Справа №720/2170/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Павлінчука С.С.

при секретарі Істратій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Рідківської сільської ради, ОСОБА_5 про визнання права власності та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Рідківської сільської ради про встановлення факту відсутності членства в колгоспному дворі та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про визнання за ними права власності на 1/6 частину нерухомого майна, яке розташоване с.Рідківці Новоселицького району по вул. Івана Богуна, 28, посилаючись на те, що вони являються співвласниками колгоспного двору, однак відповідач оспорює їх право. Позивач не може оформити право власності у звязку з тим, що покійні під час життя не зареєстрували правовстановлюючі документи на спадщину. Крім того, відповідач ОСОБА_5 подав зустрічний позов про визнання за ним права власності на 1/3 частку даного двору, яку він має також як член колишнього колгоспного двору.

В судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позов та просили суд його задовольнити. Не заперечували щодо задоволення частково на 1/6 частину двору зустрічний позов.

Представник відповідача ОСОБА_1 підтримав зустрічний позов та визнав повністю позови ОСОБА_1, ОСОБА_2. В задоволенні вимог інших позивачів просив відмовити за безпідставністю, оскільки вважає, що не доведено, що останні мають частки у колгоспному дворі, але якщо суд вважає, що має, то вони їх втратили в силу закону, оскільки більше трьох років не приймають участі в утриманні двору. Крім того, вони отримали компенсацію за свій вихід із двору.

Представник сільської ради в судове засідання не зявився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи бей його участі, позовні вимоги первісного позову визнає.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні дали покази, що вони являються сусідами господарства с.Рідківці Новоселицького району по вул. Івана Богуна, 28. Їм відомо, що позивачка ОСОБА_3 та її син ОСОБА_1 проживали у тому дворі довгий час. Батьки жили в одному меншому будинку а син із невісткою і дітьми в іншій більшій хаті. В хаті були меблі, які принесла зі собою ОСОБА_3 як придане перед одруженням. Крім того, відомо що вони разом придбали автомобіль Опель, Нива та прицеп до автомобіля. Там, де зараз живе ОСОБА_3 проживала стара баба, і туди спочатку їх пустили жити без грошей, а потім вони частинами сплачували вартість двору. ОСОБА_3 із двору пішла із дітьми та забрала зі собою меблі, які привезла до весілля.

Суд, вислухавши пояснення позивачів, їх представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний частковому задоволенню.

Судом встановлено, що господарство, яке розташоване с.Рідківці Новоселицького району по вул. Івана Богуна, 28 відносилося до категорії дворів колгоспного типу та станом на 1990-1991 роки там проживали ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та покійна ОСОБА_8, що підтверджується довідкою виконкому № 773 від 16.09.2014 року виданою на підставі погосподарської книги №7 сторінка 64 та рішенням Новоселицького районного суду по цивільній справі №720/711/15-ц, яким було визнано право власності за позивачем ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності після покійної ОСОБА_8 саме на 1/6 частку колгоспного двору. Дану обставину не заперечував і представник сільської ради в своєму листі, оскільки позов визнав повністю. Таким чином, кожен із вищевказаних осіб має право на 1/6 частку двору відповідно до норм ст.ст. 120-123 ЦК УРСР. Оскільки їх право оспорюється, то воно на підставі ст.392 ЦК України може бути визнано судом.

Зустрічний позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного. Позовні вимоги про визнання права власності на 1/3 частину двору обґрунтовані лише доказом ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 20.01.2015 року у справі №2-878/14, яке не має преюдиційного значення по даній справі, оскільки позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не були сторонами. Незважаючи на це, і в даній ухвалі міститься вказівка на те, що вказаний двір відносився до типу колгоспних дворів, що підтверджено довідкою виконкому №802 від 18.09.2014 року та станом з 01.07.1990 року по 31.12.1990 року в ньому проживали саме шестеро, а не троє громадян (третій абзац третьої сторінки ухвали). Таким чином, слід задовольнити зустрічний позов визнавши право власності на 1/6 частину двору також за ОСОБА_5.

Щодо вимоги про встановлення факту відсутності членства в колгоспному дворі то вона задоволенню не підлягає, оскільки вибраний позивачем даний спосіб захисту свого права не передбачений законодавством. В даних правовідносинах право позивача повною мірою захищається визнанням права власності за ним, а обставина наявності членства у дворі станом на 1990-1991 роки підлягає встановленню судом поряд із іншими обставинами по справі та не потребує додаткового визнання судом.

Щодо підстав зустрічного позову, які передбачають втрату часток у дворі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у звязку із неприйняттям участі в його утриманні більше трьох останніх років, то даний факт має юридичне значення лише до часу припинення існування самого колгоспного двору, які врегульовані нормами ЦК УРСР. Підстави припинення права власності позивачів з 01.01.2004 року визначені ЦК України як співвласників спільної часткової власності, де вказані в позові обставини відсутні.

Також, суд критично оцінює наданий відповідачем доказ розписку ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 25.09.2009 року, оскільки із її змісту не вбачається того, що останні нею відмовляються від своєї частки у дворі і така форма відмови не передбачена чинним на той час законодавством. Як було встановлено з показів свідків за даною розпискою було передано особисте майно ОСОБА_3, яке вона придбала до шлюбу і взяла як придане (меблі), а також спільне майно подружжя (автомобіль Опель), що не заперечувала позивачка. Крім того, у відповідача залишився у володінні інший автомобіль Нива та причеп, що також може свідчити про існування домовленості саме про поділ спільно нажитого майна. Посилання в розписці на згоду виписатися із двору може судом розцінюватися лише як письмову заяву про зняття із реєстрації.

Керуючись ст.ст.120-123 ЦК УРСР, ст. 392 ЦК України, на підставі ст.ст.208, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_1 Ілічча, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_4 на одну шосту частини за кожним в господарстві, яке розташоване в с.Рідківці Новоселицького району по вул. Івана Богуна, 28, в склад якого входять: житлові будинки літ. А,Б, літні кухні літ.В,З,И, гараж літ.Г, навіс літ.Д, сараї літ.Е,Є,Ж, вбиральня літ.І, колодязь №1, огорожі №2-5, замощення ІІІ-ІV.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Визнати право власності ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, на одну шосту частину в господарстві, яке розташоване в с.Рідківці Новоселицького району по вул. Івана Богуна, 28, в склад якого входять: житлові будинки літ. А,Б, літні кухні літ.В,З,И, гараж літ.Г, навіс літ.Д, сараї літ.Е,Є,Ж, вбиральня літ.І, колодязь №1, огорожі №2-5, замощення ІІІ-ІV.

В задоволенні інших вимог по зустрічному позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: