Провадження № 22-ц/773/971/16 Категорія: 27 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

секретар - Шугалова О.М.,

з участю пр-ка відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 січня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

19 серпня 2015 року Публічне акціонерне товариство «Український інноваційний банк» (далі - ПАТ «Укрінбанк») звернулося в суд із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Довірче товариство - Перша Волинська фінансово-будівельна компанія «Траст-Інвест-Буд» (боржника) і ОСОБА_2 (поручителя) про солідарне стягнення заборгованості по кредитній угоді № 005 від 27.08.2010 року в розмірі 6218185,96 грн. та судових витрат по справі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 28 січня 2016 року на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України закрите провадження у справі в частині позову ПАТ «Укрінбанк» до ТДВ «ДТ Перша Волинська фінансово-будівельна компанія «Транс-Інвест-Буд» про солідарне стягнення кредитної заборгованості.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 28 січня 2016 року позов до ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, як поручителя за договором поруки від 27 серпня 2010 року на користь ПАТ «Укрінбанк» 6218185,96 грн. заборгованості за кредитною угодою № 005 від 27 серпня 2010 року, з яких: сума заборгованості по відсотках за період з 01 червня 2012 року по 11 серпня 2015 року - 3355441,28 грн.; пеня по несплаченій простроченій заборгованості по відсотках за період з 12 серпня 2014 року по 11 серпня 2015 року - 1388046,05 грн., пеня по несплаченій простроченій заборгованості по кредиту за період з 12 серпня 2014 року по 11 серпня 2015 року - 1474698,63 грн..

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрінбанк» 3654 грн. витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про відмову в позові.

Вважає, що судом допущено неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що 27 серпня 2010 року між ПАТ «Укрінбанк» та ТДВ «ДТ Перша Волинська фінансово-будівельна компанія «Транс-Інвест-Буд» було укладено кредитну угоду № 005, відповідно до умов якої банк надав позичальнику кредит на умовах відновлювальної кредитної лінії на термін по 26 серпня 2012 року з лімітом кредитної лінії 3500000,00 грн. зі сплатою процентів у розмірі 23% річних. Також встановлено штрафні санкції (а.с.7-12).

У цей же день, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитною угодою між банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за умовами якого останній зобов'язався перед позивачем відповідати за невиконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли за кредитною угодою (а.с.13).

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 10.09.2013 року стягнуто солідарно з позичальника - ТДВ «ДТ Перша Волинська фінансово-будівельна компанія «Транс-Інвест-Буд» та поручителя ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором, яка утворилася станом на 23.11.2012 року в розмірі 5187836,49 грн., яка складається із боргу по кредиту - 3500000 грн., відсотки - 1388251,75 грн. та решта - пеня. Зазначене рішення набрало законної сили (а.с.15-18).

Звертаючись із даним позовом, банк просить стягнути заборгованість, яка складається із відсотків по кредиту, пені на суму простроченого кредиту та пені на суму прострочених процентів, про що надано відповідний розрахунок (а.с.6).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Згідно зі ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На відносини поруки, як і на зобов'язання поширює свою дію принцип виконання зобов'язання належним чином, у тому числі у передбачений строк.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

В матеріалах справи відсутні дані і відповідачем та його представником не подано доказів того, що заборгованість за кредитним договором погашена і рішення Луцького міськрайонного суду від 10.09.2013 року виконане.

Пунктом 3.4.1 кредитної угоди встановлено, що проценти за кредитом нараховуються щомісячно на суму фактичної заборгованості за кредитом з дати її виникнення та до повного погашення заборгованості за кредитом (а.с.8).

Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 25.05.2016 року в справі № 6-157цс16 та відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Враховуючи наведене, банк підставно звернувся із позовом про стягнення нарахованих відсотків та пені, ставка яких передбачена умовами договору і сторонами не оспорюється.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України в справі № 6-157цс16 спростовує покликання апелянта на те, що банк вправі був після наявності судового рішення про стягнення заборгованості звертатися із позовом лише з підстав, передбачених ст.625 ЦК України.

Згідно п.3.5.1 кредитної угоди граничним терміном повернення кредиту є 26 серпня 2012 року, а не 10 серпня 2012 року, як про це зазначає апелянт, висловлюючи думку про порушення строків позовної давності.

Крім того, згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а такої заяви до винесення судом першої інстанції судового рішення ні відповідач, ні його представник суду не подавали, у зв'язку з чим посилання в апеляційній скарзі на строки позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки позивачем ці строки і не порушені.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами, правильно визначено правовідносини між сторонами і застосовано норми матеріального права, що регулюють ці правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 січня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді