Справа № 359/8736/13-ц Головуючий у І інстанції Муранова-Лесів І.В.
Провадження № 22-ц/780/4714/16 Доповідач у 2 інстанції Воробйова Н. С.
Категорія 46 22.08.2016
УХВАЛА

Іменем України

22 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Касьяненко Л.І., Таргоній Д.О.

при секретарі Нагорній Г.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Представника ОСОБА_2- ОСОБА_3 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду від 02 липня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд за ново виявленими обставинами рішення Бориспільського міськрайонного суду від 06 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Мартусівської сільської ради, треті особи : Головне управління Держземагенства України у Бориспільському районі, про визнання власником земельної ділянки, визнання недійсними рішення сільської ради та державного акту на право власності на земельну ділянку,-

встановила :

У травні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду з названим позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у 2009 році Мартусівська сільська рада Бориспільського району Київської області виділила їй земельну ділянку в с.Мартусівка Бориспільського району по вул.Бориспільській, право власності на яку підтверджується державним актом від 04 листопада 2011 року серія НОМЕР_2. Однак сусід по межі ОСОБА_2 обгородив спірну ділянку парканом, навіз туди дошки, цеглу, зробив загін, в якому вирощує свиней, чим перешкоджає ОСОБА_4 використовувати земельну ділянку за призначенням, в зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Заперечуючи проти позову, в липні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому після уточнення позовних вимог просив скасувати рішення Мартусівської сільської ради від 18 квітня 2008 року. В обґрунтування позову зазначив, що за ним в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2008 року визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1. Крім того, померлій ОСОБА_5 на праві власності належала земельна ділянки площею 0,40, на якій розташований будинок, що підтверджується даними земельно-шнурової книги с.Ревне за 1972-1979 року (реєстраційний номер №171), земельної шнурової книги с.Мартусівка за 1994-2000 року (реєстраційний номер №164) та іншими письмовими доказами.

Посилаючись на те, що відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, то ОСОБА_2, як спадкоємець, вважав, що він успадкував право на земельну ділянку площею 0,40 га, що належала спадкодавцю ОСОБА_5 на момент відкриття спадщини.

З метою оформлення прав на земельну ділянку ОСОБА_6 звернувся до Мартусівської сільської ради з відповідною заявою про передачу йому у власність ділянки площею 0,24 га, однак рішенням Мартусівської сільської ради від 18 квітня 2008 року йому у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку та ведення особистого селянського господарства було надано земельну ділянку площею 0,10 га, з чим ОСОБА_2 не погодився та просив на наступній сесії розглянути питання про надання йому земельної ділянки площею 0,4 га, яка належала його тітці ОСОБА_5

Не зважаючи на те, що ОСОБА_2 на законних підставах користувався земельною ділянкою, успадкованою після смерті ОСОБА_5, рішенням Марусівської сільської ради №47 від 11 січня 2011 року без попереднього вилучення у ОСОБА_2 ділянки у передбаченому законом порядку, частина земельної ділянки площею 0,085 га була передана у власність ОСОБА_4, яка на підставі цього рішенням 4 листопада 2011 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку.

Оскільки сільська рада розпорядилась земельною ділянкою, яка належала інший особі без її влучення у порядку, встановленому земельним законодавством, ОСОБА_2 просив суд ухвалити рішенням про визнання незаконним та скасування рішення Мартусівської сільської ради від 18 квітня 2008 року про надання йому земельної ділянки площею 0,10 га в с.Мартусівка Бориспільського району Київської області та рішення Мартусівської сільської №47 3-ої сесії 4-го скликання від 11 січня 2011 року про надання у власність земельної ділянки площею 0,0850 га ОСОБА_4, а також скасування виданого на її ім'я державного акту на вищевказану земельну ділянку. При цьому у задоволенні позову ОСОБА_4 до нього про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки просив відмовити за необґрунтованістю вимог, викладених у ньому.

Дана справа неодноразово розглядалася судом першої інстанції, апеляційним та судом касаційної інстанції.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 30 квітня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задоволено. Усунуто перешкоди в користуванні ОСОБА_4 земельною ділянкою, що їй належить на праві власності відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 04 листопада 2011 року, розміром 0,085 га і знаходиться в с.Мартусівка Бориспільського району Київської області по вул.Бориспільській, кадастровий номер НОМЕР_4. Зобов'язано ОСОБА_2 власними силами та за власний рахунок знести паркан, прибрати контейнер, будівельні матеріали та всі інші предмети, що належать ОСОБА_2 і які знаходяться на частині земельної ділянки, що належить ОСОБА_4 в с.Мартусівка Бориспільського району Київської області по вул.Бориспільській. Вирішено питання судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Мартусівської сільської ради Бориспільського району Київської області, треті особи - Головне управління Держземагентства України в Київській області, Управління Держземагентства України у Бориспільському районі Київської області, про визнання власником земельної ділянки, визнання рішень сільської ради та Державного акту на право власності на земельну ділянку недійсними відмовлено (т.2 а.с.167-173, 228-234). Ухвалою колегії судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 30 квітня 2014 року залишено без змін (т. 3 а.с.38-40).

У травні 2015 ОСОБА_2 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із заявою про перегляд рішення Бориспільського міськрайонного суду від 06 лютого 2014 року у даній справі як таке, що не відповідає вимогам ст.116 ЗК України (т.3 а.с.99-103).

В обґрунтування заяви зазначав, що голова Мартусівської сільської ради ОСОБА_7 приховав порушення закону зі свого боку та збоку ОСОБА_4 у тому, що депутат сільської ради ОСОБА_4 використала своє право на приватизацію землі вдруге, та що ОСОБА_4 отримувала по 0,20 га землі по вул.Заводській і по вул.Каштановій у с.Мартусівка.

Про вказану раніше невідому йому обставину неодноразової приватизації землі ОСОБА_4, заявнику стало відомо 20 травня 2015 року після того, як він звернувся до голови земельного комітету Мартусівської сільської ради ОСОБА_3, яка повідомила про її намір припинити корупційну діяльність голови Мартусівської сільської ради ОСОБА_7, та яка за його зверненням з'ясувала, що ОСОБА_4 до створення Мартусівської сільської ради у 2000 році за рішенням №23/7 від 02 грудня 1997 року отримала безкоштовно 0,20 га землі по вул.Каштановій (№363 у рішенні) та за даними господарської книги зазначено про рішення 1995 року про приватизацію 0,20 га землі по АДРЕСА_2.

Оскільки інформація про безкоштовне отримання ОСОБА_4 земельних ділянок у 1995 та 1997 роках ОСОБА_6 не була відома, він був позбавлений можливості довести недійсність рішення Мартусівської сільської ради №47 від 11 січня 2011 року та Державного акту серії НОМЕР_2 на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку 0,085 га по вул.Бориспільській у с.Мартусівка.

На думку ОСОБА_2 порушення Мартусівською сільською радою і особисто ОСОБА_4 вимог ч.4 ст.116 Земельного кодексу України, а саме, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян провадиться один раз, вплинуло на правильність ухваленого Бориспільським міськрайонним судом судового рішення від 06 лютого 2014 року про відмову про визнання недійсним рішення Мартусівської сільської ради №47 від 11 січня 2011 року та Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4 серія НОМЕР_3.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2014 року було залишено без задоволення (т.3 а.с.116-117).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 28 вересня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено. Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 липня 2015 року скасовано, питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т.3 а.с.165-168).

З матеріалів справи встановлено, що у ході розгляду даної справи про скасування судового рішення за нововиявленими обставинами, 01 лютого 2016 року представниками відповідача ОСОБА_2 було подано заяву в порядку ст.ст.27,31,361,365 ЦПК України, в якій додатково вказувалося на те, що на підставі звернення ОСОБА_2 до Бориспільського відділу РУ Національної поліції в Київській області з заявою про злочин за ст.214 КПК України (корупційна діяльність) голови Мартусівської сільської ради Бориспільського району Київської області ОСОБА_7 та колишнього депутата сільської ради ОСОБА_4, вони отримали листи №5/2114 та №7/3618 від 21.12.2015 року від Бориспільського відділу РУ Національної поліції в Київській області про проведення досудового слідства щодо отримання ОСОБА_4 земельних ділянок у с.Мартусівка і, що це є письмовим доказом на підтвердження нововиявленої обставини, яка , на думку заявника, впливає на юридичну оцінку обставини, здійсненої судом у рішенні від 06 лютого 2014 року, яке переглядається судом (т.4 а.с.38-41).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 02 липня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення суду від 06 лютого 2014 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції як такої, що не відповідає обставинам справи та вимогам закону та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За змістом ч.1 ст.361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Вичерпний перелік підстав для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами, визначений ч.2 вказаної статті. Зокрема, відповідно до п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України однією з підстав для перегляду рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.362 ЦПК України заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду.

При цьому заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як зазначено в п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Крім того, в п.6 зазначеної Постанови роз»яснино, що при вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 362, 364 ЦПК.

Судове рішення не може переглядатись у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 ЦПК, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 361 ЦПК, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

В п.7 зазначеної Постанови зазначено, що обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Згідно з ч.3ст. 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (стаття 179 ЦПК).

По справі встановлено, що 20 травня 2015 року від імені голови земельної комісії Мартусівської сільської ради ОСОБА_9 на ім'я відповідача ОСОБА_2 надана письмова відповідь, за змістом якої на звернення ОСОБА_2 від 23.04.2015, йому повідомлено про відому ОСОБА_3 реалізацію ОСОБА_4 права на приватизацію землі в 1995-1997 роках у селі Мартусівка 0,20га Бориспільського району Київської області, та що 17.04.2015 ОСОБА_3 звернулась до голови Мартусівської сільської ради та 28.04.2015 до голови Ревненської сільської ради за отриманням рішень за 1995-1997 року про приватизацію 0,20га ОСОБА_4 в с.Мартусівка і що листом від 21.04.2015 р. голова Мартусівської сільської ради повідомив, що в нього відсутня дана інформація, а 29.04.2015 голова Ревненської сільської ради так само їй було відмовлено, а тому ОСОБА_2 нею було рекомендовано звернутись до Бориспільського міськрайонного суду з заявою про перегляд його справи за наданою нею інформацією про неоднократну приватизацію ОСОБА_4 земельних ділянок (т.3 а.с.104,105-106).

З дослідженого судом листа Управління Держгеокадастру у Бориспільському районі Київської області на №2/20067 від 25.09.2015 на ім'я начальника Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київської області Козьякова Р.С., засвідчена Бориспільським МВ ГУ МВС України у Київської області копія якого приєднана до матеріалів справи (т.4 а.с.20) та була оглянута в судовому засіданні, вбачається, що Управлінням Держгеокадастру повідомлено наступне: в архіві Управління перебуває на зберіганні Державний акт серії НОМЕР_2, виданий на ім'я ОСОБА_4 (ІдН НОМЕР_1), зареєстрований 04.11.2011 року на підставі рішення Мартусівської сільської ради №47 3 сесії 4 скликання від 11.01.2011 року, з цільовим призначенням земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5 від 23.02.2001 року, виданий на підставі рішення Ревненської сільської ради від 02.12.1998 року №23/7, зареєстровано за ОСОБА_4, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку с.Мартусівка по вул.Каштановій, та на даний час не перебуває на зберіганні в архіві Управління.

Відмовляючи заявнику у скасуванні рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами, суд дійшов висновку, що зазначена в заяві обставина щодо здійснення позивачем ОСОБА_4 приватизації земельної ділянки на підставі рішення Ревненської сільської ради від 02 грудня 1998 року №23/7, та порушення відповідачами за зустрічним позовом ОСОБА_4 та Мартусівською сільською радою Бориспільського району вимог ст.116 Земельного кодексу України при передачі у власність ОСОБА_4 спірної земельної ділянки у січні 2011 року площею 0,085 га у Бориспільському районі Київської області с.Мартусівка по вул.Бориспільській на підставі рішення Мартусівської сільської ради Бориспільського району Київської області від 11 січня 2011 року №47 ІІІ сесії 4 скликання, хоча існувала на час розгляду справи Бориспільським міськрайонним судом та не була і не могла бути відомою відповідачу ОСОБА_2, але не є істотною обставиною та не могла вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2014 року.

На обґрунтування даного висновку, суд послався на те, що при ухваленні рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2014 року суд, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів та встановлених фактичних обставин справи прийшов до висновку, що земельна ділянка площею, 0,25 га в с.Мартусівка Бориспільського району, як така, що не є об'єктом приватної власності спадкодавця ОСОБА_5, не може входити до складу спадкового майна після смерті останньої, і як наслідок, успадковуватись відповідачем ОСОБА_2. Тому, суд не вбачав підстав для визнання за відповідачем ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 0,25 га, скасування спірних рішень та державного акту на право приватної власності, виданого на ім'я позивача ОСОБА_4, оскільки жодне право відповідача внаслідок винесення сільрадою рішення про передачу позивачу земельної ділянки у власність та видачі на її ім'я державного акту, а також внаслідок винесення рішення про виділення відповідачу ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,10 га, ніяким чином не порушується (т.2 а.с.172). При цьому суд зробив свій висновок на підставі оцінки досліджених в судовому засіданні наданих представником відповідача копії довідки № 552 від 14.08.2007 року, копії витягу із журналу обліку розмноження шифр телеграм, копії витягу із земельної шнурової книги, а також витребуваних судом за клопотанням представника відповідача оригіналів погосподарської книги № 10 Ревненської сільської Ради народних депутатів за період 1997-2000р.р. та копії витягу з неї з відомостями по житловому будинку, що розташований по вул.Жовтневій, 28, викопіювання з генерального плану с.Мартусівка, розробленого в 1974 р., копії витягу з будівельного паспорту суміжного землекористувача ОСОБА_11 та викопіювання із схеми планування території Мартусівської сільської ради, схема розданих земельних ділянок у спорі ОСОБА_2, які суд оцінив критично, як неналежні та не допустимі, що не є земельно-кадастровою документацією в розумінні п.7 Положення про порядок ведення державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 12.01.1993р.(в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), за яким до такої документації належать: кадастрові карти та плани (графічні і цифрові), схеми, графіки, текстові та інші матеріали, що містять відомості, в т.ч. про межі земельних ділянок власників землі, а також Книга реєстрації державних актів на право колективної, приватної власності на землю, право постійного користування землею, договорів на тимчасове користування землі, в т.ч. на умовах оренди, а тому не можуть підтверджувати факт належності ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,25 га на праві приватної власності (т.2 а.с.170). Вказані висновки суду першої інстанції були предметом розгляду в судах апеляційної та касаційної інстанції і рішення суду було залишено в силі. В порядку, визначеному ст.ст. 353-360-2 ЦПК України Верховним Судом України судові рішення у даній справі не переглядалась, та, як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України, наявність таких підстав не може бути підставою для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

З огляду на викладене, колегія вважає обґрунтованим висновок суду про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2

Суд правомірно відхилив доводи представників ОСОБА_2 про те, що інформація, що була викладена в листах Бориспільського відділу РУ Національної поліції в Київській області про проведення досудового слідства щодо отримання ОСОБА_4 земельних ділянок у с.Мартусівка є доказом нововиявленої обставини по даній справі та свідчить на незаконні дії вказаної особи та є підставою для скасування судового рішення, за яким було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в судовому рішенні, згідно яких земельна ділянка площею, 0,25 га в с.Мартусівка Бориспільського району не є об'єктом приватної власності спадкодавця ОСОБА_5, не входила до складу спадкового майна після смерті останньої, і як наслідок, не могла бути успадкованою відповідачем ОСОБА_2, що як наслідок, не може свідчити про те, що оспорюваними останнім рішеннями Мартусівської сільської ради та Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,085га по вул.Бориспільській в с.Мартусівка Бориспільського району Київської області, виданим на ім'я позивача ОСОБА_4, порушені його права та законні інтереси.

Посилання апелянтів на порушення закону, які були допущені при приватизації ОСОБА_4 земельних ділянок в с. Мартусівка Бориспільського району, що на їх думку, є кримінальним злочином, то за умови їх доведеності, вимоги щодо скасування незаконних рішень Мартусівської сільської ради, визнання недійсними та скасування державного акту на ім»я ОСОБА_4 мають бути заявлені відповідними органами, до компетенції яких віднесено дані питання.

Ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав до її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.307, 361, 312 ЦПК України, колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2- ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду від 02 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді