Номер справи 220/980/16-ц
Номер провадження2/220/392/16
15 серпня 2016 року смт.Велика Новосілка
Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:
головуючого: судді - Ступіна І.М.;
при секретарі - Кірпічнікової Н.Е.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -
Позивачка звернулася до суду з позовом про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України. В обґрунтування вимог зазначає, що 14 червня 2014 року, уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 .
Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим , що в період з 14.06.2014 року позивачка перебувала в реєстраційному шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Від сумісного проживання з відповідачем мають дитину: доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Їхня спільна дитина та позивачки син від першого шлюбу постійно проживають з нею знаходяться на її утриманні.
З серпня 2015 року фактичні відносини між позивачкою та відповідачем були припинені. З цього часу батько дитини перестав цікавитися вихованням дитини, не став надавати матеріальну допомогу.
У серпні місяці 2014 року у зв»язку з проведенням антитерористичної операції у м.Донецьку заявниця у вагітному стані була вимушена виїхати з неповнолітнім сином ОСОБА_4 до с. Старомайорське, Великоновосілківського району, де вони проживають на теперішній час ( довідка переселенця у додатку).На неконтрольованій території залишились особисті речі заявниці за місцем реєстрації: АДРЕСА_1.
На теперішній час, позивачка вимушена періодично їздити з неповнолітнім сином та донькою у м.Донецьк, з наступним поверненням на територію України, за своїми речами та речами для малолітньої доньки( посилаючись на її скрутне матеріальне становище, доповнює , що речі , які залишились від першої дитини знаходяться за місцем реєстрації ) ,та має намір наглядати за квартирою та провідувати матір та родичів.Також, діє в інтересах неповнолітньої доньки, яка не повина перебувати без неї , бо знаходиться на грудному вигодовуванні, та якій потрібно робити плановані щеплення, які рідко бувають за місцем нашого фактичного проживання.Однак, відповідно до діючого законодавства, для в»їзду /виїзду на тимчасово окуповану територію необхідний дозвіл відповідача ОСОБА_2 на в»їзд/виїзд дитини.
Позивачка у судове засідання не з"явилася та надала до суду заяву в якій просила задовольнити її позовні вимоги та розглянути справу без її участі.
Відповідач у судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений, про причину своєї неявки до суду неповідомив.
За таких обставин суд, керуючись ст. 224 ЦПК України вважає за можливе винести заочне рішення.
Ст. 313 Цивільного Кодексу України, визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.
Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231, (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.
Відповідно до ст. 18 вказаних Правил, передбачено, що оформлення паспорта або проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:
1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон;
2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном;
3) у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій:
- свідоцтва про смерть другого з батьків;
- рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків;
- рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім;
- рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним;
- рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків;
- довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).
Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Статтею 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Аналізуючи добуті в судовому засіданні докази у їх сукупності, зважаючи на інтереси дитини, сторін у спорі, суд вважає, що відповідачем жодним доказом не доведено своїх посилань на те, що в даному випадку дитина може опинитись у небезпеці та на те, що оздоровлення за кордоном буде гіршим ніж в України. При цьому, в судовому засіданні встановлено що, виїжджаючи з дитиною за кордон, позивачка не має наміру залишатись в РФ назавжди, що не загрожує правам відповідача по спілкуванню з дитиною як батьком.
Враховуючи, що відповідачем доказів, щодо спростувань вимог позивачки суду не надано, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1
На підставі викладеного та керуючись ст. 155 СК України, ст. 313 ЦК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-212, 218, 223, 224-233, 294 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: І.М. Ступін