Дата документу 18.05.2016
Справа № 334/2682/15-ц
Провадження № 2/334/101/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі :

судді Мусієнко Н.М.,

при секретарі Петракей Р.С.

за участю адвоката Хорошка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, 3-ті особи ОСОБА_6, МКП «Основаніє» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зустрічному позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-ті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, МКП «Основаніє» про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказавши в позовній заяві, що він є наймачем квартири АДРЕСА_1. Квартира відноситься до державного житлового фонду. Відповідальним наймачем квартири є позивач ОСОБА_2

В квартирі, крім позивача зареєстровані: колишня дружина відповідачка ОСОБА_5 та їх діти ОСОБА_3 - син, ОСОБА_8 - дочка, ОСОБА_6 - дочка, ОСОБА_4 - онука, ОСОБА_9 - онука.

Відповідачка постійно не мешкає в квартирі більше року, оскільки виїхала на інше постійне місце помешкання та вивезла всі свої речі у зв'язку із розірванням шлюбу.

В квартирі АДРЕСА_1 її особисті речі, вона не несе ніяких витрат по утриманню їх квартири, натомість позивачі постійно мешкають в квартирі, сплачують квартплату та комунальні послуги у тому числі за відповідачку.

Вважають, що оскільки відповідачка має інше постійне місце проживання - не мешкає більше шести місяців в їх квартирі без поважних причин, то вона може бути визнана особою, яка втратила право користування житловим приміщенням в їх квартирі, збереження права користування житловим приміщенням за відповідачкою перешкоджає позивачам в реалізації їх прав: оформлення субсидії та приватизації квартири.

Крім того, на відповідачку нараховуються комунальні послуги, які позивачі змушені сплачувати, що ставить їх у скрутне матеріальне становище, оскільки ОСОБА_2 є інвалідом 1 групи, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 є одинокими матерями. На теперішній час вони мають значну заборгованість за сплату комунальних послуг та утриманню будинку.

Відсутність відповідачки в їх квартирі понад встановлений шестимісячний строк підтверджено актом МКП «Основаніє» від 02.04.2015р.

Згідно ст.71 ЖК УPCP, при тимчасовій відсутності наймача чи членів його родини за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, тому просять визнати відповідачку особою, яка втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її більш встановлених термінів.

У судовому засідання позивач ОСОБА_2 свій первісний позов підтримав, просив його задовольнити з відстав викладених в позовній заяві, зустрічний позов відповідачки ОСОБА_5 не визнав, проти його задоволення категорично заперечував, оскільки відповідачка, після розірвання шлюбу, не є членом їх сім'ї, добровільно залишила їх квартиру, сплачувати комунальні послуги та утримувати квартиру в належному стані не бажає, має неприязні відносини з їх дітьми, має інше місце проживання у своїх родичів.

Позивачі ОСОБА_3,ОСОБА_8 первісний позов підтримали з підстав зазначених в позові, та просили визнати відповідачку особою, яка втратила право користування житловим приміщенням в їх квартирі, зустрічний позов відповідачки не визнали, просили в його задоволенні відмовити, в судове засідання не з'являлися, надали суду нотаріально посвідчені заяви про розгляд справи в їх відсутності.

Відповідачка по первісному позову ОСОБА_5 позов про визнання її особою, яка втратила право користування житловим приміщенням не визнала та суду пояснила, що вона змушена була піти з їх спільної квартири, оскільки після розірвання шлюбу з позивачем ОСОБА_2, між ними склалися вкрай неприязні відносини, з будь-яких причин вчинялися сварки, колишній чоловік негативно настроював дітей проти неї, а згодом вони зовсім обмежили її присутність в їх спільній квартирі, змінивши замки вхідної двері, тому вона фактично втратила можливість проживати в спірній квартирі.

В зустрічній позовній заяві зазначила, що згідно ордеру №866 серії А, від 10.12.2003р., виданому Ленінською районною адміністрацією м. Запоріжжя, на їх родину з п'яти осіб її чоловіку ОСОБА_2, була надана трикімнатна квартира АДРЕСА_1.

На теперішній час в квартирі зареєстровано 7 осіб: вона, колишній чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1., діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5

Членами родини, які отримали спірне житлове приміщення були ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, а також вона позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5. Пізніше до квартири були вписані неповнолітні члени родини.

З причини постійних сварок, в серпні 2014р. вона змушена була переїхати до іншого місця проживання.

До цього вона часто уходила з дому, за для запобігання сварок, та їх наслідків, починаючи з квітня 2014р., однак ніколи не мала наміру остаточно залишити квартиру в якій була та є зареєстрованою.

В серпні 2014р. колишній чоловік відповідач ОСОБА_2 змінив замки в квартирі, та позбавив її фактичної можливості потрапити до квартири та користуватись належним їй майном.

З цього приводу, вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів, щодо порушення її прав, та сподівалась на мирне вирішення конфлікту, але відповідачі звернулися до суду з позовом про позбавлення її права користування житловим приміщенням.

Вважає, що вона не втратила право на користування житловим приміщенням, а була позбавлена такого права позивачами за первісним позовом, оскільки до теперішнього часу в квартирі знаходиться значна кількість її особистого майна, меблі, предмети побуту, особисті речі, одяг, документи, а відповідачі роблять усе можливе за для того щоб вона не мала можливості потрапити в квартиру.

