Справа № 520/3683/16-ц
Провадження № 2/520/2760/16
Рішення

іменем України

14 червня 2016 року

Київський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Прохорова П.А.

при секретарі - Цвігун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визначення часток у спільному м майні, ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він та ОСОБА_2 є співвласниками АДРЕСА_1 в м Одесі на підставі Свідоцтва про право власності № 006303 від 14 лютого 2000 року виданого на підставі розпорядження Управління житлово-комунального господарства Одеського міськвиконкому № 307, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості 14 березня 2000 року, номер запису 522-стр.15-кн343 пр., просив суд встановити, що кожному із співвласників у спільному сумісному майні - в квартирі АДРЕСА_2 належить ? її частка.

В обґрунтування підстав та вимог позову ОСОБА_1 зазначив, що вказана квартира складається з двох кімнат, житловою площею 27,1 кв.м., підсобною площею 15,8 кв.м., загальною площею 43,7 кв.м.

ОСОБА_2 померла 16 вересня 2015 року, не залишивши заповіту.

Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй ? частку вказаної кватири.

Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 та своєчасно звернувся до Шостої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, за якою було відкрито спадкову справу № 476/2015, натомість 16 березня 2016 року державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, за якою позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку АДРЕСА_3 у звязку з тим що частку померлої у спільному майні невизначено та з цього питання рекомендовано звернутись з відповідною позовною заявою до суду.

Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу слухати за її відсутністю.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, сповіщався належним чином про час та місце слухання справи, надав суду заяву, в якій справу просив розглядати за його відсутністю та вирішення справи залишив на розсуд суду.

У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКХ виконкому Одеської міської ради від 14.02.2000 року № 006303 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках належить АДРЕСА_4.

Свідоцтво про право власності зареєстровано в КП «ОМТБІ та РОН» 14.03.2000 року в кн. 343 пр стр 15 р.№ 522.

Відповідно до відповіді КП «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» від 06.06.2016 року № 473061.67.16 станом на 31.12.2012 року АДРЕСА_4 зареєстрована за ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, вказані майнові права не зареєстровані у встановленому законом порядку.

Згідно вимог ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більш осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно свідоцтва про смерть, копія якого долучена до матеріалів справи, ОСОБА_2 померла 16 вересня 2015 року, та після її смерті відкрилась спадщина на приналежне їй майно, що крім іншого, унеможливлює позасудове вирішення питання про зміну правового режиму майна з «спільної сумісної власності» на «спільну часткову власність».

Так, судом, на підставі наявних серед матеріалів спадкової справи №476/2015, заведеної до майна померлої ОСОБА_2 (копія яких долучена до матеріалів цивільної справи) відомостей, встановлено, що ОСОБА_1 є рідним сином померлої ОСОБА_2 та єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після її смерті, що своєчасно звернувся до Шостої одеської державної нотаріальної контори з належною заявою про прийняття спадщини.

У наступному, 16 березня 2016 року, державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 позивачу було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом з тих підстав, що частка спадкодавця у обєкті спільної власності квартирі АДРЕСА_2 не була визначена, про що була винесена відповідна постанова.

З викладеного суд вказує на наступне.

Згідно положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а можливими спадкоємцями за законом визначено фізичних осіб, які є живими на час відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України).

При цьому до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Право на спадкування, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкування за законом відбувається у порядку черговості, при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Так, в силу ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст. 1220 ЦК України)

При цьому незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України).

Таким чином суд доходить висновку про те, що за наведених обставин права позивача як спадкоємця майна після смерті ОСОБА_2, яка померла 16 вересня 2015 року, зазнали необґрунтованого обмеження, та підлягають судовому захисту шляхом визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності за рішенням суду.

Як зазначено вище, за загальними засадами цивільного права вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Відступлення від таких засад можливо лише за встановлення передбачених законом обставин.

При цьому відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Та таким чином суд доходить висновку про відсутність будь-яких підстав для відступлення від презумпції рівності часток співвласників, та про відсутність будь-яких інших обставин, що перешкоджають задоволенню позову, а тому заявлені позивачем вимоги вбачаються належним чином обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 223 ЦПК України, ст.ст. 3, 12, 16, 355, 358, 370 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визначення розміру часток у спільному майні задовольнити в повному обсязі.

Встановити, що кожному із співвласників у спільному сумісному майні, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в квартири АДРЕСА_2 належить ? частка відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 006303 від 14 лютого 2000 року, виданого на підставі розпорядження Управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради, зареєстрованого 14.03.2000 року в кн. 343 пр стр 15 р.№ 522.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя П. А. Прохоров