У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді - Шимківа С.С.

суддів: - Бондаренко Н.В., Ковалевича С.П.

секретар судового засідання - Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2016 року задоволено позов ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 18.08.2015 року (реєстровий № 4349) про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором № ROXRRX20280005 від 23.03.2007 року в сумі 114 051,03 (Сто чотирнадцять тисяч п'ятдесят одна тисяча гривень 03 копійки) та витрат, пов'язаних з вчиненням цього виконавчого напису в сумі 1700 (Одна тисяча сімсот) гривень, таким, що не підлягає виконанню.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" покликається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що виконавчий напис видано за умови безспірної заборгованості, яка підтверджується належними доказами, а саме кредитним договором № ROXRRX20280005 від 23.03.2007 року, а також письмовою вимогою про усунення порушень за кредитним договором, направленої позичальнику.

Суд дійшов помилкового висновку, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, оскілки останнє погашення заборгованості за кредитним договором ____________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 571/62/16-ц Головуючий в суді І інстанції - Денисюк М.В.

Провадження № 22-ц/787/1069/2016 Суддя-доповідач - Шимків С.С.

позичальник здійснив 14.03.2016 року.

Доводи суду про те, що при зверненні із заявою про вчинення виконавчого напису приватного нотаріуса було порушено строки позовної давності, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до пункту 9.12. розділу І Умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. Позичальник із заявою про розірвання кредитного договору не звертався. Дія кредитного договору на час звернення банком із заявою про вчинення виконавчого напису не закінчилася, у зв'язку із чим підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню немає, а вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню.

Окрім того, судом першої інстанції неправомірно застосована позовна давність, без заяви сторони у спорі.

Просить скасувати оскаржуване рішення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення оскаржуваного рішення без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса минуло більше трьох років з моменту виникнення права вимоги банку, а отже вчинення нотаріусом цього виконавчого напису здійснено всупереч вимогам статті 88 Закону України "Про нотаріат".

Вказаний висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та положенням чинного законодавства.

Судом встановлено, що 23 березня 2007 року між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ "ПриватБанк" укладено кредитний договір № ROXRRX20280005, згідно умов якого банк надав позичальнику строковий кредит у розмірі 9960 грн на строк 24 місяці (з 23.02.2007 року по 23.03.2009 року) зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 239,04 грн та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1660 грн (а.с. 22).

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань, виникла заборгованість за кредитним договором, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою з рахунку боржника, розмір якої станом на 03.08.2015 року становить 114551,03 грн та складається із:

- 9489,50 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом;

- 36952,68 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом;

- 5258,88 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 56918,97 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

- 500 грн - штраф (фіксована частина);

- 5431 грн - штраф (процентна складова).

18.08.2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4349, за яким запропоновано стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № ROXRRX20280005 від 23.03.2007 року в сумі 114051,03 грн, а також витрати пов'язані з вчиненням виконавчого напису у сумі 1700 грн (а.с. 7).

03 грудня 2015 року державним виконавцем відділу ДВС Рокитнівського районного управління юстиції Маринич Г.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 4349 виданого 18.08.2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" грошових коштів у сумі 115751,03 грн (а.с.8).

Згідно з положеннями ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Так, відповідно до під п. 3.1 п. 3 гл. 16 розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи:

- якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

- за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Однією з умов, необхідних для вчинення виконавчого напису, є звернення до нотаріуса в межах відповідного строку з моменту виникнення права вимоги.

Відповідно до під п.3.4 п. З гл. 16 розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При цьому порушення нотаріусом зазначених вимог може бути підставою недійсності вчиненого виконавчого напису.

З укладеного між сторонами кредитного договору вбачається, що ОСОБА_3 був зобов'язаний повернути кредит до 23.03.2009 року, а по закінченню строку його дії була наявна заборгованість позичальника, що свідчить про виникнення у ПАТ КБ "ПриватБанк" права примусового стягнення боргу.

Виконавчий напис нотаріусом було вчинено 18.08.2015 року. При цьому, як зазначено у цьому виконавчому написі строк, за який проводиться стягнення складає 8 років, 4 місяці та 11 днів, а саме: з 23.03.2007 року по 03.08.205 року.

Таким чином, виконавчий напис було вчинено без дотримання вимог ст. 88 Закону України "Про нотаріат", поза межами трьохрічного строку.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість, у даному випадку, не є безспірною.

У виконавчому написі нотаріусом зазначено про стягнення з ОСОБА_3 сум пені, комісії та штрафу.

Однак, у тексті заяви позичальника на отримання кредитних коштів № ROXRRX20280005 від 23.03.2007 року відсутні положення, що передбачають стягнення пені, комісії та штрафу.

Тексту Умов надання споживчого кредиту фізичним особам як і тарифів, що мають бути додані до вищезазначеної заяви, згідно її положень, ПАТ КБ "ПриватБанк" не надано, а матеріали справи не містять.

ОСОБА_3 у своїй позовній заяві покликається на те, що умовами укладеного між сторонами кредитного договору не передбачено ні розмірів комісії, пені та штрафів, ні порядку їх нарахування та стягнення.

Таким чином, стягнута з ОСОБА_3, згідно оспорюваного виконавчого напису, заборгованість не є безспірною.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції неправомірно застосована позовна давність, за відсутності відповідної заяви позивача не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.

Предметом позову ОСОБА_3 не є вирішення спору між ним та ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення коштів за укладеним між ними кредитним договором, а визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Судом першої інстанції не застосовано позовна давність у спорі між ОСОБА_3 та ПАТ КБ "ПриватБанк" щодо укладеного між ними кредитного договору № ROXRRX20280005 від 23.03.2007 року, а лише встановлено, що нотаріусом вчинено виконавчий напис незважаючи на те, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років.

Питання пропуску ПАТ КБ "ПриватБанк" строку позовної давності щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № ROXRRX20280005 від 23.03.2007 року місцевим судом не вирішувалося.

Отже, судом першої інстанції під час вирішення спору правильно визначено характер спірних правовідносин, що виникли між сторонами та закон, який підлягає застосуванню до цих правовідносин. Суд дав належну оцінку усім доказам, зібраним у справі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 12 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею чинності.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: Н.В. Бондаренко

С.П. Ковалевич