АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 654/1519/14-ц
Номер провадження:22-ц/791/329/16
Головуючий в І інстанції Охтень А.А.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоКолісниченка А.Г.,
суддів:Вербицької Л.І.,
Капітан І.А.,
секретарГуров Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11.09.2014 року у справі за позовом Чорноморського біосферного заповідника Національної академії наук України до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної службовою особою, внаслідок незаконного звільнення працівника,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 11.09.2014 року позов Чорноморського біосферного заповідника НАН України задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Чорноморського біосферного заповідника НАН України в рахунок відшкодування матеріальної шкоди при виплаті за рахунок бюджетних коштів середнього заробітку ОСОБА_6 внаслідок незаконного звільнення суму грошових коштів в розмірі 11267,23 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Чорноморського біосферного заповідника НАН України в рахунок відшкодування матеріальної шкоди при виплаті за рахунок бюджетних коштів середнього заробітку ОСОБА_7 внаслідок незаконного звільнення суму грошових коштів в розмірі 1899,10 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Чорноморського біосферного заповідника НАН України в рахунок відшкодування матеріальної шкоди сплаченої на користь Голопристанського районного центру зайнятості суму грошових коштів в розмірі 15841,40 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 290,07 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що на період підписання відповідних наказів тимчасово заміщала директора без додаткової оплати. Вона є науковим співробітником й не має досвіду адміністративної роботи. Наказ про звільнення ОСОБА_6 був останнім кроком в процедурі звільнення за скороченням штатів. Підставою для відновлення на роботі за рішенням суду стала невідповідність посаді та посадового окладу ОСОБА_6, що вказано в листі Державної фінансової інспекції в Херсонській області №21-03-14-14 «Про усунення порушень та недоліків, виявлених ревізією» Тобто підставою для поновлення на роботі звільненого працівника стали порушення, вчинені іншою службовою особою, а саме головним бухгалтером.

ОСОБА_5, у судовому засіданні на задоволенні апеляції наполягала, з підстав зазначених у скарзі.

Представник Чорноморського біосферного заповідника НАН України - Кулагін С.М., у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які з'явилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільно- процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги Чорноморського біосферного заповідника НАН України суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок своєї винної поведінки відповідачка ОСОБА_5 заподіяла матеріальну шкоду позивачеві внаслідок незаконного звільнення працівників ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу директора Чорноморського біосферного заповідника Чернякова Д.О. № 60-к від 17.11.2010 року, на період його відпустки з 01.12.2010 року по 13.01.2011 року виконання обов'язків директора Чорноморського біосферного заповідника НАН України покладено на ОСОБА_5 із наданням їй права першого підпису фінансових документів.

Наказом в.о. директора Чорноморського біосферного заповідника НАН України ОСОБА_5 № 68 від 13.12.2010 року, на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП у зв'язку з скороченням штатної чисельності ОСОБА_6 звільнено з посади провідного бухгалтера.

Наказом № 65 від 07.12.2010 року за підписом відповідачки з посади єгеря був звільнений ОСОБА_7 на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 24.05.2011 року наказ № 68 в частині звільнення ОСОБА_6 визнано незаконним та поновлено її на роботі на посаді провідного бухгалтера Чорноморського біосферного заповідника НАН України з 13.12.2010 року і стягнуто з Чорноморського біосферного заповідника НАН України на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 4772,64 грн. Ухвалою від 03.06.2011 року виправлено арифметичну помилку у вищевказаному рішенні та збільшено суму середнього заробітку, який підлягає стягненню з Чорноморського біосферного заповідника на користь ОСОБА_6 з 4772,64 грн. до 9543,65 грн.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 25.02.2011 року визнано незаконним наказ про звільнення ОСОБА_7 та поновлено його на роботі на посаді єгеря служби державної охорони Чорноморського біосферного заповідника НАН України, а також стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 2371,68 грн.

На підставі вказаних рішень суду були видані виконавчі листи, які прийняті до примусового виконання ВДВС Голопристанського РУЮ Херсонської області.

Згідно платіжної вимоги № 1 від 04.08.2011 року Чорноморським біосферним заповідником на погашення боргу згідно виконавчого листа № 2-686 було перераховано на користь ОСОБА_6 суму заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 9543,65 грн.

Відповідно до платіжних доручень № 472 та 473, Чорноморський біосферний заповідник перерахувало в місцевий бюджет УПФУ в Голопристанському районі податок на доходи в сумі 1380,01 грн. та 3,6 % з оплати середнього заробітку, що становить 343,57 грн.

Окрім цього, платіжним дорученням №436 від 04.11.2011 року, Чорноморським біосферним заповідником було перераховано середньомісячну заборгованість за час вимушеного прогулу ОСОБА_7 в сумі 1899,10 грн.

Також, як вбачається із змісту ухвали апеляційного адміністративного суду від 24.10.2013 року, що після звільнення ОСОБА_6 перебувала на обліку у Голопристанському центрі зайнятості та отримала суму забезпечення, як безробітна в розмірі 15841,40 грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 14.06.2012 року, Чорноморського біосферного заповідника на підставі ст.35 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» стягнуто на користь Голопристанського РЦЗ суму виплаченого забезпечення безробітній ОСОБА_6 в сумі 15841,40 грн.

Вказана грошова сума була перерахована позивачем до Голопристанського РЦЗ згідно платіжних доручень № 1381 від 22.11.2013 року на суму 15536,06 та № 1430 від 13.12.2013 року на суму 305,34 грн.

Згідно до ч.1 ст. 135 ? КЗпП України, розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.

Відповідно до ч.1,2 ст.130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права та законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Пунктом 8 ч.1 ст.134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Згідно п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствами, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29.12.1992 року, застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п.8 ст.134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

У п.33 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року роз'яснено, що повна матеріальна відповідальність винних у незаконному звільненні працівників, службових осіб і обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникам часу вимушеного прогулу настає у випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного.

Відповідно до ст.237 КЗпП України обов'язок покрити заподіяну підприємству, установі, організації шкоду у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу покладається на винну в незаконному звільненні службову особу, якщо його звільнення здійснено з порушенням закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскільки внаслідок незаконного звільнення відповідачкою працівників Чорноморського біосферного заповідника НАН України ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та з урахуванням їхнього подальшого поновлення на роботі, суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку про стягнення з ОСОБА_5 на користь Чорноморського біосферного заповідника НАН України завдану матеріальну шкоду, яка в сукупності складає 29007,73 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 з посиланням на те, що сума у розмірі 15841,40 грн. стягнута з позивача на підставі ст.35 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» на користь Голопристанського РЦЗ в рахунок виплаченого забезпечення безробітній ОСОБА_6 не підлягає стягненню з неї, колегія суддів до уваги не приймає з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації.

При цьому, відповідно до КЗпП України відшкодуванню підлягає лише пряма, дійсна шкода, заподіяна роботодавцю.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствами, установам, організаціям їх працівниками», під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати.

Відповідно до абз. 6 ч.1 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Як зазначалось вище позивачем було здійснено виплати на користь Голопристанського районного центру зайнятості стягнуто 15841,40 грн. рахунок коштів, виплачених безробітній ОСОБА_6 Таким чином, позивач, внаслідок винних дій відповідачки змушений був здійснити зайві виплати, які підлягають відшкодуванню винною особою у порядку п.8 ч.1 ст.134 КЗпП України.

Доводи щодо ОСОБА_5 щодо відсутності прямої її вини у заподіянні шкоди позивачу колегія також відхиляє, оскільки як зазначалось вище відповідальність за п.8 ч.1 ст.134 КЗпП України настає незалежно від форми вини.

Враховуючи це, колегія вважає рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим і не вбачає підстав для його скасування чи зміни, а відтак і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11.09.2014 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий А.Г.Колісниченко

Судді: Л.І.Вербицька

І.А.Капітан