Справа № 303/883/16-ц
Номер рядка статистичного звіту 42
РІШЕННЯ (Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Заболотного А.М.

при секретарі Штець І.І.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі засідань в м. Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Виконавчий комітет Мукачівської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа Виконавчий комітет Мукачівської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобовязання ОСОБА_3 та членів її родини демонтувати замки дверей, розташованих на площадці спільного користування, для виходу на горище будинку № 8 на вул. Достоєвського в м. Мукачево Закарпатської області та надати вільний доступ до горища будинку № 8 на вул. Достоєвського в м. Мукачево Закарпатської області, розташованого над квартирою № 3 в будинку № 8 на вул. Достоєвського в м. Мукачево Закарпатської області. Свої вимоги мотивує тим, що квартира № 3 в будинку № 8 на вул. Достоєвського в м. Мукачево належить їй на праві приватної власності. Власником суміжної квартири № 4 в будинку № 8 на вул. Достоєвського в м. Мукачево є ОСОБА_3, яка не маючи всіх необхідних дозвільних документів проводила будівництво мансардного поверху не лише над своєю квартирою, а й над квартирою позивача. На весні 2014 року в квартирі позивача на стелі та стінах зявилися сліди намокання в тому місці, де ОСОБА_3 провела реконструкцію горища. При цьому потрапити на горище і усунути причини намокання не має можливості, оскільки відповідач встановила дверний блок і двері, які зачинила на замок. Таким чином такі перешкоди унеможливлюють потрапити їй на горище та провести ремонту покрівлі.

У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечила.

Відповідач в судове засідання не зявилася за невідомих причин. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. Причини своєї неявки відповідач суду не повідомила.

Представник третьої особи ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та за згодою позивача відповідно до ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України ухвалити заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 31.08.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, ОСОБА_1 придбала квартиру № 3 в будинку № 8 на вул. Достоєвського в м. Мукачево. Право приватної власності на квартиру № 3 в будинку № 8 на вул. Достоєвського в м. Мукачево позивача також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії від 31.08.2013 року.

Також встановлено, що відповідно до інформаційної довідки, виданої КП «Мукачівське МБТІ та ЕО» № 362 від 02.02.2016 рокуАДРЕСА_1 в будинку № 8 на вул. Достоєвського в м. Мукачево на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.01.2004 року, належить відповідачу ОСОБА_3 При цьому над квартирою побудовані мансардні приміщення згідно з рішенням МВК № 158 від 23.06.2005 року, проектно-технічна документація затверджена 26.03.2004 року, дозвіл на виконання будівельних робіт відсутній. Право власності на мансардне приміщення не зареєстроване.

Як пояснила в судовому засіданні позивач, що дійсно відповідач ОСОБА_3 має дозвіл на надбудову мансардного приміщення, проте виключно в межах горища на своєю квартирою. В той же час, не зважаючи на це, відповідач також зайняла і горище над її квартирою, тобто квартирою № 3 в будинку № 8 на вул. Достоєвського в м. Мукачево. Зазначеним, ОСОБА_3 позбавила ОСОБА_1 можливості потрапити на горище над своєю квартирою зокрема для обслуговування димоходу та покрівлі.

Як встановлено в акті перевірки від 05.05.2014 року, складеного за участі державних інспекторів відділу контролю за будівництвом обєктів управління інспекції ДАБК в Закарпатській області, представника відділу архітектури та містобудування м. Мукачева, представника МНС та УМВС України в Закарпатській області, в ході обстеження будинку № 8 на вул. Достоєвського в м. Мукачево були виявлені сліди намокання стелі і стін кімнат квартири № 3. Також виявлено та зафіксовано встановлення дверей на сходовій клітці, закритих на замок та, які ведуть на горище над квартирою № 3. При цьому зобовязано власницю квартири № 4 в будинку № 8 на вул. Достоєвського в м. Мукачево ОСОБА_3 в десятиденний термін надати в інспекцію ДАБК правовстановлюючі документи на квартиру та дозвіл на проведення будівельних робіт.

З листа інспекції ДАБК в Закарпатській області від 20.05.2014 року вбачається, що власниця квартири № 4 в будинку № 8 на вул. Достоєвського в м. Мукачево ОСОБА_3 правовстановлюючі документи на квартиру та дозвільні документи на проведення реконструкції квартири з добудовою мансарди для перевірки не надала.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право власності є непорушним. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 3 ЦПК України). Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Право позивача на звернення з даним позовом передбачено ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України, згідно з якими власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Так згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Аналогічне передбачено ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідно до якої власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. При цьому в ч.ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України зазначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

У Рішенні Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02.03.2004 року (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) зазначено, що згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян України, а отже, у їхню власність як квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, так і належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв тощо) державного житлового фонду. При цьому допоміжні приміщення, відповідно до п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», стають обєктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном, одночасно з приватизацією громадянами квартир, що засвідчується єдиним документом - свідоцтвом про право власності на квартиру. Для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується вчинення будь-яких інших додаткових юридичних дій. У звязку з зазначеним Конституційний Суд України у своєму Рішенні зробив висновок про те, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення обєднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. При цьому питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Аналізуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що своїми діями відповідач чинить перешкоди в користуванні горищем будинку, обмежує право власника квартири в будинку, чинить перешкоди в користуванні та володінні майном, що перебуває у спільній сумісній власності.

Одночасно суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підстав доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд може залучити до участі у справі іншу особу як співвідповідача виключно за клопотанням позивача. Виходячи із зазначених норм закону, суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги позивача стосовно усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобовязання членів родини ОСОБА_3 вчинити дії слід відмовити, оскільки враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, повноваження щодо залучення інших осіб в якості відповідачів у справі у суду відсутні, а такі участі в розгляді справи на приймали.

З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності та враховуючи те, що в ході судового розгляду підтвердився факт порушення прав позивача, яка позбавлена вільного доступу на горище, що є порушенням її прав як співвласника допоміжних приміщень будинку, а тому такі порушення мають бути усунуті шляхом усунення ОСОБА_1 перешкод в користуванні власністю шляхом зобовязання ОСОБА_3 демонтувати замки дверей, розташованих на площадці спільного користування, для виходу на горище будинку № 8 на вул. Достоєвського в м. Мукачево Закарпатської області та надання вільного доступу до горища будинку № 8 на вул. Достоєвського в м. Мукачево Закарпатської області, розташованого над квартирою № 3 в будинку № 8 на вул. Достоєвського в м. Мукачево Закарпатської області.

Згідно з ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 209, 212-215, 218, 223, 224, 225, 294 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 321, 369, 382, 386, 391 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні власністю шляхом зобовязання ОСОБА_3 демонтувати замки дверей, розташованих на площадці спільного користування, для виходу на горище будинку № 8 на вул. Достоєвського в м. Мукачево Закарпатської області та надати вільний доступ до горища будинку № 8 на вул. Достоєвського в м. Мукачево Закарпатської області, розташованого над квартирою № 3 в будинку № 8 на вул. Достоєвського в м. Мукачево Закарпатської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 551,20 грн. судових витрат.

На рішення суду відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.М.Заболотний