Справа №: 272/205/16-ц
Провадження № 2/272/207/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року

Андрушівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Палазюк В.М.

при секретарі - Поліщук Н.П

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що є власником частини житлового будинку № 6 по провул. Котовського в м. Андрушівка, Житомирської області. За даною адресою зареєстровані відповідачі, які є його дітьми, однак фактично не проживають в даному будинку з 2006 року. Реєстрація відповідачів в належному йому будинку обмежує його законні права як власника., посилається на те, що відповідачі не беруть участі по утриманню будинку. Позивач просить визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування зазначеним будинком.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що з колишньою дружиною він розлучився в 1996 році і вона поїхала в пошуках роботи в м. Київ, де наймала квартиру, а діти залишились проживати в спірному будинку. Дочка в 2008 році вийшла заміж, проживаючи в ІНФОРМАЦІЯ_1, там же родила дитину. Допомогу на дітей вона оформляла та отримувала в м.Андрушівці, і він особисто ходив до управління праці і соціального захисту, щоб підтвердити місце проживання дітей своєї дочки у спірному будинку. Будь-яких перешкод в користуванні будинком він відповідачам не чинив. Син має ключ від будинку, оскільки саме він привіз новий замок і поставив його. Його син ОСОБА_5 приблизно раз у півроку приїжджає до нього. Син працює в Києві, там же по місцю роботи і проживав.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила, що проживає з позивачем разом останні півтора року. Його син ОСОБА_5 періодично приїжджає, будь яких перешкод в доступі до будинку не має. Останній раз приїжджав в жовтні 2015 року. Дочка ОСОБА_3 не приїжджала жодного разу, а лише передавала документи на дитину для оформлення соціальної допомоги. Старша ж дитина відповідачки ходить до школи за її фактичним місцем проживання в Черкаській області, тому просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилась, надіславши заперечення, згідно яких позов не визнає, оскільки вона ніякого іншого житла у власності не має, а наймає його. Періодично приїжджає до м. Андрушівки, де отримує соціальну допомогу на дітей, однак через зміну замків в будинку, не може до нього потрапити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з»явився більше двох разів, будучи належним чином повідомленим за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач є власником 46/100 частин житлового будинку № 6 по провул. Котовського в м. Андрушівка, Житомирської області, що підтверджується копією договору купівлі продажу та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.5-8). Як свідчить довідка Андрушівської міської ради та копія будинкової книги, в даному будинку зареєстровані крім позивача відповідачі, як члени сім»ї.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що останній раз бачила в спірному будинку відповідачів приблизно 20 років тому, коли вони були ще маленькими дітьми.Однак пояснення свідка в частині строку відсутності відповідачів за місцем проживання, суперечать твердженням позивача. Окрім того відповідача ОСОБА_4 свідок бачила в жовтні 2015 року, який приїжджав на день народження до позивача.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він з дитинства знає відповідачів, поряд з якими проживав. З ОСОБА_4 продовжує дружити до цього часу. Таню не бачив близько десяти років, а ОСОБА_4 періодично приїжджає, останній раз близько року тому. Він працює в Києві та винаймає житло. Свідок пояснив, що деякий час в спірному будинку не проживав ніхто, оскільки поїхали в м. Київ для трудовлаштування, а приблизно п»ять років тому повернувся позивач та став проживати в даному будинку.

Згідно інформації відділу освіти Уманської райдержадміністрації дочка відповідача ОСОБА_8 закінчила перший клас Ладижинської ОСОБА_9 ступенів Уманського району, Черкаської області.

Згідно довідки Фурманської сільської ради Уманського району Черкаської області ОСОБА_3 проживає в с. Фурманка і винаймає житло, так як власного житла не має., що спростовує твердження позивача про наявність в неї іншого житла, де вона зобов»язана зареєструватись.

Згідност.47 Контситуції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст. 405 ЦК України Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і

власником житла або законом.

Визначальною вимогою для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом є відсутність поважних причин, які б перешкоджали праву на користування житлом.

Матеріалами справи, поясненнями свідків, позивача та представника позивача підтверджується, що ОСОБА_5 періодично приїжджає, не втрачаючи зв»язку із спірним будинком. Іншого житла він не має, проживаючи або в найманому житлі, або в пристосованих умовах за місцем своєї роботи. Як свідчить копія будинкової книги він знімався із реєстрації в цьому будинку в 2008 році та в 2012 році знову зареєстрований . Доказів того, що дана реєстрація місця проживання відбулась без згоди позивача, а саме він володів будинковою книгою, він не надав. Відповідач ОСОБА_3 згідно пояснень позивача та представника позивача та згідно інформації, викладеної в її запереченнях виїхала з спірного будинку в м. Київ, де утворила сім»ю. Проживаючи в с. Фурманка, не маючи житла, соціальну допомогу на дітей оформляла в м. Андрушівка за спірною адресою та за згодою позивача.

У відповідності до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проте, позивач не довів тих обставин, що відповідачі відсутні за своїм місцем реєстрації без поважних на те причин.

Невиконання обов'язку щодо участі в утриманні будинку членом сім'ї власника є підставою для звернення до суду із відповідними вимогами до такої особи, а не підставою для визнання втратившим право на житло. Посилання позивача на неможливість оформлення субсидії з підстав реєстрації відповідачів також нічим не підтверджена.

Позивачу та представнику позивача судом роз»яснено обов»язок надати докази та право заявити клопотання про витребування доказів судом, однак таким правом вони не скористались.

Виходячи з наведеного суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, а тому в його задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення , а особами, які не були присутні у судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:ОСОБА_10