Справа № 507/112/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2016 р. смт. Любашівка

Любашівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Вужиловського О.В.,

при секретарі Вододюк В.В.

з участю представника позивача адвоката ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любашівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-наукова фірма «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, зобовязання повернути земельну ділянку та не перешкоджати у користуванні нею, стягнення судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась 26 січня 2016 року до суду з позовом до відповідача про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, зобовязання повернути земельну ділянку та не перешкоджати у користуванні нею, стягнення судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що вона є власником земельної ділянки площею 2 га на території Гвоздавської сільської Ради Любашівського району Одеської області. Позивач є особою похилого віку, в звязку з чим догляд за нею здійснює соціальний представник. Користуючись її безпорадним станом відповідач користується її земельною ділянкою на власний розсуд. Договорів оренди земельної ділянки з відповідачем вона не укладала, нічого не підписувала, а дізналась про його існування лише при зверненні до суду. Вона не може розпоряджатись чи користуватись своєю земельною ділянкою, так як її безпідставно утримує відповідач. Оплату за користування земельною ділянкою відповідач її не надає в повному обсязі. Тому, просила визнати недійним договір оренди належної їй земельної ділянки, зобовязати відповідача повернути їй земельну ділянку та не перешкоджати у користуванні нею, а також стягнути понесені нею судові витрати.

Представник позивача повністю підтримав позовні вимоги в судовому засіданні та надав аналогічні пояснення.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову виходячи з наступного. В 2010 році між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки належної позивачу. Вказаний договір пройшов державну реєстрацію. При укладенні вказаного договору позивачем добровільно було надано документи, в тому числі і Державний акт на право власності на земельну ділянку та паспорт. За час користування земельною ділянкою, відповідач повністю сплачує орендну плату позивачу, що підтверджується відомості про видачу орендної плати. Враховуючи, що сторони при укладенні договору досягли всіх істотних умов, відповідач повністю виконує свої зобовязання по обробітку землі, а також по сплаті орендної плати, просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 087636, виданого Любашівською районною державною адміністрацією, ОСОБА_3 є власником земельною ділянки площею 2 га на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області (а.с. 10).

Згідно з ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 цього ж Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Відповідно до ст. 93 Земельного Кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК УКраїни, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ст. 203 ЦК України особа яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Випадки недійсності правочинів встановлені ст. 215 ЦК України, згідно якої підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цьогоКодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Виходячи з положень статті 215 ЦК України правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Представник відповідача не надав суду договір оренди земельної ділянки, укладений між позивачем та відповідачем, пославшись на його відсутність у відповідача. Тому, суд витребував вказаний договір оренди у Державного реєстратора у відділі Держкомзему у Любашівському районі Одеської області.

З договору оренди землі від 15 грудня 2010 року, який укладено між ОСОБА_3 та ТОВ ВНФ «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області, який зареєстровано у відділі Держкомзему в Любашівському районі 01 лютого 2012 року за № 00324 видно, що вказаний договір підписаний представником відповідача, а позивачем (ОСОБА_3І.) чи іншою особою взагалі не підписаний. За таких обставин, суд вважає, що у відділу Держкомзему у Любашівському районі не було достатніх правових підстав для реєстрації вказаного договору.

Оскільки, як встановлено, позивач ОСОБА_3 не надавала згоди на укладення між нею та відповідачем ТОВ НВФ «Зеленогірське» Любашівського району договору оренди від 15 грудня 2010 року земельної ділянки площею 2 га, яка розташована на території Гвоздавської сільської ради Любашівського району Одеської області, яка належить їй на праві власності, не підписувала ніякого договору, не обговорювала істотні умови договору, тобто не здійснювала вільно своє волевиявлення, як учасник правочину, позов про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки підлягає задоволенню.

Також слід задовольнити і вимоги ОСОБА_3 про зобов`язання ТОВ НВФ „Зеленогірське» Любашівського району Одеської області повернути земельну ділянку та не чинити перешкод в користуванні, як правовий наслідок недійсності правочину передбачений ст. 216 ЦК України.

Судом не можуть бути прийняті доводи відповідача про те, що позивач отримувала орендну плату, про свідчать підписи у відомостях на отримання орендної плати, а тому схвалила договір оренди виходячи зі слідуючого (а.с. 28-31). В судовому засіданні встановлено, що договір оренди землі між сторонами у відповідача взагалі відсутній, а у екземплярі договору, який було витребувано у відділі Держкомзему у Любашівському районі Одеської області підпис позивача взагалі відсутній. Вказане свідчить, що позивачка не підписувала вказаний договір, а сторони не дійшли згоди стосовно істотних умов договору. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона здійснює догляд за ОСОБА_3 з 2010 року по теперішній час. За час догляду за позивачкою, остання орендну плату за землю не отримувала. В домоволодінні позивачки взагалі відсутні приміщення для зберігання зерна. Свідок ОСОБА_5, яка працює завідуючою складом в ТОВ НВФ «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області пояснила, що дійсно у відомостях на отримання орендної плати ОСОБА_3 не підписувалась. Орендна плата видавалась брату позивачки, сусідам, а також представнику сільської ради, які розписувались у відомостях. В деяких відомостях після видачі орендної плати вона розписувалась особисто. Будь-яких доручень на отримання плати іншим особам від ОСОБА_3 в неї не було. Вона видавала орендну плату, так як знала людей. За таких обставин суд, вважає, що відповідачем також не доведено факт виплати орендної плати безпосередньо позивачці, а факт нарахування відповідачем орендної плати за землю позивачці, може свідчити лише про здійснення оплати за фактичне користування землею.

Заява відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню, так як строк дії оспорюваного договору не закінчився і відповідач виконував зобовязання належним чином за його твердженням. Крім того, фактично позивач дізналась про існування спірного договору оренди землі в судовому засіданні, після чого змінила позовні вимоги і просила визнати вказаний договір недійсним.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При звернення до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1102 грн. 40 коп., а також 1500 грн. на правову допомогу згідно розрахунку (а.с. 1, 13, 45, 50). Вказані витрати обґрунтовані, підтверджені документально, а тому підлягають стягнення з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 203, 204, 210, 215, 216, 321, 387, 640 ЦК України, Законом України «Про оренду землі», ст.ст. 10, 60, 88, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-наукова фірма «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області про визнання договору оренди земельної ділянки недійним, зобовязання повернути земельну ділянку та не перешкоджати у користуванні нею, стягнення судових витрат задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 15 грудня 2010 року, площею 2.00 га, яка знаходиться на території Гвоздавської сільської ради в масиві № 19 ділянка № 266, та належить ОСОБА_3 згідно Державного акту серії ОД № 087636 від 12.03.2004 року, кадастровий номер :01:005:0014, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ ВНФ «Зеленогірське», зареєстрований 01.02.2012 року у відділі Деркомзему Любашівського району Одеської області за номером 00324.

Зобовязати ТОВ ВНФ «Зеленогірське» повернути ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2.00 га, яка знаходиться на території Гвоздавської сільської ради в масиві № 19 ділянка № 266, належну їй згідно Державного акту серії ОД № 087636 від 12.03.2004 року, кадастровий номер :01:005:0014 та не чинити перешкод у володінні та користуванні земельною ділянкою.

Стягнути з ТОВ ВНФ «Зеленогірське» Любашівського району Одеської області на користь ОСОБА_3 2602 грн. 40 коп., судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Любашівського

районного суду

Одеської області: ОСОБА_6