Справа № 318/1990/16-ц
Номер провадження №2-о/318/38/2016
У Х В А Л А

іменем України

"23" серпня 2016 р. м. Кам'янка-Дніпровська

Суддя Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області Васильченко В.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції в Запорізькій області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду в вищевказаною заявою в якій зазначає, що 08.04.2014 року він та ОСОБА_4, уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Знам'янка Знам?янського міськрайонного управління юстиції в Кіровоградській області, про що складено актовий запис № 21 від 08.04.2014 р. У свідоцтві про шлюб було вказано громадянство нареченого - Сирійська Арабська Республіка. 30.04.2014 року йому було видано посвідку на тимчасове проживання НОМЕР_1 в Україні, в якій у розділі «Громадянство» зазначено СИР/SYR. 10.02.2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції їм з дружиною було видане свідоцтво про народження дитини, в якому вказано громадянство батька дитини - Сирійська Арабська Республіка. 12.07.2016 р. заявнику було видано посвідку на постійне проживання в Україні НОМЕР_2, в якій також у розділі «Громадянство» зазначено СИР/ SYR. 12.07.2016 року Енергодарський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області їм з дружиною видав свідоцтво про народження другої дитини, в якому також вказано громадянство батька дитини - Сирійська Арабська Республіка. Однак, як вказує заявник, він, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року у Алайн, Об'єднані Арабські Емірати, батько - ОСОБА_1, громадянин Палестини, мати - ОСОБА_2, громадянка Палестини, що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано 14.08.2007 року та до якого додається переклад, виконаний 08.12.2015 року. До того ж, у Сирійській Арабській Республіці йому була видана посвідка на тимчасове проживання для громадян Палестини. Також, у Сирії він отримав проїзний документ для Палестинських біженців НОМЕР_3. Заявник вважає, що зазначені відомості, підтверджують інформацію, що він є громадянином Палестини, а не громадянином Сірійської Арабської Республіки, як зазначено в офіційних документах, виданих йому на території України. Заявник просив суд, встановити факт, що він, ОСОБА_3, є громадянином Палестини, а не Сирійської Арабської Республіки.

Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Згідно приписів ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред'явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Відповідно до правил ст. 256 цього ж Кодексу суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, чинний ЦПК України застосовується до регулювання процесуальних питань, які виникають у сфері приватноправових відносин.

Як вбачається із заяви, ОСОБА_3 ставить питання щодо встановлення факту його громадянства, а отже, правовідносини, які склалися у зв'язку з цим, володіють такою ознакою як «іноземний елемент».

Провідником колізійного методу регулювання та виразником специфіки правозастосування при вирішенні спорів, що витікають з приватних правовідносин за участю «іноземного елементу» є Закон України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року № 2709-IV.

В силу приписів ст. 2 Закону України «Про міжнародне приватне право», цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом: 1) визначення застосовуваного права; 2) процесуальна правоздатність і дієздатність іноземців, осіб без громадянства та іноземних юридичних осіб; 3) підсудність судам України справ з іноземним елементом; 4) виконання судових доручень; 5) визнання та виконання в Україні рішень іноземних судів.

Таким чином, як чинний ЦПК України, так і Закон України «Про міжнародне приватне право» регулюють питання, які виникають виключно у сфері приватноправових відносин.

Питання ж встановлення, визнання, приналежності чи тощо до громадянства іншої держави відносяться до сфери публічноправових відносин.

Так зокрема, Закон україни «Про громадянство України» від 18.01.2001 р. (з відповідними змінами), визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішені питань громадянства, порядок оскарження рішень органів з питань громадянства, дії чи бездійяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Отже, порядок набуття громадянства, встановлений зазначеним Законом україни, тому встановлення в судовому порядку факту набуття чи знаходження в громадянстві України не передбачено. Аналогічно вирішується питання і щодо факту встановлення громадянства іноземного громадянина. При незгоді з рішенням відповідних органів з цього питання заявник вправі оскаржити їх у порядку встановленому відповідним національним законодавством.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у кожному разі суддя зобов'язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.

В силу приписів п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Оскільки законодавством встановлений інший порядок, а не судовий, підтвердження іноземного громадянства, то суд вважає, що заявнику слід відмовити у прийнятті його заяви.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_3 у прийняття заяви про встановлення юридичного факту, з підстав того, що законодавством встановлений інший порядок підтвердження знаходження в громадянстві іноземної держави.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Кам'янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Васильченко