Справа № 507/1348/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" серпня 2016 р. Любашівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Дармакуки Т.П.,

при секретарі Копищик М.С.,

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любашівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства «Стрілець» про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ФГ «Стрілець» про витребування земельної ділянки із незаконного володіння. В подальшому уточнила вимоги та просила визнати недійсними договори оренди земельних ділянок та зобов»язати відповідача повернути земельні ділянки. В обґрунтування вимог позивач вказувала, що її на праві приватної власності належать дві земельні ділянки, кожна площею 4,873 га, які розташована на території Бобрицької сільської ради Любашівського району Одеської області. Вона мала намір засіяти свої земельні ділянки, але без її згоди належні її земельні ділянки засіяло ФГ «Стрілець». Вона ніяких договорів оренди земельних ділянок не підписувала і доручення нікому не давала, а 01.02.2015 р. вона знаходилася в м.Одеса. Незважаючи на це, відповідач заявив, що має право обробляти земельні ділянки. Вона звернула увагу, що у витягах із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 37822328 та № 37815454 зазначено, що існують договори оренди від 01.02.2015 р. без номерів. Оскільки вона не підписувала цих договорів, позивач просила позовні вимоги задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позові вимоги підтримав , вказуючи на те, що відповідач договори не підписувала, а отже договори оренди земельних ділянок є недійсними.

Представник відповідача ТОВ ВНФ «Зеленогірське» ОСОБА_4ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав, вказуючи на те, що позивач не надала доказів, що підпис на договорах вчинено не нею.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із слідуючого.

В судовому засіданні безспірно встановлено, що ОСОБА_1 являється власником двох земельних ділянок площею 4.873 гектарів у межах згідно планом, які розташовані на території Бобрицької сільської ради Любашівського району Одеської області, цільове призначення яких - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номери №№ 512338060:01:002:0544, 512338060:01:002:0548. Зазначений факт підтверджується витягами із державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с.5-8/.

В судовому засіданні безспірно встановлено, що вказаними земельними ділянками володіє та користується фермерське господарство «Стрілець» на підставі договорів оренди землі від 01 лютого 2015 р., який укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Стрілець».

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно ст.126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

В силу статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державній реєстрації прав підлягають право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, державна реєстрація спірних договорів оренди землі вчинена державним реєстратором реєстраційної служби Любашівського районного управління юстиції Одеської області, про що у витягах з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вчинено відповідний запис від 26.02.2015 року № 8885702, 8885384.

Згідно з чч. 1, 3 ст. 215 підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1 - 3, 5 і 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 6592/02 від 11 березня 2016 року, вирішити питання про те, чи виконанні підписи від імені ОСОБА_1 у примірниках договорів оренди земельної ділянки від 01 лютого 2015 р., актах приймання-передачі в графі «Орендодавець», самою ОСОБА_1 чи іншою особою, не виявилося можливим із причин викладений у пунктах 1-4 дослідницької частини висновку. Зокрема зазначено, що розбіжні ознаки в підписах не вдалося оцінити однозначно, а саме чи вони обумовленні значною варіаційністю підписів ОСОБА_1 і не проявилися у наданих зразках / враховуючи, що більшість з наданих судом вільних зразків підпису ОСОБА_1 відносяться до 2008-2009 рр., але максимально наближених за часом виконання до досліджуваних об»єктів /2013 2015/ експертові не надані/, чи то намагання ОСОБА_1 змінити ознаки свого підпису, або ж це ознаки почерку іншої особи /а.с.122-126/.

За клопотанням позивача /а.с.135/ судом було призначено повторну судово-почеркознавчу експертизу, виконання якої доручено експертам іншої установи.

В подальшому експертною установою справа була повернена без виконання експертизи, оскільки ОСОБА_1 не прибула для укладання відповідного договору із Одеським НДЕКЦ МВС України, крім того, позивач згідно заяви просила відкликати справу із експертної установи /а.с.145, 152/.

Таким чином, позивач не надала суду жодного письмового доказу на підтвердження її заперечень щодо того, що вона договори оренди не підписувала, натомість за її клопотанням були допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які повідомили, що ОСОБА_1 01 лютого 2015 року /в день укладення договорів оренди/ перебувала в м.Одеса, причому приїхала вона до м.Одеси напередодні 1 червня 2015 р., де постійно перебувала більше 2-х тижнів.

У ч. 1 ст. 218 ЦК України передбачено, що заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків.

У п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз'яснено, виходячи зі змісту ст. 59 ЦПК України та з урахуванням положень ч. 1 ст. 218 ЦК України, не може стверджуватися показаннями свідків наявність правовідносин, що виникають з правочинів, для яких законом установлено письмову форму.

З огляду на зазначене, суд не приймає до уваги як доказ того, що ОСОБА_1 не підписувала договори оренди землі 01 лютого 2015 р. , зазначені покази свідків.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Таким чином, суду не надано належних доказів, які б достовірно підтверджували, що позивач зазначені договори оренди землі не підписувала, а тому з даної підстави спірні договори не можуть бути визнані судом недійсними. Разом із цим, оскільки договори оренди землі не визнані недійсними і продовжують діяти, то немає законних підстав для повернення земельних ділянок, в зв»язку із чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 62-64, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до фермерського господарства «Стрілець» про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок - відмовити повністю.

2. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення в апеляційний суд Одеської області через Любашівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.П. Дармакука