АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - судді Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Музичко С.Г.

при секретарі Ломанову Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року,

встановила:

18 грудня 2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 10 червня 2012 року о 14 год.30 хв. по вул. Вербицького,1 в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі- ДТП) за участю автомобіля Lexus, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19 липня 2012 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні даної ДТП.

Відповідно до звіту №3032/07/12 про оцінку від 12 липня 2012 року, матеріальний збиток , завданий власнику автомобіля Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП складає 24 480,34 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована, МТСБУ на підставі ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 21 400,28 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1/18245 від 12.02.2013 р. Крім того, за послуги аварійного комісару МТСБУ сплачено 200 грн., що підтверджується платіжним дорученням №611 від 06.02.2013 р. та актом виконаних робіт від 28.08.2012 року.

З урахуванням викладеного, позивач просив відшкодувати у порядку регресу суму понесених витрат у розмірі 21 600,28 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 21600 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свої доводи мотивує тим, що суд першої інстанції не задовольнив її клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю скористатись послугами адвоката, чим порушив її право на правову допомогу.

В силу своєї необізнаності в галузі права вона була позбавлена можливості надати суду обґрунтовані заперечення, заявляти клопотання та надавати суду свої пояснення щодо належності доказів.

Зазначила, що до матеріалів справи було долучено листи МТСБУ від 25.12.2012 року №33690/3-205 та від 13.02.2013 року, проте в матеріалах справи відсутні докази того, що вказані листи відправлялись та були отримані.

Крім того, телеграму з запрошенням її взяти участь у встановленні розміру пошкоджень та їх оцінки вона не отримувала,чим була позбавлена можливості бути присутньою при огляді автомобіля, надавати свої доводи міркування, заперечення.

З урахуванням викладеного, а також тієї обставини, що звіт з оцінки було складено 12.07.2012 р., а постанову суду про притягнення її до адміністративної відповідальності було винесено 19.07.2012 року, вважає рішення суду передчасним.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник МТСБУ - Глузд О.В. просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення представників сторін, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог та наявності правових підстав для покладення відповідальності на відповідача за заподіяну шкоду, яка була відшкодована позивачем шкоду в порядку регресу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з таким підстав.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, МТСБУ відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з п.38.2.1 ст.38 закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п.13.1 ст.13 цього Закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 10 червня 2012 року о 14 год.30 хв. по вул. Вербицького,1 в м.Києві сталася ДТП за участю автомобіля Lexus, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19 липня 2012 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні даної ДТП.

Відповідно до звіту №3032/07/12 про оцінку від 12 липня 2012 року, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП складає 24 480,34 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страховик сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Підпунктом «г» п.п. 38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована, МТСБУ на підставі ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 21 400,28 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1/18245 від 12.02.2013 р.

Крім того, за послуги аварійного комісару МТСБУ сплачено 200 грн., що підтверджується платіжним дорученням №611 від 06.02.2013 р. та актом виконаних робіт від 28.08.2012 року.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування розміру заподіяної шкоди, яка була визначена спеціалістом та відшкодована страховиком.

Та обставина, що відповідач не була повідомлена про оцінку пошкодженого автомобіля, за умов надіслання їй відповідної телеграми та відсутність доказів на спростування звіту про оцінку, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову.

Не може бути такою підставою відсутність доказів про отримання відповідачем листів МТСБУ від 25.12.2012 року №33690/3-205 та від 13.02.2013 року.

Посилання відповідача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині ненадання можливості скористатись послугами фахівця в галузі права є обґрунтованими.

Разом з тим, вказана особа скористалась своїм правом на допомогу фахівця в галузі права в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 22-ц/796/5513/2016

Головуючий в суді першої інстанції - Лужецька О.Р.

Доповідач у суді апеляційної інстанції - КирилюкГ.М.