Справа № 186/989/16-ц
Провадження номер № 2/0186/525/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2016 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Демиденко С.М.

секретар: Фадєєва Т.Б.,

за участю

представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації за частку у спільному майні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення компенсації за частку у спільному майні.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що на підставі рішення Першотравенського міського суду від 07 червня 2016 року по справі №186/585/16-ц, за позивачем та відповідачем визнано право власності за кожним на ? частку квартири АДРЕСА_1.

Спірна квартира має загальну площу 43,10 кв.м., житлову площу 27,6 кв.м. та складається із двох житлових кімнат площами 15,0 кв.м. та 12,6 кв.м., а також квартира обладнана: кухнею -5,4 кв.м.; вбиральнею - 1,0 кв.м., ванною кімнатою - 2,2 кв.м. та передпокій - 3,9 кв.м., балкон - 0.80 кв.м.

На сьогодні між сторонами (співвласниками) існує спір, щодо володіння, користування та розпорядження частковою власністю, виділ часток у натурі є неможливим, тому позивач не вбачає іншого виходу, як вирішити дану справу в судовому порядку.

Згідно зі звітом про оцінку ? частки жилої двокімнатної квартири АДРЕСА_2 вартість ? частки квартири становить 172611,13 гривень.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості ? частини квартири АДРЕСА_3 у розмірі 172 611,13 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, наполягав на його задоволенні, оскільки спільне використання майна не можливе.

Відповідач в судовому засідання пояснила суду, що не згідна з позовними вимогами, жодних перешкод у користуванні квартирою вона позивачу не чинить, не має коштів та не бажає викупати частку позивача в спільній сумісній власності. Прохала суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року позивач та відповідач є співвласниками житлової квартири АДРЕСА_4, Дніпропетровської. Зазначена квартира перебуває в спільній частковій власності сторін у справі, кожному з них належить відповідно по ? частці.

Відповідно до звіту про оцінку майна №РСМ-0716-002 від 16 липня 2016 року вартість ? частки двох кімнатної квартири АДРЕСА_5, складає, без ПДВ 172611,13 гривень.

Представник за довіреністю ОСОБА_3 26 липня 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення компенсації вартості ? частки квартири АДРЕСА_3.

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. 319 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Виходячи із цих положень правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України, з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом, незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ в натурі частки із спільного майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Крім того, відповідно до приписів ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння і користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

Під час розгляду справи відповідач не заперечувала проти виділу частки позивача у житловій квартирі, зазначала, що не чинить йому жодних перешкод у користуванні квартирою, пропонувала ОСОБА_3, щоб він користувався житловою кімнатою більшої площі, оскільки вона не має бажання викупати ? часку квартири, що належить позивачу бо це створить для неї непомірний матеріальний тягар, проте представник позивача, просив і наполягав саме на стягненні грошової компенсації вартості належної йому частки у майні.

Суд вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки, згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України, обовязковими умовами для виникнення у співвласника спільної часткової власності права на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки є дві обставини: 1) Якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом; 2) або є неможливим.

Під час судового розгляду жодна з цих обставин не встановлена, оскільки позивач на виконання вимог ст. 60 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин, не зважаючи на те, що судом неодноразово розяснювалися процесуальні права та обовязки сторін.

Крім того, як вбачається з позовної заяви, предметом позовних вимог який не змінювався представником позивача, є отримання компенсації за ? частку квартири АДРЕСА_6.

Що повністю суперечить наявним матеріалам справи, відповідно до яких зазначена нерухомість сторонам у справі не належить.

Керуючись ст.ст.10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України ст. 364 ЦК України суд,

в и р і ш и в:

В задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації за частку у спільному майні відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.М. Демиденко