Відповідач постійно чинить перешкоди щодо вселення її в житлове приміщення, спроби вселитись до квартири не дали бажаних результатів.

Іншого житла, окрім того, яке вона отримувала разом із відповідачами у неї не має. З адреси своєї реєстрації вона працевлаштовувалась, за місцем реєстрації приходить вся її кореспонденція.

На теперішній час відповідач підбурює їх спільних дітей негативно ставитися до неї, залякує їх, має намір приватизувати квартиру без її участі, для чого звернувся до суду з зазначеним позовом, після реалізації свого позову, бажає продати квартиру та використати гроші на оперативне лікування, оскільки є інвалідом першої групи.

Оскільки її права на користування спірним житловим приміщенням порушені, просить суд в первісному позові відмовити, зустрічний позов задовольнити та усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення її до квартири АДРЕСА_1.

3-тя особа ОСОБА_6 позов підтримала, в судове засідання не з'явилась, про час розгляду справи повідомлялася своєчасно, надала суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутності, тому суд, у відповідності до ст.168 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу в її відсутності.

3-тя особа МКП «Основаніє», представник в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся своєчасно. У відповідності до ст.168 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу в їх відсутності.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, пояснення свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що зустрічний позов підлягає задоволенню, а в первісному позові слід відмовити, виходячи з наступного:

Відповідно до ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлених строків здійснюється в судовому порядку.

Судом встановлено, що згідно ордеру №866 від 10.12.2003р., виданому Ленінською районною адміністрацією м. Запоріжжя, на сім'ю з п'яти осіб сторонам була виділена трикімнатна квартира АДРЕСА_1.

На теперішній час в квартирі зареєстровано 7 осіб: відповідачка, її колишній чоловік позивач ОСОБА_2, діти ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_9,

Позивачі по первісному позову стверджують, що з 01.04.2014р. відповідачка добровільно залишила спірне помешкання, забрала свої особисті речі, та до теперішнього часу в квартирі не мешкає, витрати на утримання квартири не несе, а тому вважають, що вона втратила право користування житловим приміщенням за спірною адресою, оскільки не проживає в ній більше шестимісячного строку. В обґрунтування позову надали доказ - акт МКП «Основаніє» від 02.04.2015р. про фактичне не проживання відповідачки.

При судовому розгляді справи встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами склалися неприязні відносини, що призвели до систематичних сварок в період яких позивач ОСОБА_2 змінив замок в дверях, та створив неможливість проникнення відповідачки до їх спільної квартири.

Зазначені обставини підтверджуються нотаріально посвідченими заявами позивачів ОСОБА_3,ОСОБА_8, частково показали свідків допитаних в судовому засіданні.

Крім того, відповідачка ОСОБА_5 зверталась до Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України із письмовою заявою, про дії позивача, яка була зареєстрована відповідним органом за номером ЄО №7841, та за результатами розгляду матеріалу їй була надана відповідь №28/10-3590 від 18.05.2015р.

Згідно паспорту відповідачка ОСОБА_5 зареєстрована в спірній квартирі з 25.06.1998р. в яку поселилася згідно ордеру, іншого придатного для проживання житла не має, на теперішній час мешкає тимчасово в квартирі своєї матері, яка приватизована на її матір, своєї частки в квартирі матері не має.

Її позовна заява про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, є обґрунтованою, оскільки її тимчасова відсутність понад шестимісячного строку, обумовлена неправомірною поведінкою відповідача ОСОБА_2, зміною замку на вхідних дверях та ін.., а відсутність своєчасного реагування на поведінку свого колишнього чоловіка пояснює своєю необізнаністю в галузі права, але вважає можливим мешкати в їх квартирі зі своїми дітьми.

Крім того, після розлучення сторін, спір про поділ майна між сторонами не вирішувався, тому її частка спільно нажитого майна зберігається в спірній квартирі.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК України у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача.

Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК України).

Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання (постанова Верховного Суду України від 11 липня 2012 р. у справі № 6-60цс12).

Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла (ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Суд повинен надавати адекватне обґрунтування для відхилення аргументів сторін стосовно застосування відповідного законодавства та оцінку виселення в контексті пропорційності застосування такого закону (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 листопада 2013р. у справі № 6-115цс13).

Суд не приймає до уваги обґрунтування первісного позову ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням актом МКП «Основаніє» від 02.04.2015р. про те, що відповідачка ОСОБА_5 не проживає за спірною адресою з квітня 2014р., оскільки він складався зі слів сусідів, причини не проживання відповідачки в квартирі при його складенні не з'ясовувались.

Допитані судом свідки пояснили, що відповідачка уникала публічних сварок з колишнім чоловіком, постійно вважала, що його поведінка та наміри зміняться, та вона зможе мешкати зі своїми дітьми.

Тому суд вважає, що зустрічний позов підлягає задоволенню, а первісний позов не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

Керуючись ст.10,60,212-215 ЦПК України, ст.ст.64,65,71,72 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_8 до ОСОБА_5 3-ті особи ОСОБА_6, ОСОБА_15 про визначення особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_4, 3-ті особи ОСОБА_6, ОСОБА_9, МКП «Основаніє» про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення - задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням ОСОБА_5 шляхом вселення її до квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів.

Суддя: Мусієнко Н. М.