Провадження № 2/161/291/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Крупінської С.С.

при секретарі Бакай Г.М.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням терміну її виплати та середньомісячного заробітку за період затримки виплати належним сум,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням терміну її виплати та середньомісячного заробітку за період затримки виплати належним сум.

Позовні вимоги мотивує тим, що 13 лютого 2014 року був прийнятий на роботу до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на посаду контролера-касира на підставі трудового договору, який був зареєстрований в у Луцькому міському центрі зайнятості за № 4, яким визначено, що відповідач зобовязується оплачувати працю працівника в розмірі 1100, 00 гривень на місць. Проте, з липня 2014 року по листопад 2014 року відповідач не виплачував йому заробітної плати та звільнив із займаної посади. Просить суд стягнути з відповідача середньомісячний заробіток за весь час затримки в розмірі 4 414 грн. 53 коп.

В ході розгляду справи позивач збільшив свої позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату в розмірі 5 133,24 грн., заборгованість із виплати середнього заробітку за період затримки виплати належних мені сум із заробітної плати в сумі 19 659 грн. 39 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати в сумі 15 225, 23 гривень, а всього 40017 грн. 86 коп.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просили суд в його задоволенні відмовити.

Заслухавши думку учасників судового розгляд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як передбачено ст.ст. 94, 115 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 25 постанови № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Судом встановлено, що 13 лютого 2014 рок між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_2 було укладено трудовий договір відповідно до якого його було прийнято на посаду контролера-касира, та 20 лютого 2014 року було складено Акт введення в експлуатацію реєстраторів розрахункових операцій.

Згідно даного Акту вбачається, що реєстратор розрахункових операцій перебуває в контролера ОСОБА_4 і знаходиться за адресою: Ринок, смт. Шацьк, вул. 50 років Перемоги, 6.

На виконання умов трудового договору ОСОБА_4 приймав оплату за торгівельні місця на Шацькому ринку. Згідно до п. 5 даного розділу передбачено, що вихідні дні йому надаються у суботу та неділю. Однак, як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 виходив на роботу у вихідні дні, а саме в суботу та неділю, що підтверджується фіскальними звітними чеками, а тому час роботи у вихідні дні підлягає компенсації згідно ст. 107 КЗпПУ.

За період з 13.02. 2014 року по 31.10. 2014 року, ОСОБА_4І відпрацював 49 робочих днів, які припадали на святкові та вихідні дні. Кількість відпрацьованих святкових та вихідних днів за цей період становить 49 днів, оплата за які проводиться в подвійному розмірі, а тому невиплата заборгованості за роботу у святкові та вихідні дні становить 5 133,24 грн. з розрахунку 49 *(52,38*2), а тому дана сума заробітної плати підлягає стягненню з відповідача. Підтвердження часу роботи у вихідні та святкові дні є надані позивачем Z-звіти (а.с. 74-85)

Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після сплати боргу по заробітній платі в рамках виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні визначається у відповідності з вимогами абзацу 3 п. 2 та п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно з якими середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.

Позивачу згідно з відомостей про виплату грошей за 2014 рік було виплачено заробітну плату за вересень 2014 року в сумі 896 грн. 91 коп. та в жовтні 2014 року в сумі 1413 грн. 02 коп. , середній заробіток позивача складає 2 309 грн. 93 коп. Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 листопада 2014 року по 30 травня 2016 року становить 19 659 грн. 39 коп. (383 дні помножити на 51 грн. 33 коп. = 19 659 грн. 39 коп.)

Щодо строку звернення позивача до суду, то суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення середньомісячної заробітної плати за весь час затримки її виплати, так як перебіг його розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник, з вини якого сталося затримка виплати всіх належних при звільненні сум фактично розрахувався з ним. На час звернення з даним позовом до суду відповідач не виплатив належних йому сум заборгованості по заробітній платі.

Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація)

провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Станом на 30 травня 2016 року ОСОБА_4І позивачем надано розрахунок компенсації за затримку виплати заробітної плати. Затримка виплати зарплати більше ніж на один календарний місць спричиняє нарахування компенсації за її затримку в момент виплати такої заробітної плати, а тому слід стягнути з ОСОБА_2 компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати станом по 30.05.16 року. Сума компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати згідно розрахунку (а.с. 71-73) становить 15 225 грн. 23 коп.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути заборгованість по заробітній платі в розмірі 5 133 грн. 24 коп., середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 19 659 грн. 39 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати в розмірі 15 225 грн. 23 коп.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 14, 15, 30, 60, 61, 62, 88, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 36, 47, 116, 117 КЗпП України, Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 невиплачену заробітну плату в розмірі 5 133 (пять тисяч сто тридцять три) грн. 24 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати в сумі 15 225 (пятнадцять тисяч двісті двадцять пять) грн. 23 коп., середньомісячний заробіток за період виплати належних сум в розмірі 19 659 (девятнадцять тисяч шістсот пятдесят девять) грн. 39 коп., а всього 40 017 (сорок тисяч сімнадцять) грн. 86 коп.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Луцький міськрайонний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С.Крупінська