Справа № 266/606/15-ц
Провадженя№ 2/266/35/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2016 м. Маріуполь

Приморський районний суд м.Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді Курбановой Н.М.,

при секретарі Жирковой М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполя цивільну справу за позовною заявою Моторного страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування,

третя особа: ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 страхове бюро України звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 23.09.2011 року близько 01-30 години на пр.Метарургів в м.Маріуполь з вини ОСОБА_1, який керував автомобілем ВАЗ-2105 державний номерний знак 04952ЕН, який належить ОСОБА_2 і не маючого договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів чинного на дату пригоди, була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Вина ОСОБА_1 у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Жовтневого районного суду М.Маріуполь від 04.11.2011р. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «ЗАЗ TF 6981» з державними номерним знаком АН7562НВ, що належить ОСОБА_4 яким керував під час пригоди ОСОБА_5 Розмір завданих збитків, згідно автотоварознавчого дослідження автомобиля «ЗАЗ TF 6981» з державними номерним знаком АН7562НВ з визначення розміру матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу на 30.11.2011р. становить 1731грн.13коп., в тому числі ПДВ, огляд пошкодженого транспортного засобу було проведено в м.Маріуполь, в присутності представника власника ОСОБА_5 Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою до якої було додано копію діючого на той час поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Договірних зобов'язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. У зв'язку з настанням події, передбаченої пп. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону, в редакції, яка діяла на момент ДТП, відповідно до встановленого п.9.2 ст. 9 Закону ліміту відповідальності, МТСБУ 08.02.2012 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 18109грн.28коп. без ПДВ, за заподіяну шкоду транспортному засобу «ЗАЗ TF 6981» з державними номерним знаком АН7562НІ та 720грн. за послуги аварійних комісарів. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов'язок відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність та скоїв ДТП, тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону після проведення виплати, потерпілій особі, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1 МТСБУ зверталось до ОСОБА_1 з листами про наявність у нього полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та компенсацію понесених витрат в добровільному порядку. Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат 18109грн.28коп. та 720грн. за послуги аварійних комісарів, додаткові витрати за додатковою угодою №23 до контракту про надання правової допомоги №70 від 27.09.2012 року в розмірі 2000 грн., судовий збір в розмірі 243грн.60коп., а всього 21072грн.88коп.

В ході слухання справи представник позивача МТСБУ, ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності, просив визнати поважними причини пропуску строку позовної давності та поновити його для звернення до суду з позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування та стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати, пов'язані з виплатою страхового кодування в порядку регресу в розмірі 21072грн.88коп., посилаючись на те, що МТСБУ здійснило виплату відшкодування ОСОБА_4 та 08.02.2012року виконало основне зобов'язання. Після чого МТСБУ зверталось до ОСОБА_1 з листами про наявність у нього полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та компенсацію понесених витрат в добровільному порядку, на що відповіді від ОСОБА_1 позивач не одержав, також МТСБУ не одержало від Укрпошти повідомлення про вручення листів відповідачу, чи підтвердження його адреси проживання. Позивач не маючи підтвердженої адреси проживання відповідача ОСОБА_1, шукав вказаного підтвердження та не будучи впевненим в тому, що його фактична адреса співпадає з наданими даними, був змушений звернутися до суду з даним позовом за відомим місцем проживання відповідача ОСОБА_1, а саме: проїзд Новоросійский, б.22 в м.Маріуполь, Донецької області, лише 12.02.2015р. тобто на 4 дні пізніше за межами строку позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦПК України. Вважає, що причини пропуску строку позовної давності позивачем є поважними.

Представник позивача МТСБУ, ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності, до відкритого судового засідання не з'явився, згідно надісланого до суду заяви, просить суд, розгляд справи здійснити без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 до відкритого судового засідання не з'явився, але надав заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі, за участю його представників ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Представники відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у відкритому судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову МТСБУ, посилаючись на пропущенням строків позовної давності позивачем та належних доказів, які б підтверджували поважність пропуску такого строку позивач суду не надав.

Третя особа ОСОБА_2 до відкритого судового засідання не зявився, але надав заяву, згідно якої просить розглянути позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування без його участі, з рішенням прийнятим у рамках Закону буде згодний.

Суд, вислухавши заперечення представників відповідача, дослідивши письмові пояснення представника позивача та додані до позову докази, приходить до висновку, що у задоволені позову необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23.09.2011 року в 01-30 годин водій ОСОБА_9 керував автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по пр. Металургів у Жовтневому районі м. Маріуполя, чи не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, виїхав на регульоване перехрестя з вул. К. Лібкнехта на заборонений «червоний» сигнал світлофора та скоїв зіткнення з рухавшимся по вул. К. Лібкнехта на дозволяючий «зелений» сигнал світлофора застрахованим в Моторному (транспортному) страховому бюро Україниавтомобілем НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4, під керуванням водія ОСОБА_5

Постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 04.11.2011 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. (а.с.5).

01.06.2011 року між ОСОБА_3 (транспортним) страховим бюро Українита ОСОБА_4 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № АА/3429149, згідно якого позивач прийняв на себе зобов'язання відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу «ЗАЗ TF 6981», д/н НОМЕР_3 (а.с.4).

07.12.2011 р. страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав всі необхідні документи (а.с.3).

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Представниками відповідача заявлено про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч.1 ст. 72 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

ОСОБА_3 (транспортне) страхове бюро Українина виконання умов договору страхування, на підставі наказу № 294 від 06.02.2012 року перерахувала на рахунок, визначений страхувальником, страхове відшкодування у розмірі 18109,28, що підтверджується платіжним дорученням № 423 від 07.02.2012 року (а.с.6, 15).

З моменту виплати страхового відшкодування 07.02.2012 року почав рахуватися строк позовної давності, який сплив 08.02 2015 року.

Позивач ОСОБА_3 (транспортне) страхове бюро Українизвернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування , направивши позовну заяву поштою 13.02.2015 року, яку було отримано судом 24.02.2015 року.

В обгрунтування поважності пропуску строку звернення до суду позивачем надано ксерокопії листів від 26.12.2011 року, 15.06.2012 року про звернення МТСБУ до ОСОБА_1 з питаннями про наявність у нього полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та пропозицією компенсації понесених витрат в добровільному порядку (а.с.89, 90), але ніяких підтверджуючих документів про відправку таких листів відповідачу (поштове повідомлення, реєстр відправки кореспонденції, поштовий чек про відправку) суду не надано.

Таким чином, з врахуванням вимог ст.. 57-59 ЦПК України, суд не може вважати такі докази належними та покласти їх в основу рішення для поновлення строку звернення до суду.

Крім того, намагання позивача в позасудовому порядку вирішити спір з відповідачем не може бути підставою для визнання пропуску строку звернення до суду поважним. Інших поважних причин пропуску строку позивачем не наведено та письмових доказів не надано.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, належними та допустимими доказами.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні позову Моторного страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування слід відмовити у зв,язку з пропуском строку звернення до суду, при цьому законодавець не допустив будь-яких виключень щодо кількості пропущених днів строку позовної давності, які б могли бути підставою для його поновлення та значна чи незначна кількість пропущених днів такого строку не може бути підставою для його поновлення, якщо не доведено суду поважність їх пропуску.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд ,-

ВИР І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Моторного страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області шляхом подачі до Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Курбанова Н. М.