23.08.2016 ЄУН № 337/2086/16-ц
Провадження № 2/337/1176/2016
23 серпня 2016 року м. Запоріжжя
Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Бредун Д.С., секретарі Медвідь Г.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку заочного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Хортицький районний відділ у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про усунення перешкод у користуванні власністю,
ОСОБА_1звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення, і часткового залишення без розгляду позовних вимог, просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою №19 в будинку №33 по вулиці Запорозького козацтва у місті Запоріжжя.
В обґрунтування позову вказала, що 01 грудня 2015 року, на підставі договору купівлі-продажу, вона стала власницею кв.№19 в буд.№33 по вул. Запорозького козацтва у м. Запоріжжя, однак по цей момент не може в повному обсязі розпоряджатись придбаною нерухомістю, оскільки відповідач залишається зареєстрованим за вказаною адресою, що порушує її права власника.
В судове засідання позивач надала клопотання про уточнення позову, та розгляд справи за її відсутності в порядку заочного провадження.
Відповідач в судове засідання повторно не зявився з невідомих причин. Про розгляд справи був повідомлений належним чином, в порядку встановленому ч.9 ст. 74 ЦПК України. Суд розцінює його неявку без поважної причини, та відповідно до ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України розглядає справу в порядку заочного провадження.
Представники третіх осіб в судове засідання не зявились, що не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.
Як вбачається з копії договору купівлі-продажу квартири від 01 грудня 2015 року (а.с.7-8), посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за №3417, ОСОБА_4, яка діє від імені ОСОБА_5 (продавець) продав ОСОБА_1 (покупець) квартиру АДРЕСА_1.
У той же день, 01 грудня 2015 року ОСОБА_1, відповідно до ч.1 ст. 182, ч.4 ст. 334 ЦК України зареєструвала своє право власності на вказану квартиру (а.с.9, 37-38).
Згідно п.4.1.1. договору купівлі-продажу від 01 грудня 2015 року (а.с.7зв.), продавець зобовязався в день підписання цього договору здійснити всі дії, необхідні для передачі квартири покупцю, тобто звільнити відчужувану квартиру від речей домашнього вжитку для вільного та безперешкодного користування нею покупцем, сплатити комунальні послуги, а також передати покупцю ключі, вчинити інші дії, необхідні для реалізації покупцем права власності в повному обсязі.
Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 526, ст. 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, закону тощо. Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
При цьому, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорозького козацтва, буд.№33, кв.№19, окрім позивачки, на цей день продовжує бути зареєстрованим ОСОБА_2 (а.с.13).
Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави для висновку, що право власника квартири на користування житлом існує лише за умови, що ця особа залишається власником житла. Припинення права власності особи на квартиру припиняє його право на користування цією квартирою, а тому ОСОБА_2 втратив право користування квартирою.
Питання щодо відшкодування судових витрат в порядку ст. 88 ЦПК України у позові не заявлено, у звязку з чим, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 11 ЦПК України, судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 197, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою №19 в будинку №33 по вулиці Запорозького козацтва у місті Запоріжжя.
Заочне рішення може бути переглянуте на підставі заяви відповідача, поданої до Хортицького районного суду міста Запоріжжя на протязі 10 діб з дня отримання копії.
Позивачем чи третіми особами рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Суддя: Д.С. Бредун