Справа № 212/307/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Дехта Р.В., за участю секретаря Більченко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Ради міста Кривого Рогу про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася в Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Ради міста Кривого Рогу про визнання права власності на ? частку квартири в порядку спадкування. В обґрунтування позову позивач у своїй позовній заяві зазначила, що 11 червня 2015 року помер її чоловік ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді ? частки двокімнатної квартири АДРЕСА_1, яка належала померлому на підставі Свідоцтва на право власності на житло № Ж26, виданого 04.01.2006 року органом приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської ради народних депутатів згідно з розпорядженням органу приватизації від 21 грудня 2005 року № Ж1097. Квартира має загальну площу 45,95 кв.м. та житлову площу 28,2 кв.м. та розташована на третьому поверсі пятиповерхового будинку. Ринкова вартість двохкімнатної квартири АДРЕСА_2 59930 грн., а вартість ? її частини складає 29965 грн. Іншим співвласником вищевказаної квартири є позивач. Єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 є його дружина- позивач по справі. Вона в установлений законом строк прийняла спадщину, а 17 грудня 2015 року звернулася до Другої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом.

Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом постановою державного нотаріуса Другої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 від 17.12.2015 року їй було відмовлено з тих підстав, що надані державному нотаріусу правовстановчі документи на квартиру АДРЕСА_3, а саме Свідоцтво на право власності на житло, видане 04.01.2006 року органом приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської ради народних депутатів не зареєстроване органом державної реєстрації, що суперечить п.2 ст. 331 ЦК України та п. 4 ст. 334 ЦК України.

Тому позивач просить суд визнати право власності на ? частину двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 45,95 кв.м. та житловою площею 28,2 кв.м. та розташованої на третьому поверсі пятиповерхового будинку в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, померлого 11 червня 2015 року.

Представник позивача адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримала і просила визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частину двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого 11 червня 2015 року.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, заздалегідь надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність та прийняти рішення згідно чинного законодавства.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов повинен бути задоволений у повному обсязі з наступних підстав.

Рішення суду повинно відповідати вимогам ст. 213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 31 грудня 1959 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 31 грудня 1959 року Жовтневим р/б РАГСу м. Кривого Рогу, а/з № 1541 .

11 червня 2015 року чоловік позивача ОСОБА_2 помер , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 12 червня 2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, а/з № 1028 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частки двокімнатної квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом на право власності на житло, виданим 04.01.2006 року органом приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської ради народних депутатів.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 відповідно до ст. 1261 ЦК України є його дружина- позивач ОСОБА_1, яка в установленому порядку прийняла спадщину, що підтверджується копією спадкової справи, яка була заведена після смерті спадкодавця ОСОБА_3 та витребувана судом із Другої Криворізької державної нотаріальної контори. Як видно із спадкової справи, ніхто, крім позивача, до державного нотаріуса Другої Криворізької державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини не звертався.

Судом встановлено, що постановою державного нотаріуса Другої Криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_4 від 17.12.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що надані державному нотаріусу правовстановчі документи на квартиру АДРЕСА_3, а саме Свідоцтво на право власності на житло, видане 04.01.2006 року органом приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської ради народних депутатів не зареєстроване органом державної реєстрації, що суперечить п.2 ст. 331 ЦК України та п. 4 ст. 334 ЦК України.

Судом встановлено, що спірна квартира була приватизована подружжям ОСОБА_6 та ОСОБА_1 без визначення часток у праві власності на підставі розпорядження органу приватизації Управління житлово-комунального господарства Криворізької міської ради народних депутатів від 21 грудня 2005 року № Ж1097, про що було видане Свідоцтво на право власності на житло № Ж26 від 04.01.2006 року. Співвласниками квартири АДРЕСА_1 зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без визначення їх часток у праві власності.

Свідоцтво на право власності на житло підписане керівником органу приватизації ОСОБА_7 та завірене печаткою органу приватизації.

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, двохкімнатна квартира розташована на третьому поверсі пятиповерхового будинку і має загальну площу 45,95 кв.м. та житлову площу 28,2 кв.м. Ринкова вартість двохкімнатної квартири АДРЕСА_2 59930 грн., а вартість її ? частини складає 29965 грн, що підтверджується Звітом про оцінку майна, виконаного субєктом оціночної діяльності - фізичною особою підприємцем ОСОБА_8 .

Право власності на спірну квартиру в установленому порядку в КП ДОР КБТІ зареєстроване не було, що підтверджується довідкою КП ДОР КБТІ № 144383 від 11.12.2015 року .

На момент смерті спадкодавця ОСОБА_3 в спірній квартирі була зареєстрована одна позивачка, що підтверджується довідкою КП ЖЄО № 31 від 07.12.2015 року № 2866.

Згідно зі ст.1226 Цивільного Кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Суд вважає, що частки ОСОБА_3 та позивача у праві власності на спірну квартиру є рівними по ? частині, оскільки відповідно до п. 12 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.08 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України).

Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (пункт 3.1. умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі квартири, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом . Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

В силу статей 1, 3, 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

Таким чином, у осіб, які фактично проживають у квартирі (будинку) державного житлового фонду і звернулись із відповідною заявою до органу приватизації, виникає право на приватизацію цього житла. Право власності на приватизоване житло виникає з часу прийняття рішення про приватизацію, а відсутність державної реєстрації речового права на нерухоме майно лише позбавляє власника права розпорядження належним йому майном, а не свідчить про відсутність самого права власності, якщо воно набуте на підставах, що не заборонені законом.

Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_1 належним чином підтверджені письмовими доказами та ґрунтуються на законі, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 328, 345, 1216, 1218,1226, 1261 ЦК України, ст.ст.1, 3, 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" ст. 212-214 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на ? частину двокімнатної квартири АДРЕСА_4 загальною площею 45,95 кв.м. та житловою площею 28,2 кв.м. в порядку спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_3, померлого 11 червня 2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: Р. В. Дехта