Справа № 2-о-153/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2016 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Київського квартирно-експлуатаційного управління про встановлення факту проживання однією сім'єю,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись з позовною заявою, в якій просили встановити факт проживання ОСОБА_4 разом з ними з квітня 2008 року по 24.01.2014 року в будинку за адресою: АДРЕСА_1, для одержання жилого приміщення як членам сім'ї військовослужбовця, який помер.

Дані вимоги позивачі просять вирішити в порядку позовного провадження цивільного судочинства.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування. Тобто в позовній заяві має містись посилання, зокрема, на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не визначені позовні вимоги щодо спору про право та не викладені обставини в їх обґрунтовування до Київського квартирно-експлуатаційного управління як відповідача по справі, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких звертаються до суду та обґрунтовують свої вимоги, із зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Зокрема, зміст позовної заяви свідчить, що позивачами не викладені обставини щодо обґрунтування підстав та предмету позову, тобто, які права позивачів порушені, якими саме діями або бездіяльністю відповідача, всупереч якої правової норми, а також за яких обставин як правових підстав та який передбачений спосіб захисту прав та інтересів позивачів.

Разом з тим, з матеріалів позову вбачається, що позивачі, звертаючись в порядку позовного провадження, просили лише встановити факт проживання разом з ними однією сім'єю ОСОБА_4, що підпадає під категорію справ про встановлення факту, що мають юридичне значення, та розглядаються судом за місцем проживання заявників в порядку окремого провадження, якщо з заяви про встановлення факту не вбачається спір про право.

Водночас, позивачі просять встановити факт проживання разом з ними ОСОБА_4 з квітня 2008 року по 24.01.2014 року в будинку за адресою: АДРЕСА_1, для одержання жилого приміщення як членами сім'ї військовослужбовця, який помер, тобто фактично просять підтвердити в подальшому своє право на житлове приміщення.

Така заява не може бути прийнята судом в порядку окремого провадження оскільки, встановлення такого факту буде пов'язано за наступним вирішенням спору про право.

Між тим, в поданій позовній заяві позивачами не визначений предмет спору про право цивільне, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження, а, звідси, не викладені і обставини в обґрунтування позовних вимог відповідно до норм матеріального права, оскільки не визначено характер позову, який би вказував, на що спрямований позов, а саме, які саме права позивачів порушені та з яких правовідносини, що виникли між сторонами, якими правовими нормами вони регулюються та яким чином передбачений шлях їх поновлення, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості з'ясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних зв'язків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Виходячи з вищенаведеного, позивачам необхідно викласти обставини в обґрунтування пред'явлених позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, які права, свободи чи інтереси були порушені та ким, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який він просить застосувати, з посиланням на обставини як правові підстави, а також на докази в підтвердження обставин в обґрунтування заявлених вимог.

Також, зокрема, відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

До позовної заяви додано квитанцію, що підтверджує оплату судового збору в розмірі 551,20 гривень лише позивачем ОСОБА_1

Проте, згідно з ч. 6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом, а, отже, кожному з позивачів необхідно сплатити судовий збір пропорційно долі поданих кожним з них вимог та підтвердити це окремим платіжним документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

За таких обставин в силу ч.1 ст. 121 ЦПК України вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Київського квартирно-експлуатаційного управління про встановлення факту проживання однією сім'єю залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі позовної заяви в новій редакції з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: