Справа № 496/2368/16-ц
Провадження № 2/496/1347/16
05 вересня 2016 року Біляївський районний суд
в складі: головуючого судді - Трушиної О.І.
при секретарі - Поцелуйко К.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
Позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути зі ОСОБА_2 на її користь грошові кошти у розмірі 6271,75 грн., з яких: 3271,75 грн. матеріальна шкода, 3000 грн. моральна шкода.
Свої вимоги мотивує тим, що 13.06.2016 року близько 14.00 год. вона знаходилася разом зі своїм чоловіком на пасовищі поблизу с. Василівка Біляївського району Одеської області, де подоївши корову, стала переливати молоко, як раптом корова, що належить відповідачці, кинулася на неї та заподіяла їй тілесні ушкодження. Вона проходила лікування в Біляївській ЦРЛ з 14.06.2016 року по 29.06.2016 року з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, гематоми рук, ніг, грудної клітини. З цього ж приводу вона зверталася до Біляївського ВП ГУ НП в Одеській області і отримала висновок про те, що перевірка підлягає завершенню у звязку з відсутністю ознак кримінального правопорушення. Відповідачка добровільно категорично відмовляється відшкодувати заподіяну шкоду. У звязку з викладеним вона звернулася з позовом до суду.
Представник позивачки у судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, і не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідачка до судового засідання повторно не зявилася, хоча була повідомлена належним чином про день слухання справи, а тому враховуючи думку представника позивачки, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка є власником великої рогатої худоби корови, про що свідчить її особисте пояснення, в якому вона підтверджує факт володіння коровою (а.с. 10).
13.06.2016 року близько 14.00 год. на пасовищі корів поблизу с. Василівка Біляївського району Одеської області корова, яка належить відповідачці, напала на позивачку і заподіяла їй тілесні ушкодження.
14.06.2016 року позивачку було госпіталізовано до відділення неврології КЗ «Біляївська центральна районна лікарня», де вона лікувалася з клінічним діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забиті місця, гематоми рук, ніг, грудної клітини, стійкий виражений цефалгіческой, вертігенозний синдром, в умовах стаціонару по 29.06.2016 року включно. За час лікування позивачкою було витрачено власних коштів на придбання медикаментів та медичних засобів в розмірі 3219,75 грн. Необхідність придбання даних ліків і засобів згідно з призначеннями лікарів, час їх придбання, вартість, а також придбання їх за власні кошти підтверджуються фіскальними чеками, випискою (епікризом) з медичної карти стаціонарного хворого (а.с. 6, 11-12).
Згідно акту судово-медичного (дослідження) обстеження № 155 від 14.06.2016 року у ОСОБА_1 на час обстеження були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синців правого підреберя, пупкової області, внутрішньої поверхні лівого стегна, двох забійних ран мяких тканин зовнішній поверхні лівого передпліччя. Дані ушкодження могли бути завдані від ударів рогами тварини, які спричини розлад здоровя у межах від 6-ти до 21 дня та згідно з п. 2.3.3 «правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя (а.с. 7).
Відповідно до ст. 9 Закону України від 21 лютого 2006 року №3447-IV "Про захист тварин від жорсткого поводження" особа, яка утримує домашню тварину, зобовязана: забезпечити домашній тварині необхідні умови, що відповідають її біологічним, видовим та індивідуальним особливостям, відповідно до вимог цього Закону. Крім того, особи, які утримують домашніх тварин, мають право з'являтися з ними поза місцями їх постійного утримання (супроводжувати їх). Супроводжувати домашню тварину може особа, яка досягла 14-річного віку.
Особа, яка супроводжує тварину, зобов'язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишення їх без нагляду.
Частиною 4 ст. 12 цього Закону передбачено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч.4 ст. 12 Закону від 21.02.2006 № 3447-ІУ "Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі чи майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Згідно з п.5 Постанови від 01.03.2013 року № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», оскільки ст. 1187 ЦК України не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки (видів підвищеної небезпечної діяльності), суд, беручи до уваги особливі властивості предметів, речовин або інших об'єктів, що використовуються в процесі діяльності, має право визнати джерелом підвищеної небезпеки також і іншу діяльність. До цих особливих властивостей слід відносити створення підвищеної ймовірності завдання шкоди через неможливість повного контролю за ними з боку людей.
Як встановлено судом, власником корови, яка завдала шкоду позивачці, є ОСОБА_2, а отже вона як власник та утримувач тварини у відповідності до вищевказаних вимог закону, повинна відшкодувати шкоду, завдану її твариною.
З наданих позивачкою ксерокопій фіскальних чеків слідує, що за період лікування нею придбано медичних препаратів на загальну суму 3219,75 грн, які і підлягають відшкодуванню (а.с. 11-12), а тому в частині стягнення матеріальної шкоди позовна заява підлягає частковому задоволенню на суму 3219,75 грн., оскільки витрати на суму 3271,75 грн., позивачка суду не довела.
Відповідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Згідно положень п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Судом встановлено, що позивачка перенесла певні моральні страждання, що призвело до розладу її звичайного укладу життя, яке завдало їй фізичного болю, порушення стану здоровя, нервового струсу, оскільки відповідачка протягом тривалого часу ухиляється від відшкодування заподіяної шкоди. Крім того, у звязку з заподіяними тілесними ушкодженнями, вона перенесла фізичний біль, страх, погано себе почувала, зверталася до лікарні, пройшла курс лікування.
Виходячи із засад виваженості, розумності, справедливості, глибини фізичних та душевних страждань, ступені вини особи, яка завдала моральної шкоди, з відповідачки на користь позивачки слід стягнути 3000 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн.
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, , Законом України «Про захист тварин від жорстокого поводження», суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 3219,75 грн., моральну шкоду у розмірі 3000 грн., а також судовий збір у розмірі 551,20 грн., а всього 6770,95 грн.
В іншій частині позовну заяву залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області: ОСОБА_3