СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун. № 759/2520/16-ц
пр. № 2/759/2385/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

17.02.2016 року МТСБУ звернулось з позовом про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі понесених витрат в сумі 22 892,38 грн., судових витрат в розмірі 1 378,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 23.02.2013 року о 11:00 з вини відповідача сталася ДТП, в результаті чого був пошкоджений автомобіль «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 На момент скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач здійснив виплату відшкодування шкоди власнику пошкодженого транспортного засобу в розмірі 22 104,38 грн. Враховуючи, що позивач поніс додаткові витрати, пов'язані з послугами аварійного комісару за огляд пошкодженого автомобіля та збір документів у розмірі 788,00 грн., тому на підставі ст. 1191 ЦК України та п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позовні вимоги просить задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. В подальшому позивач просив стягнути з відповідача лише судові витрати, оскільки останній добровільно сплатив заявлену в позові суму.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та пояснив, що до нього ніхто не звертався з вимогою про сплату коштів на відшкодування шкоди внаслідок ДТП, лише після отримання з суду позовної заяви з додатками по даній справі він довідався, що його було визнано винним у ДТП. Після спілкування з представником МТСБУ в судовому засіданні 21.04.2016 року, і отримання від нього реквізитів для сплати коштів, він одразу (того ж дня) сплатив заявлену в позові суму витрат, пов'язаних із страховим відшкодуванням, що підтверджується квитанцією від 21.04.2016 року № 54.

Встановлено, що 23.02.2013 року приблизно о 11:00 в м. Києві по вул. Червоноармійській, 88, ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Лексус» д.н.з. НОМЕР_2, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1. Вказані обставини встановлені постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.09.2013 року у справі №752/15333/13-п №3/752/5587/13, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення (а. с. 14 - копія постанови).

В результаті вказаного ДТП пошкоджено транспортний засіб «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 Наведена обставина підтверджується довідкою ВДАІ Голосіївського РУ ГУ МВС України від 27.02.2013 року (а. с. 9).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована згідно полісу №АС/0199703 в ПрАТ «СК «Провідна», термін дії з 00 год. 00 хв. 23.02.2013 року до 22.02.2014 року. Наведена обставина підтверджується полісом №АС/0199703 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.02.2013 року (а .с. 10).

Відповідно до звіту №6597 про оцінку колісного транспортного засобу від 19.03.2013 року, вартість відновлювального ремонту досліджуваного КТЗ з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників, складає 26 525,25 грн. (а. с. 19 - 22).

Зазначена шкода винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ із заявою від 23.10.2013 року про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 23.02.2013 року на вул. Червоноармійській в м. Києві (а. с. 18).

Наказом МТСБУ №245 від 21.01.2014 року фінансовому управлінню наказано сплатити ОСОБА_3 суму в розмірі 22 104,38 грн. за шкоду, заподіяну в результаті ДТП (а. с. 28 - копія наказу).

23.01.2014 року МТСБУ на підставі заяви страхувальника від 23.10.2013 та наказу №245 від 21.01.2014 року, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 22 104,38 грн., шляхом перерахування коштів на рахунок АТ «Брокбізнесбанк», що підтверджується платіжним дорученням №267 (а. с. 29).

Також МТСБУ на підставі акту №6597 виконаних робіт за дорученням МТСБУ №20191 від 19.03.2013 року, здійснило виплату коштів ТОВ «АЕК «Довіра» за автотоварознавче дослідження автомобіля, в розмірі 788,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2090 від 21.05.2013 року (а. с. 30).

Таким чином, МТСБУ понесло витрати у розмірі 22 104,38 грн. + 788,00 грн. = 22 892,38 грн.

Згідно квитанції № 54 від 21.04.2016 року відповідач сплатив вказані кошти МТСБУ та повідомив про це останнього заявою від 22.04.2016 року (а. с. 46-47).

Позивач подав до суду позов з тих підстав, що МТСБУ сплатило страхове відшкодування за заподіяну відповідачем шкоду.

Вирішуючи даний спір, суд керується наступним.

У відповідності до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів, у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання правочину недійсним.

Статтею 1 ЦПК України закріплено, що метою цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

В силу зазначених норм законодавства, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно ч. 3 ст. 15 ЦПК України суди розглядають справи у порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ст. 30 ЦПК України).

За змістом наведених норм, позовне провадження характеризується наявністю матеріально-правового спору між сторонами, відповідачем у справах позовного провадження є особа - учасник цивільних правовідносин, яка порушує, не визнає або оспорює відповідні права позивача. Право на захист - це самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, позивач повинен довести обставину порушення, невизнання або оспорювання його прав, свобод чи інтересів відповідачем.

У зв'язку із вказаним, суд звертає увагу на наступне.

Після сплати страхового відшкодування у МТСБУ виникло право регресної вимоги до відповідача на суму сплаченого страхового відшкодування, а у відповідача обов'язок відшкодувати вказані витрати, тобто виникло зобов'язання.

Поняття «зобов'язання» визначене в ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Положення законодавства, на підставі яких позивач звернувся до суду, не встановлюють строків, в межах яких відповідач мав сплатити позивачу кошти, тому в даному випадку підлягали застосуванню загальні положення про строк виконання зобов'язання. Матеріали справи не містять доказів звернення МТСБУ до відповідача з вимогою про відшкодування страхової виплати, ОСОБА_1 заперечує отримання будь-яких вимог від МТСБУ.

Дізнавшись реквізити для сплати заявлених коштів, відповідач того ж дня сплатив позивачу відповідні кошти, що визнається сторонами і підтверджується матеріалами справи. Наведене свідчить, що ОСОБА_1 не порушував і не оспорював прав МТСБУ, а тому заявлений позов є безпідставним.

Також, враховуючи сплату відповідачем коштів, на час розгляду справи відсутній сам предмет спору, що виключає процесуальну можливість задоволення позову.

На підставі наведеного, суд відмовляє у задоволенні позову, а оскільки у задоволенні позову відмовлено, відсутні підстави для стягнення судового збору (ст. 88 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 509, 530 ЦК України, ст. ст. 1, 15, 30, 58-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги та може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