АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1217/16 Справа № 208/1708/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Гібалюк Т. Я. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Пономарь З.М., Черненкової Л.А.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько - ОСОБА_4, який незадовго до смерті придбав квартиру АДРЕСА_1. 12 червня 2013 року він звернувся до Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини за законом, проте 27 січня 2014 року отримав відмову, на підставі того, що право власності на вищезазначену квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 06 липня 2013 року перейшло від ОСОБА_4 до ОСОБА_5, тобто після смерті останнього. Отже, невстановлені особи, здійснили відчуження квартири через півроку після смерті її власника - його батька. В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 04 жовтня 2014 року ОСОБА_5 відчужив вищезазначену квартиру іншій особі ОСОБА_2 У зв'язку із чим, просив витребувати квартиру АДРЕСА_2 від ОСОБА_2

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено (а.с.68-72). Витребувано нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 від ОСОБА_2 Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.78-79).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача - ОСОБА_4 (а.с.12). Померлому на підставі договору дарування від 06 грудня 2012 року на праві власності належала квартира АДРЕСА_3.

На підставі договору купівлі-продажу від 06 липня 2013 року право власності на вищезазначену квартиру перейшло до ОСОБА_5

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 прийняв спадщину після померлого батька, шляхом подачі 12 червня 2013 року до Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, у зв»язку із чим була заведена спадкова справа.

Однак постановою державного нотаріуса Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 27 січня 2014 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_3, у зв'язку із відсутністю у спадкодавця права власності.

В подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 04 жовтня 2014 року право власності на зазначену квартиру перейшло від ОСОБА_5 до ОСОБА_2

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, укладений 06 липня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5,, посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Кіряк С.А. за реєстровим № 1353.

Відповідно до ст.4 ЦПК України суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Пунктами 3,4 ч.1 ст. 214 ЦПК України передбачено, що суд під час ухвалення рішення вирішує, зокрема, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, з урахуванням ст. ст. 1218-1220 ЦК України на момент відкриття спадщини, після померлого ОСОБА_4 до складу спадщини входило й право власності на квартиру АДРЕСА_3.

Згідно п. 26 Постанови пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК. Оскільки відповідно до статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК, переходить до спадкоємців власника.

Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи, що спірна квартира вибула з володіння ОСОБА_4 поза його волею, правочин вчинено внаслідок злочинних дій невстановлених осіб, наявні всі правові підстави для витребування спірної квартири у ОСОБА_2

Відповідно до ч.5 ст. 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

Аналогічні положення передбачені ст. 330, ч.3 ст.388 ЦК України, згідно з якими, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, незаконним добросовісним набувачем є особа, яка не знала і не могла знати проте, що особа, у якої придбано майно, не мала права його відчужувати, а добросовісне придбання, згідно вимог закону, можливе лише тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна шляхом витребування його з чужого незаконного володіння.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину, що позбавляє його права, як спадкоємця права на спадщину, підлягають відхиленню, з урахуванням наступного.

Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у спадкодавця на момент смерті права власності на вказану квартиру, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи та зводяться до переоцінки доказів по справі.

Відповідно положенням ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

З.М. Пономарь

Л.А. Черненкова