Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/7939/13-ц Головуючий у 1-й інст. Колупаєв В. В.
Категорія 27 Доповідач Жигановська О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Жигановської О.С.

суддів Зарицької Г.В., Коломієць О.С.

з участю секретаря судового засідання Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним кредитного договору

за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 16 травня 2016 року

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулось до суду із даним позовом, в остаточному варіанті якого просило стягнути заборгованість, яка утворилася станом на 06.02.2015 року по кредитному договору у розмірі 318426,69 доларів США, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 244515,49 доларів США, за відсотками - 66157,32 доларів США, пеня за кредитом - 4812,15 доларів США, пеня за відсотками - 2941,73 доларів США (а.с.12 т.2). В обґрунтування вимог позову банк зазначив, що між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_4 27 червня 2007 року було укладено Кредитний договір № Z012110/466, за умовами якого відповідачка отримала кредит у сумі 300000,00 дол. США, який зобов'язувалася повернути в строк до 26 червня 2017 року включно зі сплатою 12,0% річних. 27 червня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 укладено договір поруки № Z012110/466/1, відповідно до умов якого останній поручився перед Банком за виконання ОСОБА_4 зобов'язань за вказаним вище кредитним договором. В подальшому між Банком та відповідачами укладалось ряд додаткових угод, відповідно до умов яких позичальнику надавалася пільгова відсоткова ставка на визначений період, обумовлені умови її чинності, та визначено розмір щомісячного платежу в залежності від заборгованості на момент укладення додаткової угоди. Крім того, були залучені нові майнові поручителі, які передали в іпотеку своє майно. Оскільки ОСОБА_2 порушила умови виконання кредитного договору, позивач просив стягнути зазначену заборгованість за кредитним договором.

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою про визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування вимог зазначила, між нею та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», 27 червня 2007 року було укладено Кредитний договір № Z012110/466, за умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 300000,00 дол. США, який зобов'язувалася повернути в строк до 26 червня 2017 року включно зі сплатою 12,0 % річних за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_3 27 червня 2007 року укладено договір поруки № Z012110/466/1, та між Банком та «ТОВ «Мега Моторс Груп» - договір поруки № Z012110/466/2. Відповідно до умов кредитного договору позичальником в іпотеку передано нерухоме майно Банку, а в подальшому було укладено ряд додаткових угод між банком, позичальником та поручителями. Зазначила, що кредитний договір є недійсним, оскільки при його укладенні Банком порушені вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів», «Про банки та банківську діяльність». Крім того зазначає, що позивач як позичальник не укладала жодного договору із Банком про відкриття позичкового та поточного рахунку та про перерахування з цих рахунків коштів, не укладала договорів про розрахунково-касове обслуговування та перерахування валюти. Також посилається на те, що на момент укладення валютного кредитного договору у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не було індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями. Виходячи із наведеного, просила визнати кредитний договір недійсним, виключити з єдиного реєстру іпотек заставне майно, зняти обтяження та обмеження щодо цього майна., а також вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 16 травня 2016 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково, стягнуто в солідарному порядку із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість по кредитному договору у розмірі 230254,30 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ на час подання позову еквівалентно 5882992,77 грн., вирішено питання щодо судових витрат. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі. Зокрема, вказує на те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки висновку судово-економічної експертизи, а також не врахував норми чинного законодавства і правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 24.09.2014 року по справі №6-145цс14, відповідно до яких у разі укладення кредитного договору в іноземній валюті й наявності в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями заборгованість за кредитом стягується в іноземній валюті, а не в гривневому еквіваленті.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та задоволення її позовних вимог. Апелянт посилається на те, банком не доведено факт надання відповідачці грошових коштів в кредит як у гривнях так і в іноземній валюті; позивачем не надано доказів надсилання боржнику і поручителю та отримання ними вимог про усунення порушень зобов'язань і погашення заборгованості за кредитним договором. Крім того, при укладенні договору між сторонами не було досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, а сам договір суперечить положенням ст.11,18 Закону України „Про захист прав споживачів", і є явно несправедливим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а апеляційна скарга ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення суми кредиту, що залишилася, є право заявника вимагати розірвання договору та повернення суми кредиту і сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України (ч.2 ст.1050 та ч. 2 ст.1054 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_4 27 червня 2007 року було укладено Кредитний договір № Z012110/466, за умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 300000,00 дол. США, який зобов'язувалася повернути в строк до 26 червня 2017 року включно зі сплатою 12,0 % річних за користування кредитом на проведення ремонту нерухомого майна.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 27 червня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_5 укладено договір поруки №Z012110/466/1, відповідно до умов якого останній поручився перед Банком за виконання ОСОБА_4 зобов'язань за вказаним вище кредитним договором (а.с.75-77 т1).

Відповідачка ОСОБА_2 належним чином не виконувала умови кредитного договору, тому 11.06.2013 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надіслало відповідачам досудову вимогу щодо дострокового повернення до 30.06.2013 року суми кредиту і відсотків за кредитним договором (а.с.81-85 т.1).

Вказана вимога не була виконана, і станом на 06.02.2015 року, по кредитному договору утворилася заборгованість у розмірі 318426,69 доларів США яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 244515,49 доларів США, за відсотками - 66157,32 доларів США, пеня за кредитом - 4812,15 доларів США, пеня за відсотками - 2941,73 доларів США (а.с.14-16 т.2).

Частково задовольняючи позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», суд першої інстанції виходив з того, що банком заборгованість за тілом кредиту завищена на 14261,34 дол.США, по відсоткам - на 14277,32 дол.США. При цьому судом в основу даного рішення покладено висновок судово-економічної експертизи №14303 від 04.12.2015 року, проведеної Київським експертно-дослідним центром.

З такими висновками суду погодитись неможливо, мотивуючи таким.

Як випливає зі змісту даного висновку експертизи капіталізація процентів по виданому кредиту суперечить вимогам чинного законодавства, та призвела до збільшення суми непогашеного кредиту і додаткового нарахування відсотків.

В контексті положень ч.6 ст.147 ЦПК України даний висновок для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст.212 ЦПК.

Так, нормами ст.1053 ЦК України передбачено, що за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Капіталізація процентів є приєднанням суми прострочених процентів до суми основної фактичної заборгованості за кредитом, тобто новацією боргу.

Капіталізація відсотків, а саме віднесення сум несплачених відсотків по тілу кредиту до основної суми кредиту, була передбачена реструктуризацією заборгованості за названим кредитним договором. Крім того, ОСОБА_2 зверталась до банку і особисто підписувала відповідні додаткові угоди, що підтверджує її волевиявлення на їх укладення.

За таких обставин, сума заборгованості за кредитом, визначена згідно розрахунку, наданого банком станом на 06.02.2015 року, не спростована відповідачкою.

Також при ухваленні рішення щодо стягнення заборгованості за даним кредитним договором, судом не було враховано приписи ст.ст.192,533 ЦК України та п.5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 „Про систему валютного регулювання і валютного контролю", відповідно до яких вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Вказана правова позиція висловлена також у постанові Верховного Суду України від 24.09.2014 року у справі №6-145цс14.

Враховуючи наведене, рішення суду в означеній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та стягнення з відповідачки суми заборгованості, що утворилась станом на 06.02.2015 року, та складається із заборгованості по тілу кредиту - 244515,49 доларів США, заборгованості за відсотками - 66157,32 доларів США, пені за кредитом - 111307,83 грн. /4812,15 дол.США х 2313,0580 грн. по курсу НБУ/, пені за відсотками - 68043,92 грн. /2941,73 дол.США х 2313,0580 грн. по курсу НБУ/, а всього 310672,81 доларів США та 179351,75 грн.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним кредитного договору, суд першої інстанції виходив з того, що судом встановлено отримання ОСОБА_2 кредитних коштів в розмірі 300000,0 дол.США по умовах вказаного кредитного договору, при укладенні якого та відповідних доповнень у вигляді додаткових угод сторони узгодили всі основні його складові, в тому числі і графік сплати кредиту та відсотків по ньому, а також передбачили відповідальність за порушення умов кредитного договору. Таким чином відсутні підстави недійсності правочину, передбачені ст.215 ЦК України.

Такий висновок є правильним, узгоджується із нормами матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та відповідає дослідженим у справі доказам.

Суд обґрунтовано не прийняв до уваги доводи ОСОБА_2 щодо ненадання нею згоди на відкриття банком як поточного так і позичкового рахунку, з якого була перерахована валюта, а відтак і отримання нею кредитних коштів як в іноземній валюті, так і в національній валюті. Відповідно до змісту рішення Господарського суду Житомирської області від 17.12.2013 року (а.с.53-55 т.2), яке в силу ч.3 ст.61 ЦПК України має преюдиційне значення, встановлено факт укладення між банком і ОСОБА_2 кредитного договору № Z012110/466, за умовами якого відповідачка отримала кредит у сумі 300000,00 дол. США. Також даним судовим рішенням встановлено виконання банком зобов'язань за цим договором /надання кредитних коштів/, а також порушень позичальником строків повернення кредитних коштів згідно графіку, що призвело до кредитної заборгованості.

Крім того, колегія суддів виходить з того, що зі змісту договору вбачається, що при його укладенні позичальник була повідомлена про всі умови кредитування, про повну сукупну вартість кредиту тощо, а відтак надана банком інформація є повною, необхідною, достовірною та своєчасною, що відповідає приписам ст.11 Закону України „Про захист прав споживачів".

Позичальник не скористалась своїм правом, передбаченим ч.2 ст.1056 ЦК України, п.6 ст.14 Закону України „Про захист прав споживачів" та не відмовилась від одержання кредиту, а погодившись на його умови в подальшому сама зверталась до банку з проханням реструктуризації боргу, у зв'язку з чим добровільно підписувала відповідні додаткові угоди та певний час виконувала умови кредитного договору, сплативши на його виконання 69745,85 доларів США .

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 16 травня 2016 року в частині вирішення спору про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Стягнути в солідарному порядку із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» станом на 06.02.2015 року заборгованість за кредитним договором №Z012/110/446 від 27.06.2007 року, яка складається із заборгованості по тілу кредиту - 244515,49 доларів США, заборгованості за відсотками - 66157,32 доларів США, пеня за кредитом - 111307,83 грн., пеня за відсотками - 68043,92 грн., а всього 310672,81 доларів США та 179351,75 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» понесені судові витрати по 1827 грн. з кожного.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: