Справа № 605/150/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"27" травня 2016 р. Підгаєцький районний суду Тернопільської області в складі: головуючого судді Ігнатової Г.В. при секретарі Дармограй Т. розглянувши у судовому засіданні в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської філії Сепціалізованого державного підприємства "Укрспецюст" ОСОБА_2 міської ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом з урахуванням уточнених позовних вимог про визнання договору купівлі- продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи позовні вимоги тим, що 15 листопада 2001 року він прийняв участь у прилюдних торгах, які проводила Тернопільська філія СДП "Укрспецюст" з продажу нерухомого майна, яке складалося з нежитлових будівель, а саме: адміністративної будівлі з гаражем загальною площею 1039,77 кв. м., котельні 136.14 кв.м., прохідної- 48,67 кв.м., розташованих по вул.Поповича,2 м. Підгайці, Тернопільської області. Стартова ціна цієї будівлі становила 26830,22 грн. Ціна продажу склала 27030,22 грн., яку він вніс на поточний рахунок СДП "Укрспецюст", про що свідчить протокол проведення аукціону з реалізації рухомого майна та акт приймання передачі майна від 25 листопада 2001 року. Зазначає, що на момент проведення аукціону, ні власник нерухомого майна, ні будь-які інші особи, не оскаржували дії ліквідатора чи посадових осіб СДП «Укрспец»юсту» з приводу виставлення на аукціон спірної адміністративної будівлі чи її оцінки. Стверджує, що спірне нерухоме майно придбане ним в порядку, що встановлений для виконання судових рішень Позивач вважає себе законним власником цього спірного майна, оскільки набув таку добросовісно, без будь-яких порушень прав відповідачів.На підставі викладеного позивач просив визнати за ним право власності на придбане нерухоме майно.

В судове засідання сторони не зявились .

Відповідач ОСОБА_2 міська радаподала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім того в запереченні поданому на позов відповідач на обґрунтування своїх доводів вказав, що спірна будівля визнана рішенням сесії підгаєцької міської ради № 256 від 05.10.2011 року безгосподарним майном право власності на вказану будівлю не було зареєстровано в Підгаєцькому РБТІ та технічна інвентаризація будівель не проводилась відповідачу невідомо яким чином нерухоме майно могло реалізуватись Тернопільською філія СДП "Укрспецюст" яке належало ВАТ «ОСОБА_2 райагрохім» оскільки жодних повідомлень з приводу вказаних обставин до міської ради не надходило та враховуючи те. що земельна ділянка під спірною будівлею на даний час є неприватизованою кошти за користування землею під забудовою до бюджету не надхядять з цих підстав просили відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

Суд вирішив за можливе розглянути заяву ОСОБА_1 в судовому засіданні 27 травня 2016 року у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року(справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог (ст.11 ЦПК України), суд установив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина 2 ст.388 ЦК України гарантує особам, які придбали майно у порядку, встановленому для виконання судових рішень, захист їхніх прав від можливої віндикації.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 04.10.2006 року підприємство ВАТ «ОСОБА_2 райагрохім» визнано банкрутом та ліквідовано як юридичну особу.

В 2001 році було відкрито ліквідаційну процедуру, для пред'явлення вимог кредиторів до банкрута та скасовано всі арешти, що накладені на майно боржника і інші обмеження щодо розпорядження майном боржника, у т.ч. ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3 для погашення вимог кредиторів було реалізовано нерухоме майно ВАТ «ОСОБА_2 райагрохімія», зокрема адмінбудівлі та прилеглих до неї будівель, яке здійснювалася в межах ліквідаційної процедури на підставі та у відповідності до норм Закону України № 2343-ХП від 14.05.1992 р. «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

15.11.2001 року між ОСОБА_1 як покупцем та ОСОБА_4 в особі ліцітатора як продавцем було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме - нежитлового приміщення, адміністративної будівлі з гаражем загальною площею 1039,77 кв. м., котельні 136.14 кв.м., прохідної- 48,67 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Підгайці, по вул.Поповича2 /а.с. 6/.

Вказаний договір був укладений за результатами відкритих торгів, аукціону, що були проведені 15.11.2001 року на товарній біржі, які проводила Тернопільська філія СДП "Укрспецюст" , що підтверджується протоколом № 1200357 проведення аукціону по реалізації рухомого майна від 15.11.2001 року .

Отже, матеріали справи свідчать про те, що реалізація майна боржника ВАТ «ОСОБА_2 райагрохім» здійснювалася в межах ліквідаційної процедури на підставі та у відповідності до норм Закону України № 2343-ХП від 14.05.1992 р. «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та зазначений договір купівлі-продажу було укладено на виконання рішення господарського суду в межах ліквідаційної процедури на підставі норм цього ж Закону .

Протоколом про проведення аукціону від 15.11.2001 року стверджується, що переможцем аукціону по продажу адміністративної будівлі з гаражем загальною площею 1039,77 кв. м., котельні 136.14 кв.м., прохідної- 48,67 кв.м., за адресою вул.Поповича,2 м. Підгайці, яке належало ВАТ «ОСОБА_2 райагрохімія» є ОСОБА_1 , і що вказаний протокол підписано ліцитатором та переможцем. ( а.с.6)

Відповідно до п.12 Положення про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 22.12.1997 року №1448 під час аукціону ведеться протокол, до якого заноситься початкова і остаточна ціна реалізації майна, пропозиції покупців та відомостіпро покупця, який запропонував у ході аукціону найвищу ціну (далі - переможець аукціону). Протокол підписується ліцитатором, переможцем аукціону (його представником) і в триденний термін надсилається організатору аукціону.

Відповідно до ст. 225 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинною на момент виникнення спірних правовідносин, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Якщо продавець майна не є його власником, покупець набуває права власності лише в тих випадках, коли згідно з статтею 145 цього Кодексу власник не вправі витребувати від нього майно.

Відповідно до ч. 1 ст.48 ЦК України (в редакції 1963 року), положення якого були чинними на час виникнення спірних правовідносин, недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

Згідно зі ст. 59 ЦК України (в редакції 1963 року) угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення.

З наведеного слідує, що за результатом аукціону укладається договір купівлі-продажу з переможцем торгів, який оформляється у вигляді протоколу проведення аукціону, і який як і будь-який інший договір може бути визнано недійсним з підстав, передбачених законом, зокрема, через його невідповідність актам цивільного законодавства.

Враховуючи вказані вимоги закону, а також ті обставини, що жодною із сторін не подано доказів щодо порушення Положення про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.1997 року №1448, при проведенні аукціону, і таких при судовому розгляді не встановлено, суд приходить до висновку, що факт оформлення договору протоколом про проведення аукціону, не суперечить положення законодавства

Документами підтверджена добросовісність дій покупця нерухомого майна, який довідався про проведення прилюдних торгів із оголошення в пресі, брав участь в аукціоні, як учасник аукціону № 1 належно виконав всі обовязки покупця, оплативши визначену встановленим порядком вартість адміністративної будівлі з гаражем, котельні, прохідної, що розташовані за адресою вул.Поповича,2 м. Підгайці.

Враховуючи те, що свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів ( аукціону) та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно не були видані позивачу за результатами проведеного аукціону з реалізації майна, по невстановлених причинах, проте фактично майно було передано покупцеві ОСОБА_1, про що засвідчує акт приймання передачі до протоколу проведення аукціону № 1200357 від 15.11.2001 р. і така передача відбулась 25.11.2001 р. ,суд приходить висновку про підставність та обґрунтованість вимог позивач про визнання їх договору купівлі- продажу дійсним..

Заслуговує на увагу суду і та обставина, що з часу придбання вказаного адміністративних приміщень по даний час з вимогами про витребування спірного майна з чужого незаконного володіння, а саме, з володіння ОСОБА_1, ні відповідачі, ні інші особи не зверталися , і позовні вимоги ст. 145 ЦК УРСР в редакції 1963 р., не обгрунтовували. Не встановлено підстав для визнання спірного правочину нікчемним на підставіст. 228 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №15 від 18 грудня 2009 року "Про судову практику у справах про банкрутство" провадження у справах про банкрутство регулюється Законом України від 14 травня 1992 року №2343-ХП "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", іншими законодавчими актами України. Закон "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" містить спеціальні норми, які мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Таким чином, в даному випадку не встановлено порушень вимог вищезазначених спеціальних норми Положення ст. 20 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» містить додаткові гарантії забезпечення дотримання процедури проведення аукціону його учасниками.

За змістом ст.650, ч.4 ст.656 ЦК України особливості укладення договорів на біржах аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їх суті.

Наведені норми права свідчать про те, що протокол про хід аукціону є підставою для укладення договору купівлі-продажу, а підтвердженням набуття права власності є договір купівлі-продажу, укладений за результатами торгів із визначенням усіх істотних його умов. Договір купівлі-продажу за результатами аукціону від 15.11. 2001 року відсутній.

Разом з тим суд приймає до уваги те що будь-які дані та докази на його підтвердження , а саме : докази стосовно оспорювання будь-якими юридичними або фізичними особами права власності позивача на спірне нерухоме майно, порушень вимог закону при проведенні прилюдних торгів, на яких воно було продано або при укладанні сторонами біржової угоди його купівлі-продажу, в матеріалах справи відсутні.

Результати прилюдних торгів, на яких реалізовано нерухоме майно, оформлені у вигляді протоколу про проведення прилюдних торгів, є договором купівлі-продажу, оскільки у протоколі зазначено сторони договору, організатора торгів, як продавця, та переможця торгів, як покупця, а також його істотні умови - предмет договору та покупна ціна.

Прилюдні торги є договором купівлі-продажу, вони можуть бути оспорені заінтересованою особою.

Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року по справі № 6-116цс12, ухваленої у порядку п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України. Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду України , згідно зі ст. 360-7ЦПК України є обов'язковою для судів.

Заінтересованою особою у даному спорі міг бути лише боржник в 2001 році підприємство ВАТ «ОСОБА_2 райагрохім»,оскільки його інтерес полягав у продажу майна за якомога вищою ціною з метою погашення заборгованості , і цей інтерес забезпечувався дотриманням належного порядку організації і проведення прилюдних торгів. Інтереси боржника, не були порушені.

