АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 640/4788/16-ц Головуючий І інстанції - Зуб Г.А.
Провадження: 22-ц/790/3325/16 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів - Коваленко І.П., Сащенка І.С.,

за участю секретаря - Котлярової М.Ю.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу судді Київського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» про захист прав споживачів, -

встановила:

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 28 березня 2016 року на підставі ст.ст.16,109,113,115,121 ЦПК України позов ОСОБА_1 повернуто позивачу для подальшого подання до належного суду.

Не погоджуючись з ухвалою судді, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді та направити матеріали справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Обґрунтовуючи скаргу зазначив, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі судом були порушені вимоги ст.ст.8,13,42 ч.4 Конституції України, ст.ст.2,4,22 ЗУ «Про захист прав споживачів». Судом першої інстанції не вірно застосовані вимоги ст.109,110 ЦПК України. Не взято до уваги, що місцезнаходження відповідача знаходиться в Київському районі м. Харкова.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що сторонами оскаржуваного договору є ФОП ОСОБА_1 та ПАТ «Мегабанк» і спір між ними відноситься до компетенції господарського суду за предметною підсудністю.

Колегія суддів погоджується із такими висновками, так як вони обґрунтовані і відповідають вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Вимоги ч.1 ст. 1 ГПК України передбачають, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Посилання апелянта стосовного того, що судом першої інстанції не прийнято до уваги те, що ЗУ «Про захист прав споживача» не містить критеріїв розмежування використання товару для особистих потреб із використанням його у підприємницької діяльності чи виконання обов'язків найманого працівника, у зв'язку з чим вважає, що даний спір не відноситься до компетенції господарського суду є безпідставними.

Згідно п. 22 ч. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами оскаржуваного договору є фізична особа - підприємець ФОП ОСОБА_1 та ПАТ «Мегабанк». Укладаючи спірний кредитний договір позивач ОСОБА_1 діяла як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа - підприємець на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємця.

Відповідно, до узагальнення судової практики Верховного Суду України від 01.02.2013 року, якщо громадянин (покупець, замовник) у правовідносинах виступає як підприємець, або фактично використовував чи мав намір використовувати придбаний товар у підприємницькій діяльності, чи як найманий працівник, то на його відносини з продавцем ЗУ «Про захист прав споживачів» не поширюється.

Судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції, що спір між позивачем та відповідачем ПАТ «Мегабанк» відноситься до компетенції господарського. Доводи викладені в апеляційній скарзі про порушення судом норм процесуального права не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи викладені обставини та керуючись ст. ст. 303, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу судді Київського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -