АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/2381/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2414/16Головуючий у 1-й інстанції Демиденко І. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.,

суддів: Хіль Л.М., Мартєва С.Ю.

секретар Колодюк О.П.

за участі представника позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Електромонтаж-410"

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 червня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Електромонтаж-410" про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом та, остаточно визначившись у позовних вимогах відповідно до заяви від 24 травня 2016 року (а.с. 30-33), просив стягнути з ТОВ «Електромонтаж-410» на його користь 17 590,46 грн. заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку, що підлягали виплаті при звільненні; 4972,20 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні; 10000 грн. моральної шкоди та 4000 грн. витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 16.09.2015 року він був прийнятий на роботу до ТОВ «Електромонтаж-410» на посаду електромонтажника силових мереж та електроустановок 3 розряду . 07.04.2016 року він був звільнений з роботи за угодою сторін.

Зазначив, що до його звільнення у відповідача рахувалась перед ним заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2015 року по день його ( позивача) звільнення. Вказав, що в день його звільнення підприємство видало йому трудову книжку, однак не провело з ним повного розрахунку із заробітної плати, а також не виплатило йому компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку.

Вказував, що такими неправомірними діями відповідача йому було заподіяно моральної шкоди.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Електромонтаж-410» на користь ОСОБА_3 заборгованість із заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку у розмірі 17 590,46 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 4972, 20 грн.; 4000 грн. витрат на правову допомогу та 10000 грн. моральної шкоди.

Вирішено питання про судові витрати.

Непогодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржило ТОВ «Електромонтаж-410», просило змінити його зменшивши розмір стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а в частині стягнення витрат на правову допомогу та моральної шкоди у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 був прийнятий на роботу ТОВ «Електромонтаж-410» електромонтажником силових мереж та електроустаткування 3 розряду згідно наказу № 75-к від 15.09.2015 року, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці.

07.04.2016 року позивач був звільнений з займаної посади за угодою сторін у відповідності до ч.1 ст. 36 КЗпП України згідно наказу № 27-к від 07.04.2016 року, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці.

Статтею 47 Кодексу Законів про працю України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 166 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 Кодексу Законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В порушення ст. 116 КЗпП України при звільненні ОСОБА_3 07.04.2016 року не було здійснено повний розрахунок.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції належним чином не зясував розмір належних до виплати позивачеві коштів у звязку із звільненням.

Стягуючи з ТОВ «Електромонтаж-410» заборгованість по заробітній платі на підставі довідки про доходи, виданою відповідачем (а.с. 11), суд першої інстанції залишив поза увагою необхідність стягнення належних позивачеві сум без урахування податків і зборів, тобто суму, що належить до безпосередньої виплати.

Станом на 24 травня 2016 року, заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_3В, скаладає 10 575,15 грн., що підтверджується розрахунком, наданим ТОВ Електромонтаж-410» (а.с. 52).

Згідно п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат за час щорiчної вiдпустки провадиться шляхом дiлення сумарного заробiтку за останнi перед наданням вiдпустки 12 мiсяцiв або за менший фактично вiдпрацьований перiод на вiдповiдну кiлькiсть календарних днiв року чи меншого вiдпрацьованого перiоду (за винятком святкових i неробочих днiв, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днiв вiдпустки.

Розрахунковим періодом для визначення середньоденної заробітної плати для розрахунку відпускних, згідно п. 2 Порядку є 12 календарних мiсяцiв роботи, що передують мiсяцю надання вiдпустки або якщо робітник пропрацював на підприємстві менше 12 місяців, фактичний час роботи з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому робітник іде у відпустку (звільняється).

Враховуючи, що ОСОБА_3 був прийнятий на роботу 16 вересня 2015 року, а звільнений 07 квітня 2016 року, то розрахунковий період становить з 01 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року.

Сума нарахованої за цей час заробітної плати складає 21 334,85 грн., кількість робочих днів 179. Таким чином, за 16 днів невикористаної відпустки сума компенсації складає (21 334,85 грн./179 днів * 16 днів) 1,5% військового збору та 18% ПДФО, що становить 1535,15 грн.

Як вказано відповідачем та не спростовується позивачем, 02 червня 2016 року була виплачена частина заробітної плати за грудень 2015 року у розмірі 1000 грн. Окрім того, до апеляційного суду було надано докази сплати26 липня 2016 року та 09 серпня 2016 року заборгованості із заробітної плати у загальному розмірі 4 145,21 грн., а тому загальна заборгованість із заробітної плати та виплати за невикористану відпустку становить 7 965,09 грн.

Згідно п.2 Порядку середньомiсячна заробiтна плата обчислюється виходячи з виплат за останнi 2 календарнi мiсяцi роботи, що передують подiї, з якою повязана вiдповiдна виплата.

Як вбачається з матеріалів справи, за лютий 2016 року ОСОБА_3 було відпрацьовано 20 робочих днів, нарахована заробітна плата становить 4106,72 грн., за березень 2016 року відпрацьовано 16 робочих днів, нарахована заробітна плата складає 2037,03 грн.

Таким чином, на період затримки розрахунку при звільненні з 08 квітня 2016 року по 24 травня 2016 року, припадає 36 робочих днів.

Отже, на період затримки розрахунку при звільненні, з відповідача підлягає стягненню 170,66 грн. * 36 днів = 6143,76 грн., а без урахування податків та зборів 4945,72 грн.

Окрім того, колегія суддів не погоджується з розміром відшкодування моральної шкоди, визначеної місцевим судом, оскільки при його розрахунку не було враховано ступінь моральних страждань позивача та характер неправомірних дій відповідача.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві фізичних і моральних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інші обставини. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

З огляду на тривалість порушення прав ОСОБА_3, а також на дії ТОВ «Електромонтаж-410» спрямовані на погашення заборгованості, колегія суддів вважає, що справедливим і розумним є відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, у розмірі 1000 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності стягнення на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу не були належним чином обґрунтованими.

Окрім того, розмір витрат на правову допомогу, що був стягнутий на користь позивача, повною мірою узгоджується із нормами ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», а також ст.ст. 84, 88 ЦПК України.

Виходячи з викладеного, у звязку з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом першої інстанції ухвалено помилкове рішення в частині стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку і за затримку розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди, яке відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 08 серпня 2016 року ТОВ «Електромонтаж-410» було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення.

Таким чином, з ТОВ «Електромонтаж-410» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 280 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. 4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Електромонтаж-410" задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 червня 2016 року в частині стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Електромонтаж-410" про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку, моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Електромонтаж-410» на користь ОСОБА_3 заборгованість із заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку у розмірі 7965,09 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 4945,72 грн.; моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

В іншій частині рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 червня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Електромонтаж-410" на користь держави (Отримувач УДКСУ у м. Полтаві; Код ; Банк отримувача Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області; Код банку отримувача 831019; Розрахунковий рахунок 0002; Код класифікації доходів бюджету 22030001) судовий збір у розмірі 280 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: --//-- ОСОБА_1

--//-- ОСОБА_4

ОСОБА_5

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: О.Ю ОСОБА_1