АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/412/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 Клочко О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПодороги В. М.
суддівДемченка В. А. , Василенко Л. І.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу комунального підприємства "Служба утримання будинків "Митниця" Черкаської міської ради на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до комунального підприємства "Служба утримання будинків "Митниця" Черкаської міської ради, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_7, про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовною заявою до КП «СУБ «Митниця» Черкаської міської ради, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_7, про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 18 травня 2015 року по вул. Б. Вишневецького, 29 в м. Черкаси автомобіль ГАЗ-САЗ 4509, д.н.з. НОМЕР_4, що належить КП «СУБ «Митниця», під керуванням співробітником цього підприємства ОСОБА_7, зіткнувся з автомобілем «RENAULT MEGANE», д.н.з. НОМЕР_5 та «CITROEN JUMPY», д.н.з. НОМЕР_2, що знаходились попереду нього, внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

При цьому, її автомобілем «CITROEN JUMPY», д.н.з. НОМЕР_2 керував її чоловік - ОСОБА_8

Відповідно до постанови Придніпровського районного суду м . Черкаси від 29 травня 2015 року по справі №711/4382/15 дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення співробітником КП «СУБ «Митниця» - ОСОБА_7 правил дорожнього руху України.

Зазначала, що на підставі її заяви судовий експерт автотоварознавець, оцінювач СПД ОСОБА_9 склав висновок за № 38 автотоварознавчого дослідження.

Відповідно до даного висновку матеріальний збиток, завданий в результаті пошкодження автомобіля становить 83 927,0 гривень.

На відновлення її автомобіля відповідно до рахунку-фактури за № ШЕ-0000059 від 21 серпня 2015 року з використаними запасними частинами та матеріалами, а також з урахуванням виконаних робіт складають суму 84 466,89 гривень.

Вказувала, що за подією, яка мала місце 18 травня 2015 року, Черкаською філією ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було складено страховий акт, а 17 серпня 2015 року їй перераховано страхове відшкодування у розмірі 32 427,0 грн.

Загальна сума майнової шкоди, завданої їй в результаті ДТП становить - 52 039,89 грн.

Вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди їй завдано і моральну шкоду, яку вона оцінює в 2000 грн., оскільки тривалий період часу вона та її чоловік не можуть користуватися автомобілем, який використовувався ними для роботи, а для відновлення його попереднього стану необхідні кошти.

Уточнивши свої позовні вимоги, остаточно просила суд стягнути з відповідача - КП «СУБ «Митниця» Черкаської міської ради на її користь в рахунок відшкодування майнової шкоди 52 039,89 гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000,0 гривень та понесені судові витрати (судовий збір та витрати на правову допомогу).

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 грудня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з КП «СУБ «Митниця» Черкаської міської ради на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди 52 039,89 грн.

Стягнуто з КП «СУБ «Митниця» Черкаської міської ради на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

Стягнуто з КП «СУБ «Митниця» Черкаської міської ради на користь ОСОБА_6 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 540,39 грн. та по оплаті правової допомоги в сумі 2000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду КП «СУБ «Митниця» Черкаської міської ради подало апеляційну скаргу.

Вважає, що рішення суду ухвалене без повного з'ясування всіх обставин, які мають важливе значення для ухвалення законного рішення у даній справі та з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Крім того, суд не надав оцінку доказам, з яких виходив при задоволенні позовних вимог, в тому числі грошових.

Просило рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 грудня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 травня 2015 року о 16 год. 10 хв. ОСОБА_7 керуючи автомобілем ГАЗ-САЗ 4509, державний реєстраційний номер НОМЕР_4, який належить КП «СУБ «Митниця», по вул. Б. Вишневецького, 29 в м. Черкаси зіткнувся з автомобілем «RENAULT MEGANE», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 та «CITROEN JUMPY», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що знаходились попереду нього, внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

При цьому, автомобілем «CITROEN JUMPY», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 керував чоловік позивачки - ОСОБА_8.

Згідно довідки, виданої Відділенням ДАІ м. Черкаси, транспортний засіб «CITROEN JUMPY», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 18 травня 2015 року о 16 год. 10 хв. отримав механічні пошкодження, а саме: задній бампер, задні двері, задні фонарі, передній бампер, передня права фара, решітка радіатора(а.с.5).

Відповідно до постанови Придніпровського районного суду м . Черкаси від 29 травня 2015 року у справі №711/4382/15 дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення працівником КП «Служба утримання «Митниця» - водієм ОСОБА_7 правил дорожнього руху України та накладено на нього адміністративне стягнення за ст. 124 КУАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.(а.с.4).

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку(ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина.

Згідно з п. 4, 6 роз'яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

06 квітня 2015 року між КП СУБ «Митниця» Черкаської міської ради та ПрАТ «УПСК» укладено поліс №АІ/5105787 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, предметом страхування якого є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані із відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу ГАЗ-САЗ 4509 д.н.з. НОМЕР_4(а.с.61).

Згідно вказаного полісу, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду життю і здоров'ю складає 100 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн., франшиза - 500 грн.

Заяви-повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від КП «СУБ «Митниця» та ОСОБА_6 надійшли до ПрАТ «УПСК» 19 травня 2015 року (а.с.62-63).

Відповідно до висновку № 38 від 3 червня 2015 року автотоварознавчого дослідження, вартість матеріального збитку, заподіяного позивачці ОСОБА_6, як власнику автомобіля «CITROEN JUMPY», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 83 927,00 грн.(а.с.6-10).

У вказаному висновку зазначено, що з технічної точки зору відновлення КТЗ є можливим, а з економічної точки зору відновлення КТЗ є доцільним. В цьому ж висновку зазначено, що вартість відновлюваного ремонту досліджуваного автомобіля складає 152 949,62 грн. та перевищує ринкову вартість автомобіля на момент пошкодження 83 927 грн., тому матеріальний збиток приймається рівний ринковій вартості транспортного засобу на момент пошкодження і складає 83927 грн.(а.с.10).

Згідно рахунку-фактури ФОП ОСОБА_10 № ШЕ-0000059 від 21 серпня 2015 року відновлення автомобіля позивачки з використаними запасними частинами та матеріалами, а також з урахуванням виконаних робіт складають суму 84 466,89 грн.(а.с.17).

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно з ст. 23 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (ч.1 ст.22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

17 серпня 2015 року позивачці перераховано страхове відшкодування у розмірі 32427 грн.(а.с. 81). З розміром даної виплати позивачка погодилась.

Дійсно, відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Однак, страхова компанія прийшла до висновку, що відновлення автомобіля було економічно необґрунтованим, тому 25 червня 2015 року між ФОП «ОСОБА_11» та ПрАТ СК «Українська пожежно-страхова компанія» було укладено договір на проведення автотоварознавчого дослідження. Перед оцінювачем було поставлено питання визначення утилізаційної вартості автомобіля. Відповідно до звіту №1654-зал., утилізаційна вартість автомобіля «CITROEN JUMPY», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 51 000 грн. (а.с. 75).

17 серпня 2015 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було складено страховий акт, згідно якого визначено розмір страхового відшкодування в розмірі 32 427 грн., а саме різницю між ринковою вартістю пошкодженого автомобіля та утилізаційною вартістю даного автомобіля (83 927 - 51 000- 500=32 427)(а.с.80).

Згідно ст. 30 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року N 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" відповідно до статті 21 Закону N 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

З вищевикладеного вбачається, що ліміт відповідальності встановлений полісом №АІ/5105787 становить 50 000 грн., а оцінено страховою та виплачено лише 32 427 грн. з чим погодилась позивачка ОСОБА_6 Однак звернулась до суду з позовом до КП СУБ «Митниця» саме за виплатою різниці між тим, що їй виплатила страхова та сумою коштів необхідних на відновлюваний ремонт автомобіля, а не різницею між страховим лімітом та сумою коштів необхідних на ремонт. Таким чином, фактично ОСОБА_6 не погодилась із виплаченою їй сумою страхового відшкодування.

Суд першої інстанції даної обставини не врахував та не залучив страхову компанію до участі у справі, хоча таке клопотання було заявлено відповідачем у справі.

Крім того, висновок автотоварознавчого дослідження № 38 від 3 червня 2015 року є неналежним доказом у даній справі, оскільки воно проведене поза межами розгляду даної справи, при його проведенні експерт не попереджувався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Клопотання про призначення експертизи сторони по справі не заявляли.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. В тому числі тієї, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна.

Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції, не врахував зазначені норми та роз'яснення, та враховуючи обставини справи і досліджені докази, дійшов до передчасного висновку про задоволення моральної шкоди, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження завданої моральної шкоди та її розміру.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Враховуючи наведене, судова колегія уважає, що апеляційна скарга КП «СУБ «Митниця» Черкаської міської ради підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу комунального підприємства "Служба утримання будинків "Митниця" Черкаської міської ради - задовольнити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до комунального підприємства "Служба утримання будинків "Митниця" Черкаської міської ради, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_7, про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_6 до комунального підприємства "Служба утримання будинків "Митниця" Черкаської міської ради, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_7, про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :