенаведене у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачі не надали заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи у межах заявлених вимог. Кожна особа, що бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 31 ЦПК України відповідач вправі визнати позов протягом усього часу розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»), та ОСОБА_1, укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 19.02.2008 року(ар.с.16-22).

Відповідно до умов кредитного договору Позивач надав ОСОБА_1 кредит у сумі 14000,00 дол. США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_1, а ОСОБА_1 зобовязався щомісячно повертати наданий кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (ар.с.23-28), але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 19.02.2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.2. кредитного договору).

Виписка з поточного рахунку ОСОБА_1 є доказом надання кредиту позивачем відповідачу 1 (ар.с.64).

Відповідно до п. 1.3. кредитного договору, за користування кредитними коштами ОСОБА_1 зобовязався сплатити проценти у розмірі 12,40 %річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк - у подвійному розмірі. Сторони домовилися, що за умовами договору розмір процентної ставки може бути змінений. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані банком позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність банку та повинні сплачуватися відповідачем 1 з 01 по 10 число кожного місяця у порядку, встановленому п.1.3., п.1.6 кредитного договору.

Згідно з п. 4.1. кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит Відповідач 1 сплачує Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня прострочення.

В забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника по вказаному кредитному договору прийняті порука ОСОБА_2 згідно договору поруки №0/2 від 19.02.2008 року (ар.с.29-30) та порука ОСОБА_3 згідно договору поруки №0/3 від 19.02.2008 року (ар.с.31-32).

Відповідно до ст. ст.553, 554 ЦК України, п. п. 1.1.-1.5 договору поруки поручитель зобовязується відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Причини невиконання позичальником своїх зобовязань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобовязань по договору поруки. Копії договорів поруки як докази надаються.

Відповідно до п.3.1.3 кредитного договору у разі порушення відповідачем 1 умов кредитного договору позивач має право вимагати дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит у порядку, встановленому розділом 6 кредитного договору.

Всупереч умов Кредитного договору Відповідач не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобовязання.

Позивач направив відповідачам вимоги від 29.07.2015 року про необхідність усунення порушень договору (ар.с.33-38). Відповідачі не усунули порушень кредитного договору.

Відповідачі не надавали своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором (ар.с.53-63).

Згідно розрахунку (ар.с.53-63), станом на 03.09.2015 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість по кредиту та процентам 10631,02 дол. США (Десять тисяч шістсот тридцять один долар США 02 цнт.) та по пені 6459,62 грн. (Шість тисяч чотириста пятдесят девять грн. 62 коп.), з яких:

-9335,36 дол.США - заборгованість за кредитом,

-1295,66 дол.США - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість по процентам у розмірі 1195,97 дол.США за строк з 01.07.2014 року по 31.08.2015 року,

-6459,62 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 12.09.2014 року по 03.09.2015 року.

Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, Відповідачі зобовязання за вказаним договором не виконали.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як було встановлено судом, вимоги закону були банком в повному обсязі виконані; підписуючи договір, який є актом волевиявлення сторін, сторони за ним підтвердили їх згоду виконувати умови, які вони для себе передбачили, та відповідач здійснював повернення кредиту та сплату відсотків за його користування на виконання умов договору протягом певного часу. При укладенні кредитного договору банком були дотримані вимоги ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», при цьому, відповідач не скористався правом та на виконання ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» протягом 14 днів не відкликав свою згоду на укладення договору про надання кредиту, враховуючи передбачену законом можливість не пояснювати причини такого відкликання.

Разом з тим, на даний час між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Цивільним Кодексом України та договором, адже кредит отримано, отримані кредитні кошти стали засобом для задоволення відповідачем своїх власних майнових потреб, а боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України).

Водночас, виходячи із змісту ст. ст. 1046, 1054 ЦК України, відповідальність за валютні ризики лежать саме на позичальнику; відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, як це передбачено статтею 617 ЦК України.

Згідно зі ст. ст. 47, 49 і ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. ст. 1054, 1055 ЦК України комерційні банки здійснюють кредитне обслуговування позичальників на договірних умовах.

Зокрема, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Істотними умовами кредитного договору, як і будь - якого іншого правочину, є, зокрема, предмет, ціна та строк дії договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У статті 1048 ЦК України вказано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст. 553ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, поручителі відповідають перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Згідно статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, божник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у том ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобовязання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Згідно з частиною 1 статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідач ухиляється від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ «УкрСиббанк».

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року N 5, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533ЦК України.

Згідно розяснень, викладених в п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і порядку, встановлених законом (частина 2 ст. 192 ЦК, ч. 3 ст. 533 ЦК, Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому ОСОБА_4 держави не встановлює будь-яких обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць інших держав.

Згідно з ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 192 ЦК іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках та в порядку, встановлених законом.

За правилами ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Заперечень проти позову відповідачами не надано, тому доводи позивача щодо невиконання відповідачами зобов'язань за кредитним договором, а також розміру прострочених платежів нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними.

Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Оскільки відповідачі у справі позов визнали, а також те, що підстав вважати, що визнанням позову будуть порушені чиїсь інтереси, або він суперечить закону, не встановлено, його можна прийняти, та позов задовольнити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Згідно з п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 1 ст. 61 , 74, ч. 4 ст. 174, 208, 209, 212-215, 292, 294 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити у повному обсязі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 19.02.2008 року по кредиту та процентам у розмірі 10631,02 дол. США (Десять тисяч шістсот тридцять один долар США 02 цнт.) та по пені у розмірі 6459,62 грн. (Шість тисяч чотириста пятдесят девять грн. 62 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» витрати по сплаті судового збору у сумі1675грн. 97 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» витрати по сплаті судового збору у сумі 1675грн. 97 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» витрати по сплаті судового збору у сумі1675грн. 97 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М. Юрченко