Справа № 2-п/489/69/2016
№ 2/489/214/2016
УХВАЛА

29 серпня 2016 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі Михайловської С.М.,

за участі:

відповідача - ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 26.04.2016 р. по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділ частки з майна, що є у спільній частковій власності,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.04.2016 р. по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділ частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Свої вимоги мотивував тим, що Ленінським районним судом м. Миколаєва Рішення по зазначеній справі було постановлене за його відсутності. При цьому ОСОБА_1 зазначає, що він не був присутнім в судових засіданнях та не мав можливості надати суду свої докази і заперечення проти позову з поважних причин, оскільки не отримував судові повістки. Також посилався на те, що судом невірно було визначено вартість спірного майна та не враховано інші докази, які мають істотне значення для вирішення справи по суті. Крім того ОСОБА_1 зазначав, що він не міг бути присутнім в судових засіданнях, оскільки перебував у відрядженні для несення служби з охорони громадського порядку в районах проведення антитерористичної операції та вказує на невиконання судом своїх обовязків щодо зупинення провадження у справі, через що висловлює сумнів щодо безсторонності та неупередженності головуючого судді.

Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва по справі № 2/489/214/2016 від 26.04.2016 р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділ частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є частиною національного законодавства України, гарантує кожному право на справедливий судовий розгляд при вирішенні питання щодо цивільних прав та обов`язків.

Підхід Конвенції до цього принципу правосуддя ґрунтується на двох аспектах: 1) чи є суд безстороннім у субєктивному плані, тобто чи відсутня особиста упередженість суддів; 2) чи наявні в обєктивному плані достатні зовнішні ознаки безсторонності та чи дотримані в конкретній ситуації гарантії безсторонності, які виключали б будь-які обґрунтовані сумніви з цього питання.

При розгляді цивільної справи ні у кого не повинно бути сумнівів в обєктивності та неупередженості суддів. Якщо є обґрунтовані підстави вважати, що суддя не буде безстороннім, цей суддя має бути усунутий від розгляду справи.

Згідно п.4 ч.1ст.20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

За таких обставин, виходячи із зазначених вище положень, для виключення будь-яких сумніві щодо безсторонності та обєктивності судді, між іншим, з огляду на те, що при ухваленні суддею рішення у вказаній справі, було зазначено думку суддею з приводу відносин між сторонами, вважаю необхідним заявити самовідвід по справі.

Керуючись ст.ст.20 - 25 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід головуючого судді по справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.С.Тихонова