АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 22-ц/791/1286/16 ОСОБА_1
Доповідач: Бездрабко В.О
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2016 року травня місяця 26 дня колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого: Бездрабко В.О.

Суддів: Борка А.Л.

ОСОБА_2

Секретар : Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 04 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що він на підставі рішення Апеляційного суду Херсонської області від 20 серпня 2015 року є власником квартири АДРЕСА_1, в якій також є зареєстрованими бувший власник житла ОСОБА_3 та члени його сімї - ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Посилаючись на те, що відповідачі у добровільному порядку відмовляються знятися з реєстраційного обліку, чинять йому перешкоди у здійсненні права власності, позивач просив усунути перешкоди у користуванні належним йому нерухомим майном, шляхом визнання ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування квартирою №20 в будинку №33 по вул. Карла Маркса у м. Херсоні.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 04 січня 2016 року позов задоволений.

Ухвалено усунути перешкоди ОСОБА_4 у здійснені права власності належною йому квартирою, шляхом визнання ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою №20, яка знаходиться по вул. Карла Маркса, буд.33 у м. Херсоні.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою суду від 11 березня 2016 року заява ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог .

Заслухавши доповідача, осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду, в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 20 серпня 2015 року звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ОСОБА_4 права власності на однокімнатну квартиру №20, яка знаходиться у м. Херсоні по вул. Карла Маркса, буд.33 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за договором позики від 22 квітня 2014 року у розмірі 428 360,83 грн.

Судове рішення набрало законної сили.

Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, ОСОБА_4 є власником вище зазначеної квартири.

З матеріалів справи встановлено, що з 02 вересня 2000року та по теперішній час в квартирі зареєстрований бувший власник житла ОСОБА_3, а з 03 вересня 2008року на реєстраційному обліку перебувають члени його сімї ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що оскільки право власності ОСОБА_3 на спірну квартиру припинилося, то право членів сімї колишнього власника на користування житлом також припинилося, оскільки було похідним від прав власника, а відтак проживання і реєстрація відповідачів у спірній квартирі порушує права ОСОБА_4, як власника квартири на володіння, користування та розпорядження належним йому майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном новий власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Згідно зі ст. 156 ЖК члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічні положення закону містяться в статті 405 ЦК України.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства, право членів сімї власника житла користуватися цим жилим приміщенням виникає та існує лише за наявності права власності в особи, членами сімї якої вони є; із припиненням права власності втрачає й право користування жилим приміщенням, як бувший власник майна, так і члени його сімї.

Враховуючи, що з припиненням права власності ОСОБА_3 на квартиру, відповідачі втратили право користування цим житлом, а у позивач, як новий власник, має право вимоги на усунення перешкод у користуванні власністю та не має правового обовязку забезпечувати житлом відповідачів та нести витрати щодо оплати комунальних послуг по кількості зареєстрованих у квартирі осіб, колегія суддів вважає, що суд правильно задовольнив заявлені вимоги у обраний позивачем спосіб.

Висновки суду підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства та відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до ст. 71, 107 ЖК відсутні підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, до уваги колегією суддів не приймаються, оскільки зазначені положення ЖК регулюють порядок користування жилим приміщенням в будинках державного та громадського житлового фонду. Так, зокрема ст. 71 ЖК передбачені умови збереження житлового приміщення за наймачем або членами його сімї у разі їх тимчасової відсутності, а ст. 107 ЖК визначає порядок розірвання договору найму жилого приміщення наймачем. Зважаючи на предмет та підстави заявленого позову, положення ст.71,107,156 ЖК України до спірних правовідносин не можуть бути застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 04 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : В.О. Бездрабко

Судді : А.Л. Борко

ОСОБА_2