Справа № 534/273/16-ц
Провадження № 2/534/296/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комсомольської міської ради /треті особи з боку відповідача: Реєстраційна служба Комсомольського МУЮ, Комсомольська державна нотаріальна контора/ про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

В лютому 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому в порядку спадкування за законом просить визнати за ним право власності на квартиру, що залишилась після смерті його батька ОСОБА_2, померлого 01 серпня 2015 року. Позовні вимоги мотивовані посиланням на положення ст.ст. 328,1282,1261,1268 ЦК України.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач та треті особи до суду не зявились, направивши заяви про розгляд справи за відсутності свого представників. Вирішення спору залишають на розсуд суду (а.с. 22,25).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши представлені у справі письмові докази, суд встановив наступне:

01.08.2015 року помер ОСОБА_2 (а.с. 5), після смерті якого в Комсомольській державній нотаріальній конторі за заявою позивача сина померлого (а.с. 6) була заведена спадкова справа про прийняття спадщини (а.с. 4).

До складу спадщини увійшла квартира №79, розташована в житловому будинку № 11 по вул..Миру в м. Комсомольську, яка /зі слів позивача/ належала померлому на підставі свідоцтва про приватизацію /1/2 частка/ та свідоцтва про право на спадщину, що була прийнята батьком після смерті його матері /1/2 частка/ - відповідні правовстановлюючі документи суду не представлені.

Обгрунтовуючи заявлені у справі вимоги, позивач посилається на відсутність правовстановлюючих документів на квартиру та неможливість отримання їх дублікатів, в звязку з чим, нотаріальна контора відмовляє йому в видачі свідоцтва про право на спадщину. Просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на квартиру № 79, розташована в житловому будинку № 11 по вул..Миру в м. Комсомольську, що залишилась після смерті його батька.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного:

Завдання цивільного судочинства полягає в гарантуванні справедливого вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних, юридичних осіб та інтересів держави.

В контексті ст.15 ЦК України право на захист порушеного права виникає у особи в разі його порушення, а способи захисту порушеного права прямо передбачені ст.16 ЦК України.

Доводячи суду обгрунтованість заявлених вимог, позивач просить винести рішення про захист порушеного права шляхом його визнання.

Разом з тим, захист порушеного права у спосіб, як його вимагає позивач, суперечить принципу законності здійснення цивільного судочинства, як він передбачений ст. 2 ЦПК України, згідно із якою суд розглядає і вирішує справи відповідно до Конституції та законів України.

Так, у відповідності до ч.5 ст.11 ЦК України цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Щодо права власності, то ЦК України передбачає можливість його виникнення на підставі рішення суду у випадках, встановлених ст. 376 ЦК України, та підтвердження рішенням суду існуючого в особи права власності у випадках, встановлених ст.392 ЦК України. В інших випадках право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом.

Згідно із розясненнями, наданими ВССУ в листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Як вбачається з матеріалів справи, неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру обґрунтована нотаріусом посиланням на п.п.4.16 п.4 гл.10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України /далі по тексту Порядок/, згідно з яким «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві».

Водночас, Порядок регламентує не тільки обовязки, а і повноваження нотаріуса, зокрема і його право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій /Глава 7/, що кореспондується з положеннями ст.. 46. ЗУ «Про нотаріат», згідно з якою нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних

дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк

не може перевищувати одного місяця.

Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є

підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або

відмови у її вчиненні. Стаття 46 в редакції Закону N 614-VI ( 614-17 ) від 01.10.2008 \

Отже, за відсутності в матеріалах справи будь-яких даних на підтвердження факту відсутності/втрати документа, який засвідчує право власності на нерухоме майно /за умови, що копія свідоцтва про право власності на ? частку квартири на імя ОСОБА_2 була надана суду Комсомольською міською радою в якості додатку до поданого клопотання /а.с. 22/, та відсутності в матеріалах справи даних на підтвердження наміру їх отримання в установленому Законом порядку, зокрема шляхом вчинення нотаріусом у відповідності до ст..46 ЗУ «Про нотаріат», гл.7 Порядку дій щодо витребування відомостей та документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій, вимога позивача про захист порушеного права шляхом його визнання не є такою, що ґрунтується на вимогах Закону а відтак, не може бути задоволена судом в такій редакції через очевидність порушення /за умови задоволення вимог/ загальних положень цивільного судочинства, щодо способів захисту порушених прав та положень ст..376 ЦК України зокрема, яка передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 376 ЦК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом:

Суддя: Т.В. Окунь