Справа № 738/1291/15-ц
№ провадження 2/738/6/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2016 року

Менський районний суд Чернігівської області

в складі:

судді Сова Т.Г.

секретарів Бреус Н.В., Костюк І.А.,

за участю:

позивачки - відповідачки ОСОБА_1,

представника позивачки - відповідачки та третьої особи ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача позивача ОСОБА_4,

pозглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Мена Чернігівської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_2, реєстраційний відділ Менської міської ради Чернігівської області, про визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування квартирою № 9 по вулиці Пролетарська (Гімназійна) будинок № 10 в м. Мена Чернігівської області та зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - реєстраційний відділ Менської міської ради Чернігівської області, про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 (Гімназійна) в м. Мена Чернігівської області з 01 березня 2006 року по 01 січня 2015 року та про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_1 (Гімназійна) в м. Мена Чернігівської області,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2015 року до Менського районного суду звернулась ОСОБА_1 з позовними вимогами до ОСОБА_5, треті особи реєстраційна служба Менської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона та її син ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_2. В даній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_5, який з 2010 року за вказаною адресою не проживає. Позивачка пропонувала останньому знятись з реєстрації за вказаною адресою, проте жодних дій він не вчинив. Реєстрація відповідача в даній квартирі заважає власнику ОСОБА_1 в повній мірі використовувати права власника, розпоряджатись своєї власністю на свій розсуд, тому для захисту своїх прав вона звернулась до суду та просить ОСОБА_5 визнати таким, що втратив право на користування квартирою № 9 по вул. Пролетарська, 10, м. Мена, Чернігівської області. Відповідач ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа управління державної міграційної служби в Чернігівській області з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення та з заявою про встановлення факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Свої зустрічні вимоги відповідач позивач мотивував тим, що з осені 2001 року він став спільно проживати однією сімєю із ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_2. Вони разом вели спільне господарство, були повязані спільним побутом, мали спільний бюджет. При цьому з 2009 року по 2015 рік вони періодично перебували на заробітках в Республіці ОСОБА_6, де також проживали разом, вели спільне господарство, оплачували оренду житла, купували продукти харчування, зароблені кошти витрачали, в тому числі, і на утримання квартири АДРЕСА_2. Проте, в січні 2015 року (перебуваючи в ОСОБА_6) ОСОБА_1 пішла проживати до іншого чоловіка, громадянина ОСОБА_6. В серпні 2015 року відповідач позивач ОСОБА_5, повернувшись в Україну, виявив, що замки до вхідних дверей в квартирі АДРЕСА_3 змінені, до квартири він потрапити не зміг, у звязку з чим змушений був звернутись до дільничного інспектора з відповідною заявою. Враховуючи, що факт спільного проживання відповідача позивача ОСОБА_5 із позивачкою відповідачкою ОСОБА_1 у встановленому законодавством порядку не підтверджений, тому для встановлення даного факту ОСОБА_5 змушений звернутись до суду, і крім цього, просить суд зобовязати власників квартири АДРЕСА_2 усунути перешкоди в користуванні житлом, шляхом вселення ОСОБА_5 до вказаної квартири.

В судовому засіданні позивачка - відповідачка ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала та показала, що їй та її сину ОСОБА_2 на праві власності, по ? частині кожному, належить квартира № 9 в м. Мена по вул. Пролетарська (Гімназійна), 10. В даній квартирі з 2008 року зареєстрований відповідач позивач ОСОБА_5, зареєстрований він зі згоди власників, на прохання його сестри, щоб він мав змогу виїхати на заробітки за межі території України, проте з 2010 року ОСОБА_5 у вказаній квартирі не проживає, не несе фінансових витрат по її утриманню, будь які відносини між сторонами відсутні, в звязку з чим реєстрація відповідача - позивача в квартирі не дає можливості її власникам на свій розсуд користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Добровільно знятись з реєстрації відповідач позивач не бажає. Крім цього, позивачка відповідачка категорично заперечувала проти зустрічних позовних вимог, посилаючись на те, що вона ніколи спільно не проживала разом з ОСОБА_5, вони знайомі, він їй багато допомагав, за що вона йому сплачувала кошти, разом виїжджали на заробітки в ОСОБА_6, але вони не проживали однією сімєю. Також позивачка відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні наголосила на тому, що відповідач позивач ОСОБА_5 не міг допомагати їй фінансово утримувати квартиру, як він про це зазначає в зустрічній позовній заяві, оскільки він їхав на заробітки в ОСОБА_6, щоб допомогти у навчанні своїм дітям, а також у нього була хвора дружина і багато боргів. Позивачка відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечувала проти фактів наданих представником відповідача позивача ОСОБА_5 ОСОБА_4, про те, що в 2014 році вони разом святкували 60 річний ювілей ОСОБА_5 в Україні в м. Мена в кафе «Рандеву».

Представник позивачки відповідачки та третьої особи ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав первісні позовні вимоги, посилаючись на те, що відповідач позивач ОСОБА_5 з 2010 року не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (Гімназійна), 10 в м. Мена Чернігівської області, проте є зареєстрованим за вказаною адресою, чим порушує права власників квартири в користуванні їх власністю. Оскільки відповідач не проживає в квартирі більше року, не здійснює плату за користування приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню та не приймає участі у спільному побуті, не є членом сімї позивачки відповідачки ОСОБА_1, він вважається таким, що втратив право на користування нерухомим майном. Зустрічні позовні вимоги вважає безпідставними, а тому просить відмовити в їх задоволенні.

Відповідач позивач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про розгляд справи тільки з його участю до суду не надходило, надав повноваження на представлення його інтересів в суді представнику ОСОБА_4

Представник відповідача позивача ОСОБА_5 ОСОБА_4 в судовому засіданні первісних позовних вимог не визнав та заперечував проти їх задоволення, посилаючись на те, що ОСОБА_5 не має іншого місця для проживання, ніж квартира в якій він зареєстрований, але в ній він також проживати не може через перешкоди, які чинять йому її власники позивачка відповідачка ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 З даного приводу ОСОБА_5 звертався з заявою до правоохоронних органів. Також представник відповідача позивача ОСОБА_5 ОСОБА_4 в судовому засіданні наголосив на тому, що факти викладені позивачкою відповідачкою ОСОБА_1 в первісній позовній заяві є неправдивими з таких підстав. ОСОБА_5 та ОСОБА_1 були знайомі з 1998 року, тривалий час зустрічались, а з осені 2001 року стали проживати разом однією сімєю в квартирі № 9 по вул. Пролетарська (Гімназійна), 10 в м. Мена Чернігівської області. 13 серпня 2008 року ОСОБА_5 з дозволу власника житла був зареєстрований в даній квартирі. З моменту його вселення вони спільно з позивачкою відповідачкою вели спільне господарство, були повязані спільним побутом, мали спільний бюджет, за даний період ними були придбані предмети побутової техніки. З 2009 року по 2015 рік вони періодично перебували на заробітках в ОСОБА_6, де також проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет: за спільні кошти оплачували оренду житла, купували продукти харчування, витрачали кошти на дозвілля. Проте в січні 2015 року ОСОБА_1 покинула ОСОБА_5 і стала проживати з іншим чоловіком, громадянином ОСОБА_6. Відповідач позивач ОСОБА_5 повернувшись в України, не зміг потрапити до квартири за місцем своєї реєстрації, оскільки прийшовши туди виявив, що замки вхідних дверей замінені, тому змушений був звернутись до правоохоронних органів. Для захисту своїх прав відповідач позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічними позовними вимогами та просить суд встановити факт проживання його з позивачкою-відповідачкою ОСОБА_1 однією сімєю без реєстрації шлюбу в квартирі № 9 по вул. Пролетарська (Гімназійна), 10 в м. Мена Чернігівської області з 01 березня 2006 року по 01 січня 2015 року, та усунути перешкоди в користуванні житлом шляхом вселення ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_1 (Гімназійна) в м. Мена Чернігівської області.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи тільки з його участю до суду не надходило.

Представник третьої особи реєстраційного відділу Менської міської ради Чернігівської області в судове засідання не зявився, але надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без їх участі.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача позивача ОСОБА_5, третьої особи ОСОБА_2 та представника третьої особи, на підставі наявних у справі доказів.

В судовому засіданні були допитані свідки заявлені сторонами.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що він знайомий з відповідачем позивачем ОСОБА_5 з 2003 року, з тих пір коли він поселився в квартирі АДРЕСА_1. Раніше цей будинок був як гуртожиток, потім вони самі все перероблювали, проводили ремонтні роботи. В основному всі ремонтні роботи (душову кімнату, варив опалення, ложив плитку) проводив сам ОСОБА_5 З ОСОБА_1 ОСОБА_5 проживали як одна сімя, потім поїхали на заробітки в ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що він знайомий з ОСОБА_5 зі школи. Спочатку останній проживав зі своєю дружиною біля ринку, а потім вони розійшлись і десь з 2003 року ОСОБА_5 став проживати ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_1 Він там робив ремонт, будував біля будинку гараж цегляний, потім вони з ОСОБА_1 поїхали на заробітки в ОСОБА_6. Жили вони дружньо, однією сімєю. Потім ОСОБА_5 повернувшись з ОСОБА_6 влітку 2015 року не зміг потрапити до квартири, за його словами у вхідних дверях були замінені замки.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, знайома з ОСОБА_1 Раніше цей будинок був гуртожитком, в 1998 році вони отримали ордери, робили ремонт, підводили газ. ОСОБА_5 зявився в їх будинку 2002-2003 р.р., в якості кого невідомо, прожив з ОСОБА_1, але вони були не розписані. В 2009 році поїхали в ОСОБА_6, Свєта приїздила, а він ні.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4. Квартири в цьому будинку вони отримали в 1998 році, через півроку проводили газове опалення. Спочатку ОСОБА_1 проживала з двома дітьми, потім 2007 році чи 2008 році зявився ОСОБА_5, можливо в ролі коханця. В 2009 році вони поїхали в ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що давно знайома з ОСОБА_5 вони разом працювали на МПК «Придеснянський». З 2002 року він проживав в ІНФОРМАЦІЯ_5 з ОСОБА_1 ОСОБА_5 брав багато будівельних матеріалів для проведення ремонту у вказаній квартирі, оскільки свідок працювала завскладом, то відпускала йому ці будівельні матеріали.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що він давно знайомий з ОСОБА_5 З 2002 року він проживав з ОСОБА_1 в гуртожитку консервного заводу. Жили нормально, однією сімєю. ОСОБА_5 проводив ремонті роботи в квартирі, добудовував балкон, будував гараж біля будинку. Потім вони поїхали в ОСОБА_6, періодично приїжджали. Влітку 2015 року ОСОБА_5 приїхав сам, але в квартиру його не впустили, замки на вхідних дверях були замінені, він зміг з дільничним лише забрати свій одяг і близько одного місяця проживав у свідка.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що вона знайома з ОСОБА_1 Свідку відомо, що ОСОБА_5 ОСОБА_1 зареєструвала, оскільки це було необхідно для виїзду в ОСОБА_6. Позивачка відповідачка ОСОБА_1 розповідала свідку, що бюджет у них був різний, вона витрачала свої зароблені гроші сама, допомагала своїм дітям, а він допомагав своїм дітям.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідача, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як визначено ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, яке видане виконкомом Менської міської ради Менського району Чернігівської області, згідно з розпорядженням (наказом) від 27 грудня 2007 року № 655, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках по ? частині кожному належить квартира АДРЕСА_2 (а.с.5).

Відповідно до рішення пятнадцятої сесії шостого скликання Менської міської ради Чернігівської області від 22 жовтня 2015 року «Про перейменування вулиць, провулків, площі та парків міста Мена» вулицю Пролетарська перейменовано на вулицю Гімназійна.

З приводу заявлених позовних вимог за первісним позовом, суд не знаходить належних доказів для їх задоволення з таких підстав. Так, позивачка відповідачка ОСОБА_1 посилаючись на ст. 405 ЦК України, яка говорить про те, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, в судовому засіданні намагалась довести суду, що відповідач позивач ОСОБА_5 не є членом її сімї і вона не проживала спільно з ним однією сімєю без реєстрації шлюбу. Проте її доводи в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження та не доведені належними доказами, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 тривалий проміжок часу проживали разом в ІНФОРМАЦІЯ_6 і були повязані спільним побутом, зокрема разом організували святкування 60-річного ювілею відповідача позивача ОСОБА_5 в кафе «Рандеву» в м. Мена Чернігівської області, чого в судовому засіданні не заперечувала позивачка відповідачка ОСОБА_1 ОСОБА_13 матеріалів відмовного матеріалу № 2194 від 09.09.2015 року слідує, що 14.08.2015 року ОСОБА_1 звернулась з заявою до Менського РВ УМВС в Чернігівській області за допомогою у сприянні вирішення питання повернення документів на квартиру АДРЕСА_4 від її «співмешканця ОСОБА_5Ф.», як в заяві зазначає сама заявниця. Посилання позивачки відповідачки ОСОБА_1 на те, що відповідач позивач ОСОБА_5 без поважних причин був відсутній за місцем своєї реєстрації також не знайшло свого підтвердження. Оскільки, як зазначила сама позивачка відповідачка ОСОБА_1, підставою цьому була його поїздка в ОСОБА_6 на заробітки, оскільки він хотів допомогти в навчанні своїм дітям, хворій дружині, а також мав борги, що суд визнає поважними причинами. Доводи позивачки відповідачки ОСОБА_1 з приводу того, що відповідач позивач ОСОБА_5 втратив право на користування житлом теж є безпідставними, оскільки в користуванні житлом відповідачу позивачу ОСОБА_5 були перешкоди з боку власників квартири, що змусило останнього звернутись до правоохоронних органів.

Додані позивачкою та її представником документи, зокрема Контракт аренды для жилого исспользования (а.с.147-152) суд визнає неналежними доказами, оскільки переклад даних документів виконаний не належним чином.

На противагу первісним позовним вимогам в судовому засіданні знайшли підтвердження докази та доводи за зустрічними позовними вимогами.

Відповідно ст. 256 ЦПК України передбачено можливість у судовому порядку встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 5 ч.1 ст.256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

У п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

В судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідач позивач ОСОБА_5 та позивачка відповідачка ОСОБА_1 з 01 березня 2006 року по 01 січня 2015 року проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу в квартирі АДРЕСА_1 (Гімназійна) в м. Мена Чернігівської області, були повязані спільним побутом, зокрема разом організували святкування 60-річного ювілею відповідача позивача ОСОБА_5 в кафе «Рандеву» в м. Мена Чернігівської області, чого в судовому засіданні не заперечувала позивачка відповідачка ОСОБА_1 ОСОБА_13 матеріалів відмовного матеріалу № 2194 від 09.09.2015 року слідує, що 14.08.2015 року ОСОБА_1 звернулась з заявою до Менського РВ УМВС в Чернігівській області за допомогою у сприянні вирішення питання повернення документів на квартиру АДРЕСА_4 від її «співмешканця ОСОБА_5Ф.», як в заяві зазначає сама заявниця. Крім цього, даний факт в судовому засіданні був підтверджений показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12

Крім цього, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_14, який було розірвано 17 жовтня 2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЕЛ № 004838, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Менського районного управління юстиції Чернігівської області (а.с.139). ОСОБА_5 перебував у шлюбі з ОСОБА_15, який було розірвано 03 грудня 2002 року, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу (а.с.179). Інших відомостей з приводу реєстрації шлюбу позивачки відповідачки ОСОБА_1 та відповідача позивача ОСОБА_5 не виявлено, що підтверджується повідомленням начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Менського районного управління юстиції у Чернігівській області від 11.02.2016 року (а.с.213,214).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 21 СУ України шлюбом є сімейний зв'язок жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обовязків подружжя.

Разом з тим, згідно ст. 74 СК України, якщо чоловік та жінка проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Враховуючи вищевказані норми діючого законодавства, а також відомості та докази наданні відповідачем позивачем ОСОБА_5, його змінені позовні вимоги з приводу встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з позивачкою-відповідачкою ОСОБА_1 в період з 01 березня 2006 року по 01 січня 2015 року є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Серед основних прав і свобод людини і громадянина ОСОБА_16 України проголошує право на житло. Тобто право на житло це одне із найважливіших соціально економічних прав громадян України, оскільки воно стосується основ життя людини.

Відповідно до ст. 25 Загальної декларації прав людини «Кожна особа має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд і необхідне соціальне обслуговування, що є необхідним для підтримки здоровя й добробуту її самої та її родини».

Невідємне право кожної людини закріплено і в інших міжнародно правових документах про права людини, в тому числі в Міжнародному пакті про економічні, соціальні й культурні права від 16 грудня 1966 року (ст.10). При цьому, як вбачається із п. 1 ст. 12 Міжнародного пакту про цивільні і політичні права від 16 грудня 1966 року, право на житло має реалізовуватися за умови вільного вибору людиною місця проживання.

Повага до права людини на житло закріплена також в ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод. У разі порушення цих прав передбачено право на судових захист. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.

Стаття 8 п. 1 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод визначає, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про власність» власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування, а також у довірчу власність іншим особам. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

В судовому засіданні встановлено, що в серпні 2008 року з дозволу власників житла відповідач позивач ОСОБА_5 був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_7. Проживав в даній квартирі однією сімєю з позивачкою відповідачкою ОСОБА_1 Відсутність відповідача позивача за вказаною адресою суд розцінює з поважних причин, оскільки, як пояснила сама позивачка відповідачка ОСОБА_1 він їздив на заробітки в ОСОБА_6, щоб допомогти заплатити за навчання своїм дітям, хворій дружині і повернути наявні в нього борги. Не може особа втратити право на користування житлом, якщо вона зазнає перешкод в користуванні житлом.

Стаття 213 ЦПК України передбачає, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 116, 150, 157, 155 ЖК України, ст. 41 ОСОБА_16 України, ст.ст. 405-406 ЦК України, ст. 74 СК України, ст. ст. 57, 58, 88, 213-215, 256, 257, 259, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_2, реєстраційний відділ Менської міської ради Чернігівської області, про визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування квартирою № 9 по вулиці Пролетарська (Гімназійна) будинок № 10 в м. Мена Чернігівської області - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - реєстраційний відділ Менської міської ради Чернігівської області, про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу задовольнити.

Встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 (Гімназійна) м. Мена Чернігівської області з 01 березня 2006 року по 01 січня 2015 року.

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - реєстраційний відділ Менської міської ради Чернігівської області, про усунення перешкод в користуванні житлом - задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні житлом шляхом вселення ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_1 (Гімназійна) в м. Мена Чернігівської області.

Сплачені відповідачем позивачем ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 974 грн. 40 коп. (487 грн. 20 коп. + 487 грн. 20 коп.) стягнути на його користь з позивачки відповідачки ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Г. Сова