Справа №560/227/16-ц
У Х В А Л А

15 березня 2016 року суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Сидоренко З.С., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відсотків за порушення грошового зобов'язання,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить стягнути з відповідача на його користь суму індексу інфляції за період 01 вересня 2015 року по 31 січня 2016 року в сумі 1840,30 грн., а також три проценти річних від простроченої суми за період з 17 серпня 2015 року по 10 березня 2016 року в розмірі 681,03 грн., а всього 2521,33 грн.

Крім того, просить стягнути з відповідача на його користь 551,20 грн., сплаченого ним судового збору.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має міститись посилання, зокрема, на те, що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

При цьому позовна заява про вирішення спору, що виникає з певних правовідносин, за формою і змістом повинна відповідати загальним правилам встановленим ст.119 ЦПК України, а залежно від предмета та підстави позову - і вимогам, які містяться у спеціальному законодавстві.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки позивачем не викладено обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких він обґрунтовує заявлені вимоги до відповідача про стягнення коштів, відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування.

Зокрема, зміст позовної заяви свідчить, що позивачем не викладені обставини щодо обґрунтування як предмету, так і підстав позову, тобто, зазначивши суму боргів, визначених судовими рішеннями, не вказав якими саме судовими рішеннями підтверджується сума боргу.

Відповідно до п.7 Постанови пленуму Верховного суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Однак, позивачем вимоги п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України не виконані та також не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Посилаючись на судові рішення та на виконавчі документи, позивач на підтвердження цього не надав доказів наявності зазначених документів.

Тому, без правової на те підстави, стає незрозумілим, які саме права позивача порушені та якими діями або бездіяльністю відповідача, а також за яких обставин як правових підстав виникла зазначена у позові сума боргу.

Крім того, вказуючи суму боргу, позивачем не надано відповідний обґрунтований розрахунок цього боргу.

Натомість у позовній заяві зазначено, що відповідач не сплатив позивачу суми боргів та лише формально викладені норми цивільного законодавства.

Слід зазначити, що згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача відповідачем, є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання, а також вирішити питання щодо правильності та точного розрахунку суми боргу.

За таких обставин, в силу ч.1 ст.121 ЦПК України вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

у х в а л и в:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відсотків за порушення грошового зобов'язання та надати позивачу для усунення вищевказаних недоліків п'ятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду: ОСОБА_3