Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" січня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді Гончарука В.П.
при секретарі Красновій І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та додаткових витрат на утримання дитини,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та додаткових витрат на утримання дитини. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість по аліментам у розмірі 97 161,29 грн.; неустойку за несплату аліментів у розмірі 354 638,71 грн. та витрати на лікування дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно до їхнього повноліття.
Свої вимоги мотивувала тим, що з 5 березня 2009 року до 11 квітня 2012 року з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які постійно проживають з відповідачем. 23.05.2013 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача визначені аліменти у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Станом на 01.04.2015 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 97 161,29 грн. За період з 01.03.2014 року по 01.03.2015 року розмір неустойки становить 354 638, 71 грн. Крім того діти постійно хворіють та знаходяться на обліку в психоневрологічній лікарні № 2, у зв`язку з чим потребують постійного лікування, особливого догляду та оздоровлення.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Додатково надала пояснення аналогічні викладених в позовній заяві.
Представник відповідача в судовому засідання позов не визнав, однак не заперечував факту заборгованості ОСОБА_2 по аліментам.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.04.2012 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.
27 березня 2015 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва зменшено розмір аліментів , що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 800 грн. на кожну дитину.
Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного Кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Як роз`яснено в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.
Таким чином, з викладеного вбачається, що за відповідачем наявна заборгованість зі сплати аліментів на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 травня 2013 року, яка станом на 01 квітня 2015 року становить 97 161,29 гривень.
Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України, висловленої у справі № 6-149цс14 від 01 жовтня 2014 року, оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 на даний час перебуває на службі у військовій частині № НОМЕР_1 Національної гвардії України, однак заробітна плата останнього є не великою.
Згідно ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Таким чином суд вважає за доцільне зменшити розмір неустойки за несплату аліментів відповідачем в період з 01.03.2014 року по 01.03.2015 року до 15 000,00 грн., у зв`язку з його неплатоспроможністю.
Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на лікування дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно до їхнього повноліття, суд вважає в задоволенні даної вимоги відмовити позивачу, так як розмір аліментів, який визначений рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.03.2015 року у справі № 755/3468/15-ц, визначався з урахуванням тих обставин на які посилається сторона позивача в даній позовній заяві.
На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та додаткових витрат на утримання дитини підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів.
У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Крім того, в порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 421 гривень 34 копійки.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 180, 196 Сімейного кодексу України , ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88,212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , 1989 року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , заборгованість зі сплати аліментів в сумі 97 161 грн. 29 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , 1989 року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 15 000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , судовий збір на користь держави в сумі 1 121 грн. 61 коп.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.
Суддя :