Провадження №2-з/760/290/16
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2016 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Усатова І.А., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" до ОСОБА_1 про накладення арешту в порядку статті 1057-1 ЦК України, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року позивач Публічне акціонерне товариство "Дельта банк" звернувся до суду в порядку ст. 1057-1 ЦК України із заявою, у якій просив накласти арешт на майно, що було предметом іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, визначивши відповідачем у справі ОСОБА_1.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2016, вказану заяву зареєстровано як заяву про забезпечення позову.

Суддя, вивчивши матеріали заяви, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Права, свободи та інтереси фізичних осіб захищаються у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, зазначенні доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Із аналізу ст. 119 ЦПК України вбачається, що зміст позовної заяви фактично повинен складатися із а) вступної, б) мотивувальної та в) прохальної частини, а також з додатку до позовної заяви та повинен бути підписаний особою, яка її подає.

Позивач у будь-якому випадку повинен зазначити те право, захисту якого він вимагає вважаючи його порушеним, невизнаним чи оспорюваним відповідачем.

Так, звертаючись до суду, позивач у вступній частині заяви зазначає, що це «Заява». При цьому, у позові ПАТ «Дельта Банк» зазначив себе як позивача, також визначив відповідача, проте у своїй заяві посилається лише на норми ст. 1057-1 ЦК України, а тому не зрозуміло в якому ж саме порядку позивач звернувся до суду: із позовною заявою чи заявою про забезпечення позову.

Так, позивач у своїй заяві не зазначив право, захисту якого він вимагає, вважаючи його порушеним, невизнаним чи оспорюваним відповідачем, не зазначив предмет позову, тобто з якими саме вимогами він звертається до відповідача, які його права порушуються, оспорюються або не визнаються відповідачем, якими доказами підтверджуються ці обставини та в який спосіб, визначений ст. 16 ЦК України, він просить поновити його права.

За таких обставин заявникові необхідно зазначити які його права порушені, оспорюються або не визнаються відповідачем, навести обґрунтування своїх позовних вимог, зазначити докази на підтвердження кожної обставини на яку він посилається, як на підставу своїх вимог, визначитися з предметом спору та викласти прохальну частину позову чітко і зрозуміло для всіх учасників.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Таким чином, положеннями статей 151 ЦПК України чітко виокремлюється суб'єктний склад осіб позовного провадження, як-то сторін або третіх осіб, які приймають участь у розгляді цивільної справи відносно конкретного предмета спору, та наділені процесуальними можливостями подавати суду заяви щодо вжиття заходів по забезпеченню позовних вимог або щодо скасування таких заходів.

У ч. 1 ст. 1057-1 ЦК України передбачено, що у разі визнання недійсним кредитного договору суд за заявою сторони в обов'язковому порядку застосовує наслідки недійсності правочину, передбачені частиною першою статті 216 цього Кодексу, та визначає грошову суму, яка має бути повернута кредитодавцю.

Згідно із ч. 2 ст. 1057-1 ЦК України, визнаючи недійсним кредитний договір, у якому виконання зобов'язання позичальника забезпечено заставою майна позичальника або поручителя, суд за заявою кредитодавця накладає на таке майно арешт.

Відповідно до ч. 5 ст. 1057-1 ЦК України, визнаючи недійсним договір застави, який забезпечував виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором, суд за заявою кредитодавця накладає арешт на майно, яке було предметом застави.

Зі змісту положень ст. 1057-1 ЦК України вбачається, що у порядку забезпечення позову суд під час розгляду справи про визнання недійсним кредитного договору та договору застави, який забезпечував виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором, чи ухвалення рішення у такій справі за заявою кредитодавця накладає арешт на майно, яке було предметом застави.

Виходячи з викладеного, суддя звертає увагу позивача на те, що заява кредитодавця про накладення арешту на майно в порядку, встановленому ст. 1057-1 ЦК України, як виду забезпечення позову про визнання недійсним кредитного договору чи договору застави, розглядається судом під час провадження у конкретній справі чи ухвалення судом рішення у такій справі, а не в порядку звернення до суду в порядку окремого провадження із самостійною вимогою.

Таким чином, заявнику слід визначитися, в якому порядку він буде здійснювати реалізацію своїх прав, а саме: шляхом з позовом, або ж шляхом звернення з заявою про забезпечення позову.

Крім того, згідно п. 6 ч.1 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, однак позивачем не зазначено жодного доказу на підтвердження заявлених вимог.

Так, ч. 5 ст. 119 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

На підтвердження сплати судового збору позивачем надано оригінал платіжного доручення №15179489 від 30.11.2016 на суму 689,00 грн., однак в разі усунення недоліків заяви, звернення позивача саме з позовом, слід зазначити, що позивачу слід буде доплатити судовий збір відповідно до вимог чинного законодавства України.

Так, пунктом 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом "Про Державний бюджет України на 2016 рік" установлено на 2016 рік мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1378 гривні.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір", який діє на дату звернення з позовною заявою, встановлені ставки судового збору в таких розмірах: за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана: юридичною особою 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана: юридичною особою 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Виходячи з наведеного вище, заява Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" підлягає залишенню без руху, з наданням заявнику строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Заявнику слід з посиланням на норми діючого законодавства, визначитися із способом захисту своїх прав, свобод та інтересів.

Роз'яснити, що в разі не усунення недоліків у встановлений строк заява буде повернута, що не позбавляє заявника повторного звернення до суду після усунення обставин, що були підставою для повернення заяви.

Статтею 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 1057-1 ЦК України, ст.ст. 119-121, 151 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" до ОСОБА_1, про накладення арешту в порядку статті 1057-1 ЦК України - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

Недоліки заяви мають бути усунуті шляхом подання окремої вмотивованої заяви з врахуванням викладених в даній ухвалі недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: