АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/547/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 Хорошун О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівКорнієнко Н. В. , Ювшина В. І.
при секретаріГончар Л. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06 січня 2016 року за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про виселення та зняття з реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про встановлення факту проживання однією сім'єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права проживання та користування житловим будинком і підсобними приміщеннями,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_8 звернувся в суд позовом до ОСОБА_6 про виселення та зняття з реєстрації.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що він має у власності житловий будинок у АДРЕСА_1, яким володіє на підставі договору купівлі-продажу та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.01.2006 року. У даному будинку тимчасово мешкає та зареєстрована ОСОБА_6, яка проживала у цьому будинку з листопада 2012 року по даний час, однак, всі обов'язки по його утриманню - плату за комунальні послуги за весь час проживання та утримання будинку в належному стані, тобто поточний ремонт, несе позивач самостійно. На даний час сплачувати комунальні послуги за себе та ОСОБА_6 він не має можливості через фінансові негаразди. Відповідач в будинку по АДРЕСА_1 продовжує проживати. На його неодноразові вимоги про звільнення будинку не реагує, не бажає скасувати свою реєстрацію за вказаною адресою, тому позивач змушений звернутися, за захистом свого права до суду.

Просив суд виселити ОСОБА_6 з будинку по АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Зобов'язати паспортний стіл Канівського МРВ УМВС України в Черкаській області та інші відповідні органи вчинити відповідні дії, пов'язані з випискою ОСОБА_6 з будинку, результатом яких є скасування реєстрації відповідача за вказаною адресою.

У червні 2015 року до початку судового розгляду справи ОСОБА_6 подала зустрічний позов до ОСОБА_8 про встановлення факту проживання однією сім'єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права проживання та користування житловим будинком і підсобними приміщеннями.

Свої вимоги мотивує тим, що вона з червня 2006 року перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_8, спочатку проживали в м. Каневі, а з липня 2007 року почали проживати разом у АДРЕСА_1, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Даний будинок належить ОСОБА_8, згідно договору купівлі-продажу, однак за час їх спільного проживання вони за спільні кошти перепланували даний будинок та добудували в 2009 році прибудову, житлову мансарду та гараж, в 2010 році побудували навіс згідно технічного паспорта позначений літерою «З», а в 2011 році - навіс «Ж». Також побудували колодязь водопровідний, колодязь каналізаційний, що значно збільшило вартість будинковолодіння, спільно несли витрати по його утриманню та оплаті комунальних платежів. Для належного оформлення даного будинковолодіння ОСОБА_6 за власні кошти та на власному автомобілі привозила працівників БТІ, сплачувала необхідні платежі на рахунок КП «ЧООТІ».

Також, разом з ОСОБА_8 придбали автомобіль та причіп, меблі та побутову техніку. Крім того, в 2012 році та 2014 році за власні кошти страхувала будинок в страхових компаніях: ПАТ «СК «Провідна» та СК «ТАС». Вони проживали спільним подружнім життям та вели господарство до 07.05.2015 року.

В подальшому ОСОБА_8 вигнав її з будинку на вулицю, змінив замки на дверях і не впускає її до помешкання, де залишилися всі її речі. 23.05.2015 року вона звернулася до Канівського MB з усним зверненням, яке залишилося без відповідного реагування, тому 27.05.2015 року вона звернулася із письмовою заявою про притягнення ОСОБА_8 до відповідальності за вчинене правопорушення. Вважає, що ОСОБА_8 позбавив її можливості користуватися даним житлом, у зв'язку з чим була змушена звернутися до суду із зустрічним позовом в якому просила встановити факт їх спільного проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 29.09.2008 року по 07.05.2015 рік, визнати за нею право користування житловим будинком АДРЕСА_1 та вселити її в даний будинок. Зобов'язати ОСОБА_8 не чинити їй перешкоди у користуванні будинковолодінням.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області суду від 03.06.2015 року зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про встановлення факту проживання однією сім'єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права проживання та користування житловим будинком і підсобними приміщеннями, об'єднано з первісним позовом в одне провадження.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06.01.2016 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про виселення та зняття з реєстрації відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про встановлення факту проживання однією сім'єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права проживання та користування житловим будинком та підсобними приміщеннями, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків дійсним обставинам справи та наявним в ній доказам, просить рішення суду змінити задовольнивши позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_6

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 всупереч вимогам ЦПК України не надано суду доказів на підтвердження факту проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки в період часу з 29.09.2008 року по 07.05.2015 року, а саме: ведення спільного господарства, побуту та виникнення у них взаємних прав та обов'язків притаманних подружжю, існування спільного бюджету та витрачання коштів на спільні цілі.

Проте з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України в порядку окремого провадження підлягають встановленню факти проживання чоловіка та жінки без шлюбу однією сім'єю.

Якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, то заява розглядається в позовному провадженні разом з іншими позовними вимогами.

Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Встановлення факту спільного проживання має значення для захисту матеріальних інтересів осіб, які спільно проживають, оскільки ст. 74 відповідного Кодексу передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

До заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні стосунки (свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 на праві приватної власності належить будинковолодіння по АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі - продажу від 23.12.2005 року, технічним паспортом та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.4 - 10 т. 1).

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_9 зареєстрована в домоволодінні АДРЕСА_1 з 28.12.2012 року. (а.с. 29 оборот т. 1).

Згідно довідки виконавчого комітету Бобрицької сільської ради від 05.05.2015 року № 151 ОСОБА_6 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 з 20.11.2012 року і по даний час (а.с. 11 т.1).

Згідно довідки виконавчого комітету Бобрицької сільської ради від 02.06.2015 року № 218а, в погосподарській книзі № 4 за особовим рахунком НОМЕР_1 прописані: ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (а.с. 36 т.1).

Згідно довідки виконавчого комітету Бобрицької сільської ради від 02.06.2015 року № 219 ОСОБА_6 постійно проживає і зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 20.11.2012 року і по даний час (а.с. 37 т. 1).

Актом від 10.06.2015 року складеним жителями АДРЕСА_3 ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 засвідчено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 проживали однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство в будинку АДРЕСА_1 з липня 2007 року по 07.05.2015 року (а.с.73 т.1).

Актом жителів с. Бобриця від 02.12.2015 року ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_10 було засвідчено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 проживали однією сім»єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство в будинку АДРЕСА_1 з липня 2007 року по 07.05.2015 року. Підписи громадян були засвідчені Бобрицькою сільською радою.

Відповідно до договору добровільного страхування майна фізичних осіб № МБ/0009735/2410/12 від 09.09.2012 року ОСОБА_6 застрахувала житловий будинок в ПАТ «СК «Провідна» АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_8

Також, 11.02.2014 року ОСОБА_6 знову виступила страхувальником за договором добровільного страхування майна № 116486 в СК «ТАС» на будинок АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_8

Згідно довіреності від 16.09.2008 року ОСОБА_8 уповноважив ОСОБА_6 представляти його інтереси перед третіми особами: органи Державної автоінспекції України, митні органи, станції та підприємства технічного обслуговування та ремонту, органи страхування, в том числі керувати належним йому транспортним засобом ВАЗ 2121 НОМЕР_2.(а.с. 38, 165 т. 1).

17.07.2009 року на ім'я ОСОБА_6 було видано поліс № ВВ/7371349 про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль ВАЗ 2121 НОМЕР_2., що належить ОСОБА_8.(а.с.22 т.2)

Відповідно до наданих дублікатів чеків ОСОБА_6 здійснювала оплату житлово - комунальних послуг по домоволодінню в АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_8 зі свого карткового рахунку НОМЕР_3 в травні, липні, жовтні 2013 року, в січні, квітні, травні, червні, липні, листопаді та грудні 2014 року, в січні, лютому, березні, квітні та травні 2015 року, що підтверджується самими дублікатами чеків та довідкою ПАТ «КБ «Приватбанк» від 23.02.2016 року № HVMT-9VDD-K98R-4BSH про належність саме ОСОБА_6 даного карткового рахунку (а.с. 52 - 55 т.1).

Також із матеріалів справи, а саме з висновку ДІМ Канівського МВ молодшого лейтенанта міліції Борисенка С.В. від 18.04. 2014 року вбачається, що ОСОБА_6 15 січня 2014 року зверталася до чергової частини Канівського МВ з повідомленням про те, що у її чоловіка ОСОБА_8 в с. Бобриця зайнялась баня під час топіння (а.с. 161 т.1).

Також, в матеріалах справи містяться заяви ОСОБА_6 № SAMDNI0576, № SAMDNI0548 на оформлення вкладу «Копилка детям 12 мес.» від 19.03.2012 року одержувачами за якими є ОСОБА_17 та ОСОБА_18, які є дочками ОСОБА_8 від першого шлюбу /а.с.169,170 т.1/

Із копії заяви наданої комунальною установою «Обласним центром екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Черкаської обласної ради» вбачається, що 19.07.2014 року ОСОБА_6 після виклику швидкої допомоги відмовилася від госпіталізації свого чоловіка ОСОБА_8 (а.с.29 т.2).

Також, в матеріалах справи містяться датовані фотокартки, з яких вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в 2007, 2008, 2010, 2013 роках разом виїжджали на екскурсії, проводили разом свій відпочинок, святкували сімейні свята, як в родичів ОСОБА_8 так і на подвір'ї його домоволодіння, що й підтвердив сам ОСОБА_8 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29.09.2008 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_19 був розірваний /а.с. 30 т. 1/.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів вважає, що в ході розгляду справи ОСОБА_6 було надано достатньо доказів на підтвердження того, що в період з 29 вересня 2008 року по 07 травня 2015 вона та ОСОБА_18 спільно проживали за однією адресою, проживали однією сім»єю як чоловік та дружина без шлюбу, вважали себе чоловіком та дружиною, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, а тому висновок суду першої інстанції в цій частині колегія суддів вважає таким, що суперечить матеріалам справи.

Факт спільного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_8 однією сім»єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу також підтвердили допитані судом першої інстанції свідки.

Відповідно до ст. 64 ЖК Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Згідно ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Таке ж право члена сім»ї власника житла передбачено і ст. 405 ЦК України.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Отже, якщо між подружжям відсутня інша угода про порядок користування приміщенням, то дружина, як член сім'ї власника квартири, яка проживає разом з ним у квартирі, що йому належить, користується жилим приміщенням нарівні з власником квартири.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє членів сім'ї права користування займаним приміщенням.

Враховуючи, що в період з 29 вересня 2008 року по 07 травня 2015 року ОСОБА_6 спільно проживала з ОСОБА_8 однією сім»єю, як дружина в будинку АДРЕСА_1, в який вона вселилася із його згоди, зареєстрована в ньому в передбаченому законом порядку, колегія суддів вважає, що відповідно до положень ст. 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України вона набула право користуватися спірним домоволодінням, а тому підлягає вселенню в спірне домоволодіння.

Оскільки в судовому засіданні об»єктивно встановлено, що ОСОБА_8 з травня 2015 року чинить ОСОБА_6 перешкоди в проживанні в спірному будинку і дану обставину він не заперечує в судовому засіданні, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про зобов»язання ОСОБА_8 не чинити ОСОБА_6 перешкод в користуванні спірним будинком також підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи

Оскільки при ухваленні рішення суд першої інстанції неповно з»ясував обставини, що мають значення для справи, прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи, чим допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_6

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, судова колегія судової палати,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про виселення та зняття з реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про встановлення факту проживання однією сім'єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права проживання та користування житловим будинком і підсобними приміщеннями в частині відмови в задоволенні зустрічного позову - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_8 - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_6 однією сім»єю як чоловіка та жінки без шлюбу в період з 29 вересня 2008 року по 07 травня 2015 року

Визнати за ОСОБА_6 право користування будинковолодінням АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_6 в будинковолодіння АДРЕСА_1.

Зобов»язати ОСОБА_8 не чинити перешкод ОСОБА_6 в користуванні будинковолодінням АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 судові витрати в сумі 1315 гривень 44 копійки.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :