Справа № 462/8535/15 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/4132/16 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

секретаря: Юзефович Ю.І.

за участю: ОСОБА_2, Козовик Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Голови Житлово-будівельного кооперативу № 79 Козовик Надії Петрівни про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10 травня 2016 року у задоволенні позову - відмовлено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що не погоджується із рішенням, оскільки воно прийняте з порушенням його прав, недотриманням вимог чинного законодавства України.

Просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10.05.2016р. та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, Козовик Н.П., перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, покликаючись на те, що Козовик Н.П. подала на нього до суду заяву про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за 2009-2013 роки в сумі 13 939,65 грн. та 121,80 грн. судового збору, даний судовий наказ він сплатив, однак коли підрахував суму заборгованості згідно квитанцій, з'ясував, що Голова ЖБК № 79 привласнила шахрайським чином його гроші у розмірі 3 158,58 грн. Він звернувся до прокуратури Львівської області, ГУ МВС України у Львівській області про шахрайський вчинок голови ЖБК № 79, однак не отримав конкретної відповіді про результати розгляду такої заяви. Просить стягнути з відповідача 3 280,38 грн. матеріальної шкоди, 5 000,00 грн. моральної шкоди та судовий збір.

Судом встановлено, що судовим наказом Залізничного районного суду м. Львова від 17 червня 2013 року та судовим наказом Залізничного районного суду м. Львова від 14 листопада 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 13 939,65 грн. боргу за житлово-комунальні послуги та 121,80 грн. судового збору.

Матеріалами справи встановлено, що згідно довідки ЖБК №79 від 07 травня 2015 року ОСОБА_2 оплатив борг за комунальні послуги за 2009, 2010, 2011, 2012, 2013 роки в сумі 13 939,65 грн. і судовий збір у розмірі 121,80 грн. (а.с. 9)

Відповідно до ст. 1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуми Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", з наступними змінами, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому доведенню у спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 районний суд виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо вчинення саме відповідачем Головою ЖБК № 79 Козовик Н.П. будь-яких дій, якими було заподіяно позивачу шкоду у розмірі 3 280,38 грн. та не доведено фактів заподіяння йому моральних страждань та порушення нормальних життєвих зв'язків і за яких обставин чи якими саме діями відповідача вони заподіяні.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі статті 1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди.

Вищенаведена правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду України від 03 червня 2015 року у справі № 6-305цс15, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_2 не заперечив суму, зазначену у заяві про видачу судового наказу, при розгляді судом такої, не оспорив видані судові накази Залізничного районного суду м. Львова від 17 червня 2013 року та від 14 листопада 2014 року в передбаченому законом порядку, а також добровільно їх виконав, що підтверджується долученими до матеріалів справи доказами, а саме довідкою № 90 від 07.05.2015р.

Ураховуючи відсутність жодного судового рішення про визнання незаконними дій голови Житлово-будівельного кооперативу № 79 Козовик Н.П. щодо стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за 2009-2013 роки в сумі 13 939, 65 грн., якими було порушено права позивача передбачені ст.ст.1166, 1167 ЦК України, колегія суддів вважає, що районний суд дійшов обґрунтованого висновку, що підстав для задоволення позову та відшкодування майнової та моральної шкоди немає, оскільки незаконність дій відповідача не доведена у встановленому законом порядку.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Щодо вимоги про стягнення з Голови Житлово-будівельного кооперативу № 79 Козовик Н.П. 5 000 грн. моральної шкоди на користь позивача, колегія суддів вважає, що районний суд прийшов до правильного висновку щодо відмови у відшкодуванні такої, оскільки позивачем не доведено, що відповідач заподіяла йому таку шкоду, а також те що її дії були визнані неправомірними.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні, оскільки таке ухвалене у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська