Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/47/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Бевз О. Ю.
Доповідач Суровицька Л. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

10.03.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Суровицької Л.В.,

суддів Авраменко Т.М., Кіселика С.А.,

секретар Гусак А.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 31 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6, третя особа - Державний реєстратор реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Головного управління юстиції в Кіровоградській області Пономарьова Лариса Богданівна про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації договору оренди землі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Державний реєстратор реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Головного управління юстиції в Кіровоградській області Пономарьова Лариса Богданівна про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації договору оренди землі.

Зазначав, що 14 квітня 2010 року ОСОБА_6, як власник земельної ділянки НОМЕР_1 площею 17,41 га, розташованої на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, як орендодавець, уклав з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8, як орендарем, договір оренди землі строком на 10 років. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер. Його спадкоємцями за законом є дружина - ОСОБА_3 та син - ОСОБА_4, які прийняли спадщину.

Договір оренди землі, укладений ОСОБА_6 з ОСОБА_8, не розірваний, не припинений, проте, ОСОБА_6 в порушенням умов договору та закону 27 квітня 2015 року уклав договір оренди землі з ОСОБА_5.

Просив суд визнати недійсним договір оренди землі, укладений 27 квітня 2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, скасувати державну реєстрацію договору оренди від 30 квітня 2015 року (а.с.2-6).

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 31 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.114-118).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с.123-126).

В засіданні апеляційного суду представник позивачів підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідачі та третя особа, які належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України повідомлені про час та місце розгляду справи під розписку (а.с.1182,183,184,188) в засідання апеляційного суду не прибули, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте рішення суду зазначеним вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які позивачі посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, не знайшли свого підтвердження, а рішення державного реєстратора Демецької Т.М. про припинення договору оренди землі від 14 квітня 2010 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не оскаржувалось.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступне.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 17,41 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області (а.с.8,61,62).

14 квітня 2010 року між ОСОБА_6, як орендодавцем та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8, як орендарем, було укладено договір оренди землі строком на 10 років (а.с.7). Вказаний договір оренди землі зареєстровано за № 35 у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 08 жовтня 2010 року (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 помер і відповідно до ст.ст.1218, 1268 ЦК України спадщину після його смерті прийняли дружина ОСОБА_3 та син - ОСОБА_4,1989 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13 травня 2015 року державним нотаріусом Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори спадкоємцям-відповідачам (а.с.9-10).

ОСОБА_6 звертався з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про розірвання договору оренди землі від 14 квітня 2010 року, укладеного з ФОП - ОСОБА_8. Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_6 про розірвання договору оренди землі, укладеного з ФОП ОСОБА_8 14 квітня 2010 року, відмовлено (а.с. 78-80,81-83).

31 березня 2015 року державний реєстратор Реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області Демецька Т.М., у розділі Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно № 08 здійснила реєстраційну дію щодо припинення іншого речового права № 9238154 - права оренди земельної ділянки. Підстава припинення - актовий запис про смерть ОСОБА_8 (а.с.93).

27 квітня 2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 17,4099 га, яка раніше передавалась в оренду ФОП ОСОБА_8. Договір укладено на 49 років (а.с.98-99).

30 квітня 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Бобринецького управління юстиції Кіровоградської області Пономарьовою Л.Б. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер № 21038974, у розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, здійснено реєстраційну дію щодо реєстрації договору оренди землі від 27 квітня 2015 року, укладеного між орендодавцем ОСОБА_6 та орендарем ОСОБА_5.(а.с.104, 105).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивачі посилались на те, що вони успадкували після смерті орендаря ОСОБА_8 право оренди спірної земельної ділянки за договором від 14 квітня 2010 року, цей договір оренди землі не розірваний, не припинений, тому при наявності діючого договору оренди, укладання відповідачами договору оренди землі від 27 квітня 2015 року протирічить Закону України «Про оренду землі» та нормам ЦК України.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що доводи позовних вимог спростовуються матеріалами реєстраційною справи, з якої вбачається, що державним реєстратором Демецькою Т.М. було припинено договір оренди земельної ділянки від 14 квітня 2010 року, на підставі чого державним реєстратором Пономарьовою Л.Б. було зареєстровано право оренди спірної земельної ділянки.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до державних реєстраторів Пономарьової Л.Б., Демецької Т.М. про визнання нечинною та скасування Державної реєстрації права оренди на підставі договору оренди землі, укладеного ОСОБА_6 з ОСОБА_5 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21038974 від 30 квітня 2015 року; зобов'язання Державного реєстратора Пономарьової Л.Б. внести записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав оренди земельної ділянки за договором, укладеним ОСОБА_6 з ОСОБА_5 27 квітня 2015 року; про визнання протиправним та нечинним рішення державного реєстратора Демецької Т.М. про визнання та реєстрацію припинення договору оренди землі та скасування державної реєстрації припинення договору оренди, здійснену 22 квітня 2015 року (а.с.159-162, 170).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу саме в момент вчинення правочину. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК України).

У п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Відповідно до ст.93 Земельного кодексу України, ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та інших видів діяльності.

Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою (ст.5 Закону № 161-ХІV).

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (стаття 6 Закону № 161-ХІV).

Згідно ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі смерті фізичної особи - орендаря та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про оренду землі» право на оренду земельної ділянки переходить після смерті фізичної особи - орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди, до спадкоємців, а в разі їх відмови чи відсутності таких спадкоємців - до осіб, які використовували цю земельну ділянку разом з орендарем і виявили бажання стати орендарями.

Пунктом 40 договору оренди землі від 14 квітня 2010 року, укладеного між ОСОБА_6 та ФОП - ОСОБА_8, передбачено перехід права на орендовану земельну ділянку до спадкоємців у разі смерті фізичної особи - орендаря.

Отже, якщо умовами договору оренди земельної ділянки, укладеного сторонами, не передбачається заборона переходу права на оренду в порядку спадкування, то спадкоємці орендаря (фізичної особи - підприємця) після смерті останнього можуть успадкувати право на оренду земельної ділянки, яка є предметом цього договору.

Встановлено, що спадкоємці - позивачі по справі, не відмовилися від оренди землі, після смерті орендаря бажають використовувати спірну земельну ділянку відповідно до умов договору оренди землі від 14 квітня 2010 року, проте у реалізації їхніх прав перешкоджає укладений власником землі ОСОБА_6 з ОСОБА_5 договір оренди землі від 27 квітня 2015 року та державна реєстрація вказаного договору оренди.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, підставою припинення права оренди земельної ділянки від 14 квітня 2010 року, укладеного між ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_8, був актовий запис про смерть орендаря (а.с.93).

У разі смерті фізичної особи - орендаря договір оренди землі не припиняється, якщо інше не встановлено договором. Такий висновок випливає із загального правила ст. 1218 ЦК, відповідно до якого до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не переходять в порядку спадщини тільки права та обов'язки, стосовно яких спеціально передбачено їх припинення на випадок смерті суб'єкта, який має відповідні права або несе обов'язки. Стосовно прав та обов'язків орендаря в договорі таке не встановлено. Отже, вони переходять в порядку спадкування, як це передбачено загальним правилом ст. 1218 ЦК.

Ті обставини, що здійснено реєстрацію припинення права оренди ОСОБА_8 у зв'язку з його смертю, відсутність реєстрації змін орендаря у договорі, те, що спадкоємці не набули статусу підприємця, відповідно до ст. 1222 ЦК України, ст.5 Закону України «Про оренду землі» не є перешкодою для правонаступництва за договором оренди землі.

Як свідчать матеріали справи, свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_8 було видано державним нотаріусом Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори спадкоємцям-позивачам 13 травня 2015 року, від права оренди спадкоємці не відмовились (а.с.9,10).

За таких обставин висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору оренди землі від 27 квітня 2015 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на законі.

Оскільки на момент укладення між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 договору оренди землі від 27 квітня 2015 року, договір оренди землі від 14 квітня 2010 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 був чинним, договір оренди землі від 27 квітня 2015 року є недійсним на підставі ч.1 ст.203 ЦК України, оскільки зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області Демецької Т.М. про припинення речового права оренди землі у зв'язку із смертю орендаря, не може вважатися таким, що надавало право ОСОБА_6 укладати інший договір оренди його земельної ділянки, оскільки має місце правонаступництво за договором оренди землі.

Постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2015 року, та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2016 року про залишення вказаної постанови суду без змін, якими встановлено, що Державні реєстратори реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Пономарьова Л.Б. та Демецька Т.М. діяли у межах повноважень та у спосіб, передбачений законом, а також висновки суду щодо правовідносин сторін у рішенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2014 року, залишеному без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2014 року про відмову в позові ОСОБА_6 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про розірвання договору оренди землі від 14 квітня 2010 року, не спростовують доводів позовної заяви про наявність цивільно-правових підстав для визнання спірного договору оренди землі недійсним.

Оскільки суд першої інстанції прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи та допустив порушення норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст.309 ЦПК України це є підставами для ухвалення нового рішення про задоволення позову про визнання договору оренди, укладеного між відповідачами 27 квітня 2015 року.

Відповідно до п.41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2011 року № 1141(із змінами) Державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У зв'язку з визнанням недійсним договору оренди землі від 27 квітня 2015 року, підлягає задоволенню вимога позивачів про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21038974 від 30 квітня 2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як свідчать матеріали справи позивачі при подачі позову сплатили 243 грн.60 коп. судового збору та при подачі апеляційної скарги - 267 грн.10 коп., тому з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підлягають до стягнення на користь позивачів витрати по сплаті судового збору в сумі 255 грн.35 коп. з кожного, всього 510 грн.70 коп..

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 31 серпня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі, укладений 27 квітня 2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно індексний номер 21038974 від 30 квітня 2015 року.

Скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 21038974 від 30 квітня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_6 та з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судовий збір в сумі 255 грн.35 коп. з кожного, всього 510 грн.70 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя Л.В.Суровицька

Судді Т.М.Авраменко

С.А.Кіселик