З наведеного слідує, що за результатом аукціону укладається договір купівлі-продажу з переможцем торгів, який оформляється у вигляді протоколу проведення аукціону, і який як і будь-який інший договір може бути визнано недійсним з підстав, передбачених законом, зокрема, через його невідповідність актам цивільного законодавства.Проте таких вимог ніким не ставилось.

Суд приймає до уваги, факт оформлення договору протоколом про проведення аукціону, який не суперечить положення законодавства , а також ті обставини, що протокол про проведення аукціону ніким не оскаржувався а тому у суда відсутні підстави для визнання договору купівлі-продажу недійсним.

На час розгляду даної справи ВАТ «ОСОБА_2 райагрохім» ліквідовано, Тернопільська філія Сепціалізованого державного підприємства "Укрспецюст" як одна із сторін правочину ліквідоване, а тому заявлення вимог до ОСОБА_2 міської ради яка не є стороною правочину , та не являється правонаступником , не відповідає нормам матеріального та процесуального права в частині щодо вимоги про визнання договору купівлі продажу дійсним.

Оскільки судом встановлено, що єдиною особою, яка заперечує право власності позивача на дане нежитлове приміщення,а саме адміністративну будівлю з гаражем загальною площею 1039,77 кв. м., котельні 136.14 кв.м., з прохідною- 48,67 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Підгайці, по вул.Поповича2, є відповідач ОСОБА_2 міська рада , лише з тих підстав, що спірне майно визнано безгосподарним, а тому не може вважатись власністю позивача, в даному випадку ці доводи суд до уваги не приймає так як судовим рішенням від 25.04.2016 року яке набарало законної сили , в справі № 605/218/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання нечинним та скасування рішення спірне рішення 11 сесії 6 скликання ОСОБА_2 міської ради № 256 від 05 жовтня 2011 року на яке посилається відповідач у своєму запереченні скасовано і вказані обставини в порядку вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

У відповідності до вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як на підставу задоволення позову суд враховує на норми Конститиуції України, ЦК України, ст. 1 Першого протоколу Конвенції, рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Федоренко проти України" від 30 червня 2006 року

Пунктом 21 рішення ЄСПЛ у справі "Федоренко проти України" від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Виходячи зі змісту пунктів 32-35 рішення ЄСПЛ "Стретч проти Сполученого Королівства" від 24 червня 2003 року майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади.

Згідно висновків ЄСПЛ в зазначеній справі «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила». Оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце "непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції".

У згаданих справах йшлося в одному із випадку про неналежне виконання зобов'язання за договором купівлі-продажу нерухомості.

Оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про визнання права власності є такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню, оскільки згідно з документами, якими фіксувалися факти набуття та переходу права власності на нерухоме майно, позивач фактично набув право власності на спірне нежитлове приміщення, - він здійснив придбання нерухомості з реалізації майна з аукціону в межах ліквідаційної процедури на підставі та у відповідності до норм Закону України № 2343-ХП від 14.05.1992 р. «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», розрахунок за цим договором здійснено в повному обсязі, користується цим приміщенням, встановлено, що порушеннь вимог, передбачених ст. 203 та ст. 215 ЦК України, при укладенні спірного договору купівлі-продажу в даному випадку не має. , набуття права власності на це майно ніким не оспорювалось, проте його право приватної власності не визнано та реалізація його належним чином не забезпечена так як нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу не був. Правомірність правочину презюмується (ст. 204 ЦК України)

Керуючись: Законом України № 2343-ХП від 14.05.1992 р. «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»; ст. 145 , 225 ЦК УРСР в редакції 1963 р., ст. ст. 202, 203, 204,ч.3 ст.334 ,392, 650,655 , 657 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, ст.ст. 10,60, 169, 213, 215-218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним угоду купівлі-продажу від 15 листопада 2001 року ( протокол № 1200357) про реалізацію нерухомого майна, у межах процедури шляхом продажу з аукціону , між Тернопільською філією Сепціалізованого державного підприємства "Укрспецюст" та ОСОБА_1 щодо нежитлових будівель, а саме: адміністративної будівлі з гаражем загальною площею 1039,77 кв. м., котельні 136.14 кв.м., прохідної- 48,67 кв.м., що знаходиться по вул.Поповича,2 м. Підгайці, Тернопільської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, зокрема нежитлове приміщення ( адміністративний будинок), який складається адміністративної будівлі з гаражем загальною площею 1039,77 кв. м., котельні 136.14 кв.м., прохідної- 48,67 кв.м. розташоване по вул.Поповича,2 м. Підгайці, Тернопільської області придбане на аукціоні з реалізації нерухомого майна належного ВАТ «ОСОБА_2 райагрохім» від 15 листопада 2001 року у відповідності до норм Закону України № 2343-ХП від 14.05.1992 р. «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»,

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження. Рішення суду може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду через Підгаєцький районний суд в 10-денний строк з дня винесення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: підпис ОСОБА_5