Справа №591/6441/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/14/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній Л. І.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28 вересня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Зарічного районного у м. Суми відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, у якому після уточнення, ОСОБА_3 просив визнати його батьківство відносно малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов'язати Зарічний відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про народження вказавши в графі відомостей про батька ОСОБА_3 та змінити прізвище дитини на «Шевченко».

Свої вимоги мотивує тим, що перебував з ОСОБА_4 у незареєстрованому шлюбі, постійно з вересня 2001 року по квітень 2010 року проживав з нею однією сім'єю у квартирі його батьків. 01.06.2005 року у них народився син ОСОБА_6. На момент оформлення документів позивач працював за межами міста, а відповідач самостійно зареєструвала народження дитини і у свідоцтві про народження дані про батька зазначила як ОСОБА_7, замість вірного ОСОБА_3, оскільки він є насправді батьком цієї дитини.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28.09.2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено за необґрунтованістю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Також в апеляційній скарзі заявлено клопотання про призначення судової генетичної експертизи щодо батьківства позивача відносно ОСОБА_5 та про виклик в судове засідання свідків.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд не надав належної оцінки тому, що відповідач вказала у свідоцтві про народження в графі відомості про батька імя та по батькові саме позивача та, що дитина народилася у період їх спільного проживання.

Крім того, не було взято до уваги той факт, що протягом 2013 2014 років ОСОБА_4 не проживала на території України, а утриманням та вихованням малолітнього ОСОБА_6 займався позивач.

Вказує, що судом було неправомірно відхилено клопотання позивача про виклик у судове засідання свідків, які могли б підтвердити факти, встановлення яких має значення для визнання батьківства, та не було вирішено питання про проведення призначеної у справі експертизи на іншу дату після неявки ОСОБА_4 до експертної установи у звязку відсутністю у неї такої можливості.

В судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримав і просив задовольнити, пояснив, що після переїзду відповідача разом з сином ОСОБА_6 до Російської Федерації, він продовжує з ним спілкуватися, а з кінця травня місяця по 27 серпня цього року, доки дитини перебувала в м. Суми, спілкування з дитиною мали постійний характер.

Представник відповідача просив рішення залишити без змін, оскільки позивач не надав переконливих доказів, які підтвердили його батьківство.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що кровну спорідненість між позивачем та ОСОБА_5 можливо встановити лише шляхом проведення судово-генетичної експертизи, яка була призначена та не відбулася через неявку ОСОБА_4 до експертної установи з поважних причин, а ОСОБА_3 не надано належних та переконливих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Проте з таким висновком місцевого суду колегія суддів не може погодитись виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 128 СК України визнання батьківства за рішенням суду відбувається за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи за даними свідоцтва про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції 15.06.2005 р. батьками цієї дитини вказані: батько ОСОБА_7, а мати ОСОБА_4.

Підставою запису до актового запису про народження за № 1101 від 15.06.2005р. дитини є заява матері № 104-03-32 від 15.06.2005р., т.т запис про батька дитини вчинено відповідно до ст. 135 СК України.

За повідомленням Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради ОСОБА_4 перебуває на обліку в департаменті і отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям та допомогу на дітей одиноким матерям, яка була їй призначена на сина ОСОБА_6 з 01.06.2005 року по 31.07.2023 рік.

За клопотанням позивача судом першої інстанції ухвалою від 28.01.2015р. призначалась експертиза по встановленню батьківства методом ДНК-аналізу, проведення якої доручалось фахівцям Дніпропетровського обласного бюро судово-медичних експертиз, з дорученням надати експерту біологічні зразки, які будуть представлені сторонами у справі, відбір яких доручено здійснити Харківському обласному бюро судово-медичних експертиз.

Призначена експертиза не відбулась, оскільки у своїй заяві до суду відповідач повідомила проте, що у звязку із переїзд на постійне місце проживання до Російської Федерації в м. Москва разом з дитиною, де вона знайшла постійну роботу, а дитина розпочала навчання в місцевій школі, тому немала реальної можливості зявитися до м. Харкова.

Клопотання позивача про забезпечення позову шляхом обмеження виїзду відповідача за межі України ухвалою суду від 10.07.2015р. залишено без задоволення.

Клопотання позивача про примусовий привід відповідача через її ухилення від проведення судової-біологічної експертизи, суд першої інстанції своєю ухвалою від 15.07.2015р. повторно призначив дану експертизу, доручивши виконання приводу відповідача разом з сином ОСОБА_4 ОСОБА_6 - Сумському МВ УМВС України в Сумській області. Обставини проведення призначеної експертизи та наслідки ухилення від її проведення були доведені відповідачу. Остання надала 27.04.2015р. письмове зобовязання зявитися разом з сином на проведення експертизи до м. Харкова, але своє зобовязання не виконала. Через відсутність біологічних зразків крові судово-біологічна експертиза не була проведена. Клопотання позивача про допит свідків судом відхилено.

У додаткових поясненнях представник відповідача повідомив проте, що 15.07.2015р. в м. Суми у відповідача народилася друга дитина і тому через поважні причини вона не може зявитися на проведення призначеної експертизи

В основу висновків суду про підстави відмови у позові покладено недоведеність позивачем кровної спорідненості з дитиною саме судово-біологічною експертизою та відмова у визнанні судом факту для зясування якого була призначена експертиза, оскільки зразки крові повинні відбиратися у дитини, мати якої не дала на це згоду, а відбір крові у матері не має обовязкового характеру. Враховуючи наявність поважних причин, з яких остання не може зявитися у м. Харків для відбору зразків крові, відмовив у встановленні факту, для зясування якого призначалось проведення такої експертизи.

Отже, суд першої інстанції в порушення норм ст. 10 ЦПК України, визнавши причини ухилення відповідача від проведення експертизи поважними, відмовивши позивачу у допиту свідків, не сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи, позбавив можливості позивача надати суду інші докази, що засвідчують походження дитини.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач не заперечила, що дійсно після повернення позивача з Швейцарської Конфедерації з жовтня 2003 року вона проживала разом з ним як подружжя без реєстрації шлюбу і саме у цей період у них народися син ОСОБА_6, який з моменту народження прожив з ними у квартирі батьків позивача за адресою: АДРЕСА_1. У період перебування позивача за кордоном мала стосунки з іншим чоловіком і тому у неї є сумнів стосовно батьківства позивача відносно її сина ОСОБА_6.

Ці дані підтвердили в судовому засіданні опитані свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які є її подругами.

Враховуючи, що сторонами визнано дату повернення позивача з Швейцарської Конфедерації восени 2003 року, а згідно обмінної карти № 730 відомостей пологового будинку, пологового відділення лікарні про новонародженого (амбулаторна картка ОСОБА_4 ОСОБА_6), якого народила ОСОБА_4М з терміном вагітності 39 тижнів, ці покази не спростовують ствердження позивача проте, що дитини народжена під час їх спільного проживання як подружжя. Адреса проживання дитини на амбулаторній карті Бережника Нікити визначена вул. СКД 3/3-26.

Крім того, представлений позивачем альбом «Наш малыш», де записи вчинені рукою відповідача, і ці обставини вона підтвердила в судовому засіданні, на аркуші «А вот моя семья» у розділі мій батько вказано ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3. За даними паспорту позивач народився 15.11.1976 року у м. Суми.

У відповіді головний лікар комунального закладу Сумської обласної ради «Обласний клінічний перинатальний центр» повідомляє, що не може надати ксерокопію обмінної карти (форма №111/0) «Індивідуальна карта вагітної і породіллі» ОСОБА_4 у звязку із закінченням терміну її зберігання.

За клопотанням позивача і за згодою відповідача колегією суддів була призначена судова-імунологічна експертиза, проведення якої доручено обласному комунальному закладу «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» для встановлення належності крупи крові ОСОБА_3, ОСОБА_4 та малолітнього ОСОБА_5 на підставі відібраних зразків крові цим медичним закладом, та Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи для вирішення питання чи є біологічним батьком позивач відносно малолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_6 на підставі біологічного матеріалу отриманого після відбору зразків крові як сторін так і малолітньої дитини, оскільки вирішується питання встановлення батьківства відносно дитини, яка народилася у відповідача.

Питання понесення витрат на проведення такої експертизи та фактичних витрат для проїзду відповідача разом з дитиною до обласного комунального закладу «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи», розташованого у м. Суми, покладено на позивача за його згодою.

За повідомленням обласного комунального закладу «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» позивач тричі 9 та 26 лютого і 8 квітня цього року прибував до медичного закладу для відбору зразків, відповідач разом з сином до медичного закладу не прибувала, у звязку з чим була постановлена ухвала про примусовий привід до медичного закладу у м. Суми відповідача разом з сином, виконання якої було доручено Сумському відділу поліції (м.Суми) головного управління Національної поліції в Сумській області.

За повідомленням заступника в.о. начальника Сумського ВП (м. Суми) ГУНП в Сумській області вжитими заходами не було забезпечено здійснення примусового приводу ОСОБА_4 разом із сином ОСОБА_6 до обласного комунального закладу «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи».

Як підтвердили позивач та представник відповідача, остання дійсно у в літній період цього року перебувала разом з сином ОСОБА_6 в м. Суми і проживала за місцем постійної реєстрації АДРЕСА_2, але у своїй заяві до суду від 08.08.2016р., посилаючись на власні міркування, категорично відмовилася від виконання ухвали апеляційного суду щодо проведення призначеної експертизи і примусового приводу разом з сином до обласного комунального закладу «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи».

У листі завідуючої відділенням судово-медичної імунології обласного комунального закладу «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» зазначається, що згідно п.2.1.13 Правил проведення судово-медичних експертиз (досліджень) у відділеннях судово-медичної імунології бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоровя України від 17.01.1995р. №6 (далі Правила), у відділенні судово-медичної імунології зразки крові відбираються лише при призначені судово-медичних імунологічних та цитологічних експертиз з подальшим виконанням відповідних експертизу відділеннях та після проведення дослідження не зберігаються, а віддаються особі, яка призначила експертизу, тому доцільне проводити відбір зразків крові одночасно у всіх осіб, які проходять по справі.

За приписами п. 2.5.5 цих Правил при експертизі спірного батьківства забір крові в осіб, які проходять по справі здійснюються тільки при одночасному їх прибуття до відділення.

У звязку з приведеним, колегія суддів визнає висновок суду першої інстанції щодо необовязкової участі відповідача у проведенні експертизи є помилковим і суперечить приведеним Правилам.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Через ухилення відповідача від прийняття участі в призначеній судово-імунологічній експертизі та від надання експертам зразків своєї крові та сина ОСОБА_6, внаслідок чого проведення призначеної експертизи не відбулось і ці обставини позбавили позивача надати суду доказ з приводу визначення кровної спорідненості між ним та малолітнім сином відповідача, відсутність поважних причин, які б перешкоджали відповідачу зявитися разом з дитиною до обласного комунального закладу «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» для відбору зразків крові, колегія суддів, надавши оцінку в сукупності усім доказам по справі, визнає факт доведеності позивачем свого батьківства відносно малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд відхиляє заперечення представника відповідача, що факт батьківства визнається тільки на підставі результатів судово-імунологічної експертизи, бо як визначено у ч. 2 ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи.

Матеріалами справи доведено, що дитина народилася у період спільного проживання сторін як подружжя, відповідач, як мати, засвідчила позивача батьком дитини в їх сімейному альбомі, в суді, не визнаючи позов, висловив сумнів стосовно його батьківства, від проведення експертизи відмовилася, інших доказів, які спростували представлені позивачем докази не надала. Свідчення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не стосується періоду життя відповідача після повернення позивача із закордону восени 2003 року.

Представлені позивачем суду докази відповідно до статей 56-59 ЦПК України зібранні відповідно норм процесуального закону і є належними та допустимими, тому покладені в основу задоволення вимог про визнання його батьківства відносно малолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції відмовлено без надання правової оцінки іншим доказам представленим позивачем є обґрунтованими і приймаються до уваги колегією суддів.

Щодо позовних вимог про внесення змін до актового запису про народження дитини, колегія виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 цього Кодексу за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Статтею 145 СК України визначено, що прізвище дитини визнається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини можуть вирішуватися судом.

Як передбачено ч. 5 ст.148 СК України у разі заперечення одним з батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися судом.

При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обовязків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Як зазначив позивач у позові і пояснював в судовому засіданні, реєстрація народження дитини відбулась за заявою відповідача до органу державної реєстрації актів цивільного стану в порядку ст.135 СК України, бо він мав виїзний характер роботи і заява була подана в його відсутність з метою отримання державної соціальної допомоги, подавати спільну заяву відповідач відмовилася, тому він звернувся до суду.

Відповідач в судовому засіданні підтвердила, що нею позов не визнається в повному обсязі, тому у звязку з визнанням позивача батьком дитини ОСОБА_5 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 за рішенням суду, колегія суддів на підставі ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398 та ст. 134 СК України вважає, що за таких обставин до актового запису №1101, вчиненого 15.06.2005р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, підлягає внести зміни, виключив дані про батька «Бережник Олег Володимирович», шляхом вчинення таких дій відповідачем в особі Зарічного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції.

Щодо вимог про зміну прізвища дитини, то враховуючи викладені вище норми матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що в цій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки на час розгляду справи дитина досягла 11 років і для вирішення цього питання підлягає врахуванню її згода, але дитина з цього приводу не була допитана ані органом опіки та піклування, ані в суді. Батьки виконують свої обовязки щодо виховання дитини, а інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини позивачем ані в позові, ані в суді не доведено.

Враховуючи, що в цій частині вимог суд першої інстанції відмовив з підстав невизнання позивачем батьком дитини, то рішення в цій частині також слід скасувати з ухваленням нового про відмову з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

На підставі викладеного, визнаючи доводи апеляційної скарги в частині незаконності рішення по вирішенню вимог про визнання батьківства обґрунтованими, колегія суддів скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення, яким задовольняє позов частково, визнавши ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, серія та номер паспорта - МА 994854, виданий Зарічним ВМ СМВ УМВС України в Сумській області 25.12.2001 року, зареєстрованого за адресою: м. Суми, вул. 2-га Червонознаменна, буд. 5, батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобовязавши Зарічний районний у м. Суми відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису № 1101 про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого 15.06.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області у дані про батька дитини, виключивши «Бережник Олега Володимировича». В іншій частині позову відмовити.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 28 вересня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, серія і номер паспорта - МА 994854, виданий Зарічним ВМ СМВ УМВС України в Сумській області 25.12.2001 року, є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, реєстрація народження якого проведена 15 червня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області за актовим записом № 1101.

Зобовязати Зарічний районний у місті Суми відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області внести зміни до актового запису № 1101 про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9, зареєстрованого 15 червня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області у дані про батька дитини, виключивши «Бережник Олег Володимирович».

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: