Єдиний унікальний номер 243/999/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1024/2016
Головуючий в 1 інстанції Гусинський М.О.
Доповідач Азевич В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Агєєва О.В., Краснощокової Н.С.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Горлівської міської ради Донецької області про визнання права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 11 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

09 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду першої інстанції обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Горлівка померла ОСОБА_3, якій за життя належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 (загальною площею 45,78 кв. м, житловою площею 27,7 кв. м). Остання заповіла їй все своє майно, тому позивач вважала, що вона є єдиним законним спадкоємцем після її смерті. Вона прийняла спадщину шляхом подачі у шестимісячний строк відповідної заяви до Першої горлівської нотаріальної контори, на підставі якої заведена спадкова справа № 56619704. Оскільки в м. Горлівка, де вона мешкає та де знаходиться спадкове майно, почалася антитерористична операція і на сьогоднішній день нотаріальні контори не працюють, тому у неї не має можливості оформити спадщину в позасудовому порядку. Просила суд визнати за нею право власності на вказану квартиру в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 11 квітня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Горлівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування відмовлено.

На вказане рішення суду позивач ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи скарги зазначає, що висновок суду першої інстанції щодо необхідності отримання відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину для звернення до суду з позовом не ґрунтується на законі.

Вважає, що вона надала відповідні докази належності спадкодавцю нерухомого майна на час смерті, а саме: копію свідоцтва про право власності на житло від 20.08.1993 року, витяг із Спадкового реєстру від 07.10.2014 року про відкриття спадкової справи № 56619704 після смерті ОСОБА_3, оцінку спадкового майна, копію технічного паспорта на квартиру, довідку КП «Сервіс».

Оскільки Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, на відсутність якого посилався суд першої інстанції, почала діяти в 2003 році, тому відомостей про реєстрацію ОСОБА_3 свого права на спірну квартиру не може бути в Реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід вихилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено наступні фактичні обставини.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2. (а. с. 5-6)

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, місце смерті - Україна, Донецька область, Центрально-Міський район, місто Горлівка. (а. с. 7)

20 серпня 1993 року відділом приватизації державного житлового фонду виконкому Горлівської міської ради ОСОБА_3 видане свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 45,78 кв. м. (а. с. 8)

07.10.2014 року у Спадковому реєстрі Першою горлівською державною нотаріальною конторою було здійснено реєстрацію спадкової справи № 56619704 після смерті спадкодавця ОСОБА_3 (а. с. 9)

Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 виготовлено на замовлення ОСОБА_1 08.10.2014 року, який містить технічні характеристики квартири, в тому числі і відомості щодо загальної площі квартири - 45,58 кв. м. (що не відповідає відомостям про загальну площу квартири, зазначену у свідоцтві про право власності на житло 20 серпня 1993 року - 45,78 кв. м). (а. с. 10)

Згідно довідці КП «Сервіс» № 1064 від 15.10.2014 року, що видана на ім'я ОСОБА_3 (після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2), в квартирі АДРЕСА_1 мешкає одна особа. (а. с. 11)

У Звіті про незалежну оцінку вказаної квартири, що виготовлений 15.10.2014 року на замовлення ОСОБА_1, станом на 14 жовтня 2014 року ринкова вартість цієї квартири визначена у розмірі 70 056,00 грн. (а. с. 15)

Як зазначено у консультаційному листі приватного нотаріуса Слов'янського міського нотаріального округу Панченко А.В. від 10.12.2015 року № 651/01-16 щодо оформлення спадкових справ, адресованого на ім'я ОСОБА_1, останньою був наданий витяг зі Спадкового реєстру, в якому є інформація про заведену Першою горлівською державною нотаріальною конторою спадкову справу щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3, тому у такому випадку нотаріус повинен відмовити в прийнятті заяви (іншого документа), оскільки повторне заведення спадкової справи чинним законодавством України не передбачено. (а. с. 17)

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час розгляду справи відсутні всі необхідні докази для визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування на спірне нерухоме майно після смерті спадкодавця ОСОБА_3, а саме: належності спадкодавцю спірного майна на час відкриття спадщини, а також відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо вказаної квартири.

З висновками суду щодо відмови у задоволенні позову з мотивів недоведеності можна погодитися, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Як передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що спадкодавець ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, заповідала їй все своє майно, зокрема і спірну квартиру, що знаходиться у м. Горлівка.

Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 та ч. 2 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

В частині 1 статті 1241 ЦК України закріплено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Тобто при вирішенні питання про спадкування за заповітом певного майна необхідно з'ясувати його належність спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (день його смерті) та включення цього майна до заповідального розпорядження (зміст заповіту), а також коло спадкоємців за заповітом та наявність або відсутність осіб, що мають право на обов'язкову частку.

Окрім того, частинами 1, 3 та 4 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1270 ЦК України).

Як встановлено ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу… Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У даному випадку, позивач повинен довести суду наступні обставини та факти: наявність заповіту на її ім'я; зміст цього заповіту; належність майна заповідачу на час відкриття спадщини; прийняття нею спадщини у встановлений законом строк; відсутність осіб, які мають право на обов'язкову частку.

Згідно Інформаційній довідці зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) 07.10.2014 року Першою горлівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу, номер у Спадковому реєстрі - 56619704, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (а. с. 9)

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) вбачається, що від імені ОСОБА_3 Першою горлівською державною нотаріальною конторою було посвідчено заповіт від 13.08.1996 року (номер у Спадковому реєстрі - 2874044) та заповіт від 17.04.2012 року (номер у Спадковому реєстрі - 52689199).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вказані інформаційні довідки (письмові докази) не містять інформації щодо особи, на підставі заяви якої була заведена спадкова справа, а також - змісту заповіту.

Документи, на які посилається в апеляційній скарзі позивач, не підтверджують обставин, встановлення яких необхідно для правильного (законного та обґрунтованого) вирішення спору.

З огляду на наведене, позивач не надала суду доказів на підтвердження того, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, належності останній на час відкриття спадщини спірної квартири та включення її до змісту заповідального розпорядження.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 11 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: