Справа № 308/8481/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2016 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Страхова компанія «Галицька» про захист прав споживача та стягнення суми страхового відшкодування,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 Страхова компанія «Галицька» про захист прав споживача та стягнення суми страхового відшкодування.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху оскільки подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 та п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог та викладення обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Звертаючись до суду, позивач свої вимоги обґрунтовує як нормами ЦК України, які регулюють порядок та підстави виплати страхового відшкодування, так і Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується не до будь-яких відносин сторін договору страхування, а лише до тих їх прав і обовязків як споживача (страхувальника) та особи, що надає послуги страхування (страховика) відповідно, що передбачені саме цим законом.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості; підставою звернення до суду з вказаним позовом стало те, що страхова компанія, на думку позивача, не виплатила страхове відшкодування в належному розмірі, чим порушено його права споживача.

Разом з тим, посилаючись на норми Закону України « Про захист прав споживачів», в т.ч. як на підставу звільнення від сплати судового збору, та обґрунтування підсудності спору саме Ужгородському міськрайонному суду, в позові з врахуванням вимог даного Закону не викладено обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та не зазначає доказів, що підтверджують кожну обставину, а саме: які норми Закону України « Про захисти прав споживачів» були порушені відповідачем щодо нього, коли саме та в який спосіб; відсутнє посилання на докази, якими підтверджується порушення норм даного Закону щодо позивача; чи є позивач споживачем страхових послуг відповідача і якщо так, на підставі чого виникли ці права.

Посилання позивача на те, що він звільнений від сплати судового збору, оскільки договір страхування належить до відносин, що регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів», суд до уваги не бере з огляду на наступне.

У преамбулі Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У ст. 1 цього Закону визначено, що страхувальники це юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоровю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Тобто цей Закон направлений на захист життя, здоровя та майна третіх осіб.

Відповідно, Закон України «Про захист прав споживачів», що регулює відносини, які випливають із договорів купівлі-продажу (виконання робіт, надання послуг) та спрямовані на задоволення виключно особистих потреб, безпосередньо не повязаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника, не може поширюватися на правовідносини, що випливають із Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. ОСОБА_2, свободи та інтереси фізичних осіб захищаються у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням. Відповідно до ч. 5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Місцезнаходження відповідача ОСОБА_2 Страхова компанія «Галицька» в позовній заяві вказано у м. Івано-Франківськ, вул.. Василіянок, 22. Враховуючи вищенаведене позивачу слід вказати та обґрунтовути підстави звернення з вказаною позовною заявою саме до Ужгородського міськрайонного суду.

Відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України, до позовної заяви повинен додаватись документ, що підтверджує оплату судового збору, у розмірі, визначеному відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Згідно абзацу 2 статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 1 січня 2016 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1378 гривень.

Згідно п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст.5 вищевказаного Закону позивач не звільняється від сплати судового збору.

Тобто позивачу слід сплатити судовий збір з урахуванням ціни позову враховуючи вищевказані вимоги законодавства, у розмірі 551,20 гривень.

Реквізитами для сплати судового збору за подачу позовної заяви є отримувач коштів ГУДКСУ у м. Ужгород , МФО 812016 , , банк отримувача ГУДКСУ в Закарпатській області, р/р №0002 , код бюджетної класифікації 22030001, призначення платежу: судовий збір, (суду, де розглядається справа).

Окрім цього, з мотивувальної частини позовної заяви вбачається, що від дорожньо-транспортної пригоди яка відбулася 13.02.2015 р. потерпілим є ОСОБА_3 разом з тим, до справи не залучений як третя сторона по справі, та всупереч ч. 1 ст. 120 ЦПК України не додано до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, для такої.

Дослідивши матеріали справи приходжу до переконання, що без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з подачею її до суду з врахуванням вимог ст. 119 ЦПК України в новій редакції.

Згідно ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву (заяву, скаргу) подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача (заявника, скаржника) і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач (заявник, скаржник) відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України, позовна заява (заява, скарга) вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Страхова компанія «Галицька» про захист прав споживача та стягнення суми страхового відшкодування - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків до 02 вересня 2016 року, але не більше трьох днів з дня отримання ним ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4