Справа № 739/1153/16-ц
Провадження № 2/739/267/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2016 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - позивач), діючи через свого представника - Сафіра Федора Олеговича, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 06 червня 2006 року в розмірі 13 782 грн. 61 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору відповідачка отримала від позивача кредит у розмірі 2 200 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% на рік за користування кредитом на суму залишку заборгованості. Станом на 31 травня 2016 року відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, у результаті чого виникла прострочена заборгованість у розмірі 13 782 грн. 61 коп., з яких: 610 грн. 06 коп. заборгованість за кредитом, 9 040 грн. 04 коп. заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 3 000 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. фіксована частина штрафу та 632 грн. 51 коп. процентна складова штрафу за порушення грошового зобов'язання.

Відповідачкою на позов подано заперечення в яких остання просить в задоволенні позову відмовити повністю посилаючись на пропущення позивачем строку позовної давності, зазначаючи, що видана їй картка була дійсна до 06 червня 2013 року, позивачу було відомо про порушення його прав з 2013 року, однак протягом трьох років він жодного разу не подавав позову до суду про стягнення заборгованості і тому ним пропущено строк позовної давності.

У судове засідання представник позивача не з'явився при цьому подав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує повністю, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася, при цьому подала заяву про розгляд справи без її участі.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 06 червня 2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, що підтверджується його статутом (а.с. 17) та відповідачкою було укладено кредитний договір, без номеру, шляхом подання останньою заяви на відкриття карткового рахунку відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 2 200 грн. 00 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 6-12).

При укладенні цього договору сторони керувалися положенням частини першої статті 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до якого договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно пункту 3.1 Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови), що визначають умови укладеного сторонами договору, для надання послуг Банк відкриває Клієнту картковий рахунок, видає Клієнту картки, їх вид та строк дії визначається в заяві та в пам'ятці Клієнта, підписанням якої Клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата відкриття рахунку, вказана в розділі заяви «Відмітки Банку».

Із заяви відповідачки на відкриття карткового рахунку, датованої 06 червня 2006 року, вбачається, що в розділі «Відмітки Банку» зазначено про відкриття відповідачці в день подання заяви карткового рахунку та видачу картки №4149 6053 0199 4091 (а.с. 6).

Отже відповідачка, подавши відповідну заяву, підтвердила свою згоду на те, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами складають укладений між нею та позивачем кредитний договір.

З доданого до позовної заяви розрахунку вбачається, що після укладення договору відповідачка з 22 червня 2006 року користувалася кредитними коштами за укладеним договором (а.с. 3-5).

Викладене свідчить, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, укладеним з відповідачкою.

Згідно з пунктом 9.12 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

На час розгляду справи суду не надано жодних доказів, які б свідчили про інформування однією зі сторін зазначеного вище договору іншу сторону про його припинення, відповідно цей договір з моменту його укладення автоматично лонгувався на кожні наступні 12 місяців після укладення.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно пункту 6.5 Умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до пункту 6.6 Умов клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту) та оплатити Винагороду Банку.

Пунктом 8.6 Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Також згідно пункту 6.5 умов кредитування, підписаних відповідачкою, передбачено сплату комісії за надані банком послуги.

Згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З наданого суду представником позивача розрахунку заборгованості за договором, укладеним з відповідачкою 06 червня 2006 року, вбачається, що остання свої зобов'язання за договором належним чином не виконує, останній платіж на виконання договору був здійснений нею 18 листопада 2013 року в сумі 400 грн. 00 коп., у результаті чого станом на 31 травня 2016 року заборгованість відповідачки перед позивачем становила 13 782 грн. 61 коп., з яких: 610 грн. 06 коп. заборгованість за кредитом, 9 040 грн. 04 коп. заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 3 000 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. фіксована частина штрафу та 632 грн. 51 коп. процентна складова штрафу за порушення грошового зобов'язання (а.с. 3-5). Даний розрахунок суд визнає обґрунтований і таким, що відповідає умовам договору, укладеного між позивачем та відповідачкою.

З приводу доводів відповідачки про сплив строку позовної давності у справі і відповідно наявності підстав для відмови в задоволенні позову суд враховує наступне.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною першою статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів справи відповідачка після відкриття їй карткового рахунку та встановлення кредитного ліміту користувалася кредитними коштами та періодично здійснювала виплати для погашення заборгованості за кредитним договором. Останні платежі за договором були здійснені нею 08 листопада 2012 року у розмірі 127 грн. 48 коп., 07 лютого 2013 року у розмірі 200 грн. 00 коп. та 18 листопада 2013 року у розмірі 400 грн. 00 коп.

Частиною першою статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Згідно частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З наведених вище положень законодавства висновується, що здійснення відповідачкою періодичних платежів на виконання умов кредитного договору для погашення наявної заборгованості свідчило про визнання останньою свого боргу та переривало строк позовної давності, після чого перебіг даного строку починався заново. Отже, строк позовної давності за кредитним договором тривалістю у три роки обраховується з дня, наступного за днем останнього погашення відповідачкою заборгованості, тобто з 19 листопада 2013 року. Той факт, що картка, надана позивачем відповідачці для користування кредитними коштами, була дійсна до 06 червня 2013 року жодним чином не змінює наведених вище висновків суду.

Оскільки позовна заява позивачем подана до суду 11 липня 2016 року, суд приходить до висновку, що позов подано у межах визначеного законодавством трьохрічного строку позовної давності, тому доводи відповідачки про закінчення строку позовної давності і відповідно про наявність підстав для відмови в задоволенні позову є необгрунтованими.

За таких обставин, враховуючи встановлений факт неналежного виконання відповідачкою свого грошового зобов'язання та пред'явлення позивачем позову в межах строку позовної давності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору, у розмірі 1 378 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 526, 530, 610, 611, 634, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», (адреса реєстрації: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) заборгованість за кредитним договором, без номеру, від 06 червня 2006 року у розмірі 13 782 (тринадцять тисяч сімсот вісімдесят дві) гривні 61 копійка.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко