Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.

при секретарі - Неділько Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

26 листопада 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами. Вимоги позову обґрунтовані тим, що сторони з 13.08.2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, з 2012 року стосунки суттєво погіршилися через неповагу, непорозуміння, несумісність характерів, різні погляди щодо подружнього життя. Фактично шлюбні відносини припинились, сторони проживають окремо, шлюб існує лише формально та відновити його неможливо.

В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд розглянути справу за його відсутності, також просив судовий збір з відповідача не стягувати.

Відповідач в судове засідання після надання сторонам строку на примирення неодноразово не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, судове засідання, призначене на 18.04.2016 року було відкладено за клопотанням відповідача, в подальшому заяв чи клопотань до суду не подала.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі матеріалів справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК, суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Сімейні відносини регулюються лише в тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України).

Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що між сторонами 13.08.2008 року було укладено шлюб (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4). Сторони подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Спору щодо визначення місця проживання малолітньої дитини та поділу майна на час розгляду справи у сторін немає.

Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконаний, що примирення з відповідачем не можливе.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.02.2016 р. сторонам був наданий двомісячний строк для примирення (а.с.22).

У встановлений судом строк для примирення сторони не досягли взаємної згоди щодо збереження сім'ї.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов'язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б його інтересам, тому позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Позивач не ставить вимоги про стягнення з відповідача сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, ст. ст. 3, 7, 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 179, 197, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 13.08.2008 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1877 - розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: