Справа № 495/5243/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Левченко А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/5243/16-ц

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

про визнання права власності на частки земельної ділянки в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В :

06.07.2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2(далі по тексту відповідач-1), ОСОБА_3 (далі по тексту відповідач-2), ОСОБА_4 (далі по тексту відповідач-3), ОСОБА_5 (далі по тексту відповідач-4), ОСОБА_6 (далі по тексту відповідач-5), ОСОБА_7 (далі по тексту відповідач-6),ОСОБА_8 (далі по тексту відповідач-7), ОСОБА_9 (далі по тексту відповідач-8) про визнання права власності на частки земельної ділянки в порядку спадкування (а.с.2-3).

Так позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 2/10 частки земельної ділянки кадастровий №:01:002:0303 площею 0,0689га, що розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Миколаївська (колишня Дзержинського), 39, яка належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_10, померлому 08.10.2007року, та ОСОБА_11, померлій 28.09.2015 року, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку ЯЕ №677420, виданого 15.02.2008 року згідно за рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 15.06.2006 року № 23- V, від 31.07.2007 року № 84- V, від 15.01.2007 року № 178-V, співвласники - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11.

Позивач ОСОБА_1, в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та розглянути справу за його відсутністю (а.с.126-129).

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, в судове засідання не зявилися, але надали до суду заяви, згідно яких не заперечують проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та просять суд розглянути справу за їх відсутності (а.с.111-124).

Відповідач-4 та відповідач-5 ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відзив або заперечення на позов ОСОБА_1 до суду не надали та в судові засідання не з'явилися без поважних причин, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань не заявляли, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду.

Згідно із ч.2 ст.77 Цивільного процесуального кодексу, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.169 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.

Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за можливе і необхідне розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку про законність, правомірність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 є громадянином ОСОБА_12 Федерації, що підтверджується копією паспорту (а.с.4-5).

Відповідно до ст.414 Цивільного процесуального кодексу України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

В ОСОБА_13, що встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов'язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок є ОСОБА_13 України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до ч.1 ст.77 зазначеного Закону, підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України.

Батькам ОСОБА_1 - ОСОБА_10 та ОСОБА_11, на праві власності в рівних частках належали 20/100 часток домоволодіння з господарськими спорудами під № 39, що знаходиться в місті Білгород-Дністровському Одеської області, по вулиці Дзержинського на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Органом приватизації державного житлового фонду виконкому міської ради міста Білгорода-Дністровського 09.03.1998 року (Дублікат виданий 18.09.2001 року) та зареєстрованого Білгород-Дністровським бюро технічної інвентаризації 18.09.2001 року в книзі № 7, номер запису 886 та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером: 918290.

08.07.2007 року помер батько ОСОБА_1 - ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ЖД №113708, виданим відділом РАЦС Білгород-Дністровським МУЮ в Одеській області від 09.10.2007 року, актовий запис №616.

Після смерті батька ОСОБА_1 ОСОБА_10, спадщину прийняла мати ОСОБА_1 - ОСОБА_11, та Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області було видано свідоцтво про право на спадщину за законом ВКМ №795905 від 11.07.2008 року, реєстровий № 5038 (спадкова справа №452/2007).

Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складалося з: 20/200 часток домоволодіння з господарськими спорудами під № 39, що знаходяться в місті Білгород-Дністровському Одеської області, по вулиці Дзержинського та в цілому складається з трьох житлових будинків, зазначених на плані під літерами: «А» - житловою площею - 52,6 кв.м., загальною площею - 113,9 кв.м.; літ. «Б» - житловою площею 66,7 кв.м., загальною площею - 133,0 кв.м., ліг. «В» - житловою площею - 36,6 кв.м., загальною площею - 99.2 кв.м., літ. «а» - підвалу загальною площею 92.3 кв.м., та надвірних споруд під літерами: «Г», «Д», «Л» - сараїв; «І» - гаражу, № 1 - споруди.Реєстрація права власності підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на ъ нерухоме майно за № 21705256 від 29.01.2009 року.

28.09.2015 року померла мати ОСОБА_1 - ОСОБА_11, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЖД № 429757, виданти відділом РАЦС Білгород-Дністровським МУЮ в Одеській області від 02.10.2015 року, актовий запис №1169.

ОСОБА_1 прийняв спадщину та Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області відкрита спадкова справа № 322/2015, але після смерті матері ОСОБА_1 ОСОБА_11, йому стало відомо, що на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку ЯЕ №677420, виданого 15.02.2008 року згідно з рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 15.06.2006 року № 23-V, від 31.07.2007 року № 84-V, від 15.01.2007 року № I78-V ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 є співвласниками земельної ділянки на праві спільної сумісної власності, площею 0,0689 га, кадастровий №:01:002:0303, розташовану за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Дзержинського, 39.

Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора Одеської області листом від 21.06.2016 року за № 843/02-14 на звернення ОСОБА_1 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки після померлої 28.09.2015 року ОСОБА_11 (спадкова справа № 322/2015), повідомила, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, площею 0,0689 га, що розташована в місті Білгород-Дністровському Одеської області, по вулиці Миколаївська (колишня Дзержинського), 39 , не можливо по наступним причинам:в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 677420, виданого 15.02.2008 року Білгород-Дністровською міською радою Одеської області в списках співвласників земельних ділянок вказані ОСОБА_10, померлий 08.10.2007 року, спадкоємцем якого була ОСОБА_11, яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав (спадкова справа № 452/2007) та ОСОБА_11, а частки у спільний власності не визначені;відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а саме Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 677420, виданий 15.02.2008 року Білгород- Дністровською міською радою Одеської області.Рекомендовано звернутися до суду.

Дані обставини і стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із відповідною позовною заявою про визнання права власності на частки земельної ділянки в порядку спадкування.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, мати ОСОБА_1 ОСОБА_11, набула права на спадкування земельної ділянки кадастровий №:01:002:0303, яке після її смерті увійшло до спадкової маси, у звязку з чим це право не визнається, і як наслідок цього, позивач не може здійснити свої права щодо спадкового майна, яке залишилося після смерті його матері.

З наведеного виходить, що до спірних правовідносин у цій справі може бути застосовано положення ст.392 ЦК України, згідно з яким власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із ч.1 ст.86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до п. «в» ч.1 ст. 87 Земельного кодексу України, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами.

Згідно із ч.4 ст.89 Земельного кодексу України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки.

Згідно із ч.5 ст.89 Земельного кодексу України, поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 є співвласниками в рівних частках (по 1/10 ) земельної ділянки кадастровий №:01:002:0303, тобто частка з земельної ділянки кадастровий №:01:002:0303, яка на праві спільної сумісної власності належала, в тому числі ОСОБА_10, померлому 08.10.2007 року, та ОСОБА_11, померлій 28.09.2015 року, становить 2/10 часток.

Згідно із ст.1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України, в першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з чоловіка і жінки, що пережив і батьки.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцем ОСОБА_11 (померлої 28.09.2015 року) є ОСОБА_1М, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Положеннями ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності на частки земельної ділянки в порядку спадкування.

Керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1233, 1234, 1236, 1261 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 157, 169, 197, 208, 209 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про визнання права власності на частки земельної ділянки в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування на 2/10 частки земельної ділянки кадастровий №:01:002:0303 площею 0,0689га, що розташована за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Миколаївська (колишня Дзержинського), 39, яка належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_10, померлому 08.10.2007року, та ОСОБА_11, померлій 28.09.2015 року, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку ЯЕ №677420, виданого 15.02.2008 року згідно за рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 15.06.2006 року № 23- V, від 31.07.2007 року № 84- V, від 15.01.2007 року № 178-V, співвласники - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко