Справа № 462/7431/15 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/5137/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Савуляка Р. В.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 та відділу освіту Залізничного району управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділу освіти Залізничного району ОСОБА_4 освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, з участю третіх осіб: ОСОБА_4 освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, Профспілкового комітету середньої загально-освітньої школи №40 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

15.10.2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Покликалася на те, що у 2000 році її було прийнято на посаду керівника гуртка з хореографії у середню загальноосвітню школу № 40 м. Львова. Згідно наказу № 501к від 10 вересня 2015 року її звільнено з роботи у звязку з вчиненням нею, як працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи. Приводом для її звільнення з роботи слугувала інформація із соцмереж, викладена матір»ю однієї із учениць школи стосовно покарання учениці вчителькою ОСОБА_2, яка «зняла з дитини штани на уроці та сказала принести на наступне заняття памперси та скотч». Дана інформація не відповідає дійсності. На підставі такої інформації вона була звільнена з роботи. Вважає, що доказів умисного посягання на гідність учнів чи вчинення нею психологічного насильства щодо дітей відповідачем не доведено.

Просила визнати незаконним звільнення її з посади керівника гуртка з хореографії середньої загально-освітньої школи № 40 м. Львова, поновити її на раніше займаній посаді, стягнути з Відділу освіти Залізничного району ОСОБА_4 освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 вересня 2015 року по день поновлення на роботі та 01,00 грн. моральної шкоди.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Визнано незаконним звільнення ОСОБА_2 з посади керівника гуртка хореографії Середньої загально-освітньої школи № 40.

У задоволенні позову про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

Вважає його в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 незаконним та необгрунтованим.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції, встановивши в процесі розгляду справи факт незаконного звільнення ОСОБА_2 з посади керівника гуртка хореографії середньої загально-освітньої школи № 40 м. Львова безпідставно не задоволив вимог позивача про поновлення на роботі. Ухвалене судом рішення порушених прав позивача фактично не відновлює, а лише встановлює факт порушення таких прав, що не призводить до настання жодних юридичних наслідків. Щодо твердження суду, що вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу заявлено до третьої особи у справі - ОСОБА_4 освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, то воно є безпідставним. Позивачем було подано клопотання про те, що при підготовці тексту позовної заяви було допущено описку у найменуванні відповідача та вказано відповідачем ОСОБА_4 освіти Залізничного району Львівської міської ради замість Відділу освіти Залізничного районного управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, яке судом не було взято до уваги. Крім того вважає, що судом першої інстанції необгрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.

Просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог змінити та поновити ОСОБА_2 на посаді керівника гуртка хореографії Середньої загально-освітньої школи № 40 м.Львова, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та в цій частині позов задовольнити.

Рішення суду оскаржив відділ освіти Залізничного району управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

Вважає його незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з»ясуванням усіх обставин справи.

Зазначає, що відділом освіти при звільненні ОСОБА_2 з роботи дотримано положення ч. 2 ст. 26 Закону України «Про загальну середню освіту», оскільки підставою притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності було подання керівника СЗШ № 40, в якому працювала позивач. Враховуючи факти, які були дослідженні відділом освіти при проведенні перевірки у СЗШ № 40 та згоду профспілкового комітету на звільнення ОСОБА_2 з роботи, відділом освіти було прийнято рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з роботи, що відповідає вимогам КЗпП України. Звертає увагу суду на те, що вчитель хореографії ОСОБА_2 вчинила аморальний проступок, не дотрималася педагогічної етики, моралі та поваги до гідності дитини. За результатами інформації, яка була викладена у соціальних мережах було проведено перевірку, якою встановлено, що вчитель ОСОБА_2 використала непедагогічні методи ведення занять.

Просять рішення суду в частині визнання незаконним звільнення ОСОБА_2 з посади керівника гуртка хореографії середньої загально-освітньої школи № 40 скасувати та у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення, а апеляційна скарга відділу освіти Залізничного району управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно п.3 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи. Розірвання трудового договору з цих підстав проводиться з додержанням вимог частини третьої статті 40 та вимог ст.43 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про загальну середню освіту» призначення на посаду та звільнення з посади педагогічних працівників державного та комунального загальноосвітнього навчального закладу здійснюється відповідним органом управління освітою за поданням керівника загальноосвітнього навчального закладу.

Відповідно до положень п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року звільнення з підстав п. 3 ст. 41 КЗпП не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами.

Відповідно до правової позиції, висловленої в Постанові Верховного суду України від 11 лютого 2015 року звільнення працівника, який виконує виховні функції та який вчинив аморальний проступок, допускається за наявності двох умов: аморальний проступок повинен бути підтверджений фактами, вчинення проступку несумісне з продовженням роботи, що має виховну функцію. Аморальним проступком слід вважати появу в громадських місцях у нетверезому стані, нецензурну лайку, бійку, поведінку, що принижує людську гідність тощо.

Згідно ст. 235 ч. 2 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Матеріалами справи встановлено, що наказом Відділу освіти Залізничного району ОСОБА_4 освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради № 501к від 17 вересня 2015 року на виконання наказу управління освіти ДГП ЛМР від 15.09.2015 року № 303 р «Про підсумки проведення перевірки у СЗШ м. Львова», враховуючи той факт, що керівник гуртка хореографії ОСОБА_2 вчинила аморальний проступок не сумісний з продовженням роботи на даній посаді, чим порушила норми Посадової інструкції, Статуту середньої загальноосвітньої школи № 40, ст. 16 Конвенції про права дитини, ст. 56 Закону України «Про освіту», ст. 24 Закону України «Про загальну середню освіту», п. 1 р. 1 Порядку розгляду звернень та повідомлень з приводу жорстокого поводження з дітьми або загрози його вчинення, ОСОБА_2 звільнено з посади керівника гуртка хореографії з 17 вересня 2015 року на підставі п. 3 ст. 41 КЗпП України у звязку з вчиненням працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи /а.с. 10/.

Профспілковим комітетом СЗШ № 40 надано згоду на звільнення позивача з роботи. Відповідно до протоколу №4 від 16 вересня 2015 року Профспілкового комітету середньої загально-освітньої школи №40 щодо згоди на звільнення ОСОБА_2 за вчинення нею аморального проступку проголусвало 4 члени «за», 3 члени «проти». /а.с. 40-43/

Згідно характеристики директора Середньої загально-освітньої школи №40 м. Львова ОСОБА_2 як учитель відповідальна, добросовісна, комунікабельна, вміє працювати з учнями та батьками. Учні із задоволенням відвідують заняття. ОСОБА_2 коритується Як вбачається зі змісту наказу Відділу освіти Залізничного району ОСОБА_4 освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради № 501к від 17 вересня 2015 року керівник гуртка хореографії ОСОБА_2 вчинила аморальний проступок не сумісний з продовженням роботи на даній посаді.

Визначення поняття аморального проступку у законодавсті України відсутнє. Таке на думку колегії суддів, є оціночним поняттям, а відтак потребує належної оцінки та дослідження фактів, які стверджують вчинення аморального проступку працівником та несумісність такого проступку з продовженням роботи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що та обставина, чи вчинила ОСОБА_2 аморальний проступок, а також чи такий поступок у випадку його вчинення сумнісний із продовженням нею роботи на займаній посаді не було досліджено у повному обсязі відповідачем, оскільки фактично всі доводи відповідача щодо вчинення позивачем такого проступку зводяться лише до пояснень матері однієї із учениць. Інших належних та допустимих доказів настання негативних наслідків для учнів внаслідок дій позивача відповідачем не надано.

Крім того, директор Середньої загальноосвітньої школи №40 м. Львова з письмовим поданням у Відділ освіти Залізничного району ОСОБА_4 освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про звільнення з роботи ОСОБА_2 у вересні-жовтні 2015 року не зверталася. /а.с. 77/, а зверталася з поданням про оголошення позивачу догани.

Визнаючи незаконним звільнення ОСОБА_2 з посади керівника гуртка хореографії середньої загально-освітньої школи № 40 м. Львова, районний суд вірно виходив з того, що Відділ освіти Залізничного району ОСОБА_4 освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради при звільненні ОСОБА_2 з роботи не врахував попередню роботу працівника, її бездоганну характеристику, відсутність будь-яких скарг чи зауважень до її роботи протягом усього часу здійснення позивачем своїх посадових обовязків, недоведеність настання негативних наслідків для учнів внаслідок некоректної поведінки позивача на уроці хореографії.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновком районного суду щодо того, що ОСОБА_2 не заявляла позовних вимог щодо поновлення її на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_2, така ставила вимоги про визнання незаконним звільнення та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди (а.с.5-8).

При вирішенні даного трудового спору судом першої інстанції не враховано, що відповідно до положень ч.4 ст.10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд, який розглядає справу, повинен встановити характер спірних правовідносин та застосувати норму права, яка підлягає застосуванню до даних правовідносин.

З наведених мотивів, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Поновити ОСОБА_2 на посаді керівника гуртка хореографії середньої загальноосвітньої школи № 40 м. Львова.

Стягнути з відділу освіти Залізничного району управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради 12927 грн.24 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу (середньоденна заробітна плата позивача становить 43,38 грн. (згідно довідки відповідача від 11.11.2016 року, а.с.221), вимушений прогул з вересня 2015 року по листопад 2016 року становить 298 днів, середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 43,38 грн. х 298 днів = 12927 грн.24 коп.) з проведенням усіх необхідних відрахувань із цієї суми.

В частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення з відповідача 01.00 грн. моральної шкоди рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 309, 316 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Відділу освіту Залізничного району управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 червня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким поновити ОСОБА_2 на посаді керівника гуртка хореографії Стягнути з відділу освіти Залізничного району управління освіти департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради 12927 грн.24 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з проведенням усіх необхідних відрахувань із цієї суми.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

ОСОБА_5