У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

суддів: Ковалевича С.П., Ковальчук Н.М.,

секретаря судового засідання Мельник С.Ю.

за участю:

представника позивача ПАТ КБ „Приватбанк" Мазурка А.А.,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Рівненської області апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" на рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 01 липня 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, що з'явились у судове засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 01 липня 2016 року в позові відмовлено за пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі представник позивача вказує на незаконність рішення суду першої інстанції, вважає його винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Звертає увагу, що кредитні правовідносини між банком та ОСОБА_2 за кредитним договором №254056-CRED від 03 жовтня 2008 року є дійсними, про бажання їх припинити не висловлювала жодна сторона.

Доводить, що згідно ст.625, ч.1 ст.1048 ЦК України та п.3.4 кредитного договору банк в межах строку, визначеного п.5.7 кредитного договору, має право на стягнення процентів і штрафних санкцій у визначеному договорі розмірі. Такий правовий висновок висловлено також Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року по справі №6-1206цс15.

Зауважує, що рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 06 жовтня 2010 року у повному обсязі не виконано, тому банк звернувся до суду 10 травня 2016 року в межах позовної давності 5 років.

Стверджує, що предметом позовних вимог банку була саме заборгованість з процентів та штрафних санкцій.

За викладених обставин просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідачки судові витрати по сплаті судового збору за позовну заяву та апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 жовтня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №254056-CRED.

Відповідно до умов кредитного договору банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 30000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 20 вересня 2010 року, а позичальник взяв на себе зобов'язання повернути кредит в розмірі, на умовах та у строки, передбачені договором.

Станом на 10 червня 2010 року за відповідачкою виникла заборгованість по даному кредитному договору, у зв'язку з чим, позивачем пред'явлено позов про стягнення заборгованості з відповідача в сумі 12 950 грн. 09 коп.

Рішенням Млинівського районного суду від 06 жовтня 2010 року задоволено позовні вимоги позивача за даним позовом, стягнуто заборгованість з ОСОБА_2 в повному обсязі.

Відповідно до виконавчого провадження рішенням місцевого суду виконано в повному обсязі, що підтверджується постановами про закінчення виконавчого провадження від 30 серпня та 27 вересня 2011 року ( а.с. 28,29).

Місцевим судом встановлено, що після ухвалення судом рішення 06 жовтня 2010 року, кредитний договір розірвано не було, і відповідно, зобов'язання по ньому не припинено.

Відтак, за час дії кредитного договору банком нарахована заборгованість за період не охоплений судовим рішенням від 6 жовтня 2010 року в сумі 10077, 98 гривень, що підтверджуються розрахунком заборгованості ( а.с.4)

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, який відмовляючи у позові обґрунтовано послався на пропущення позивачем строку звернення із позовом до суду виходячи з наступного.

Не заслуговують на увагу посилання представника позивача на невиконання у повному обсязі рішення Млинівського районного суду від 06 жовтня 2010 року, як підставу для скасування рішення суду у даній справі та право позивача на звернення до суду про стягнення заборгованості за кредитом, яким є тіло кредиту та штрафна санкції виходячи з наступного.

Кредитні правовідносини між ПАТ КБ «Приватбанк»та ОСОБА_2 за кредитним договором №254056-CRED від 03 жовтня 2008 року визначені строком погашення кредиту до 20 вересня 2010 року.

Відповідно до п.5.7. кредитного договору сторони узгодили строк позовної давності терміном 5 років.

Рішення Млинівського районного суду від 06 жовтня 2010 року з відповідачки за даним кредитним договором на користь ПАТ КБ «Приватбанк»стягнуто 12 950 грн. 09 коп., рішення суду виконано, що підтверджується постановами про закінчення виконавчого провадження ( а.с. 28,29).

Колегія суддів виходить з того, що сторонами, у відповідності до п.5.7. кредитного договору збільшено загальний строк позовної давності, визначений ст.257 ЦК України, але з поданням позову до відповідачки та прийняттям рішення місцевого суду від 6 жовтня 2010 року та постановами ДВС про закінчення виконавчого провадження від 30 серпня та 27 вересня 2011 року договірні зобов'язання між сторонами припинились, а тому не може бути застосована збільшена позовна давність до даних правовідносин, а застосовується загальний строк позовної давності визначений ст.257 ЦК України.

Банк звернувся до суду із даний позовом 10 квітня 2016 року, тобто з пропуском загального строку позовної давності.

Доводами апеляційної скарги ці обставини не спростовано та не доведено, що у банка виникло право на подання позову після спливу строку позовної давності.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено без порушень норм матеріального і процесуального права, судом з'ясовано обставини, що мають значення для справи, в повній мірі, апеляційна скарга не містить посилань на закон, з порушенням якого ухвалено рішення, та не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317,324,325 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" відхилити.

Рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 01 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий Ю.М. Рожин

Судді С.П. Ковалевич

Н.М. Ковальчук