Справа № 345/4317/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1501/2016
Головуючий у 1 інстанції Юрчак Л. Б.
Суддя-доповідач Ясеновенко Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Бойчука І.В., Горейко М.Д.,

секретаря Драганчук У.М.,

з участю ОСОБА_2 та її представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Калуського міськрайонного суду від 30 травня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

23.11.2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення.

В заяві зазначила, що їй на праві власності належить 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, однак вона не має можливості проживати у ній, оскільки відповідачі вселились у квартиру, замінили замок на вхідних дверях чим створили їй перешкоди у доступі до квартири.

Посилаючись на зазначені обставини, просила задовольнити позов.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 30 травня 2016 року позов задоволено.

Постановлено усунути перешкоди у здійсненні права користування житлом шляхом вселення ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні вказаним житловим приміщенням та надати їй ключ від вхідних дверей квартири.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 по 162,40 грн. судового збору з кожного.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилається на незаконність рішення суду.

Апелянт вважає необґрунтованим висновок суду про порушення права позивачки на користування квартирою, оскільки на обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 посилається на порушення її права 23 вересня 2015 року, однак станом на зазначену дату остання не набула права власності на квартиру, оскільки зареєструвала своє право власності на спадкове майно на 2/6 частки квартири в установленому законом порядку лише 12.05.2016 року.

При цьому судом не враховано положень п.2 ст.1299 ЦК про те, що право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Крім того, ОСОБА_4 не погоджується з висновком суду про те, що факт наявності перешкод у користуванні квартирою підтверджений висновком № 3036 від 29.09.2015 року матеріалів перевірки ЖЕО №5351 від 23.09.2015 року дільничного інспектора Калуського МВ УМВС, оскільки у зазначеному висновку такі факти відсутні.

Апелянт також вказує на те, що судом дана неправильна оцінка факту передачі нею ключів від квартири позивачці, як доказу наявності перешкод у користуванні, оскільки ключі були передані після 12.05.2016 року, тобто після реєстрації ОСОБА_2 права власності на квартиру, а до зазначеної дати її право не було порушено, оскільки не було набуто таке право в установленому законом порядку.

Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_3 також подала апеляційну скаргу, у якій зазначила, що позивач не проживає у спірній квартирі з 1993 року, оскільки має власну квартиру в АДРЕСА_2.

У спірній квартирі проживають ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які є спадкоємцями після смерті їх батька, а її чоловіка ОСОБА_6, та сплачують кредит після смерті останнього.

Апелянт вважає недоведеним факт наявності перешкод у користуванні квартирою 23.09.2015 року, оскільки того дня ОСОБА_4 була на роботі, ОСОБА_5 - на подвір'ї і у нього не було ключів, а ключі знаходились у неї - ОСОБА_3, однак позивач до неї не зверталась з проханням надати ключі.

Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Відповідачі в судове засідання не з'явились.

ОСОБА_2 та її представник апеляційну скаргу не визнали.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2 та її представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційних скарг з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником 2/6 частин квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, а ОСОБА_4 є власником 5/12 частин цієї ж квартири на підставі рішення Калуського міськрайонного суду від 18.04.2016 року. (а.с.103-105, 107)

Встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована у спірній квартирі з 06.07.2011 року та частково оплачувала комунальні послуги, що підтверджено копією будинкової книги та копіями квитанцій про оплату комунальних послуг.

Також встановлено, що відповідачі чинять позивачці перешкоди у користуванні квартирою. Наведене підтверджено висновком від 29.09.2015 року дільничного інспектора Калуського МВ УМВС за результатами перевірки звернення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та поясненнями свідків.

Відповідно до ст. 150 ЖК громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 155 ЖК жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Відповідно до ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

При таких обставинах справи суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Посилання апелянтів у скаргах на недоведеність факту наявності перешкод у доступі до квартири 23.09.2015 року, оскільки того дня ОСОБА_4 була на роботі, ОСОБА_5 - на подвір'ї і у нього не було ключів, а ключі знаходились у ОСОБА_3, однак позивач до неї не зверталась з проханням надати ключі, не заслуговують на увагу, враховуючи наступне.

Встановлено, що лише 30.05.2016 року в судовому засіданні ОСОБА_4 передала ОСОБА_2 ключі від квартири, про що власноручно написала заяву, у якій вказала, що передача ключів пов'язана з реєстрацією 12.05.2016 року позивачкою права власності на частку квартири.(а.с.198)

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи скарги про те, що за відсутності реєстрації права власності вимоги позивачки про захист права власності є безпідставними, оскільки відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а отже і права на його захист.

Безпідставними є і доводи скарги щодо неправильного застосування судом норм матеріального права з посиланням на те, що позивач просила про захист права на підставі ст. 48 ЗУ «Про власність», який втратив чинність, оскільки норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо суд: а) не застосував закон, який підлягав застосуванню; б) застосував закон, який не підлягав застосуванню; в) неправильно витлумачив закон, а у даній справі суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та застосував ст. 391 ЦК щодо захисту права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння.

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити, а рішення Калуського міськрайонного суду від 30 травня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: І.В. Бойчук

М.Д. Горейко