У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

ЗакропивногоО.В., Коротуна В.М., Нагорняка В.А.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, управління Держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області, третя особа - Хотівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, про визнання права власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 09 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом та просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0762 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1.

Посилалась на те, що 03 березня 2005 року ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_5 спірну земельну ділянку. У липні 2006 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, а позивач в свою чергу подала зустрічний позов про визнання договору дарування земельної ділянки та державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 березня 2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 09 липня 2009 року, ОСОБА_5 відмовлено з задоволенні первісного позову.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено та визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 03 березня 2005 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та скасовано державний акт на право приватної власності на землю від 17 березня 2005 року, виданий на ім'я ОСОБА_5

Однак, при розгляді справи не було вирішено питання стосовно визнання права власності позивача на спірну земельну ділянку, у зв'язку з чим ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 червня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 0,0762 га, яка розташована по АДРЕСА_1 за кадастровим номером НОМЕР_1, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 09 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно зі ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 03 червня 2005 року ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0762 га, яка розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується договором дарування земельної ділянки від 03 березня 2005 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 березня 2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 09 липня 2009 року, ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено та визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 03 березня 2005 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Федотовою О.В., а також скасовано державний акт на право приватної власності на землю від 17 березня 2005 за кадастровим номером 08, що виданий на ім'я ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть, до суду ОСОБА_4 звернулася у травні 2015 року.

Спадкоємцем майна померлої є її син ОСОБА_8, який 15 травня 2015 року отримав свідоцтво про право на спадщину, а саме на земельну ділянку площею 0,0762 га, кадастровий номером НОМЕР_1.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Процесуальне правонаступництво між відповідачем та його спадкоємцями у порядку ст. 37 ЦПК України допускається, якщо на момент відкриття провадження у справі цивільна правоздатність відповідача не припинилася.

Закриваючи провадження у справі, апеляційний суд правильно виходив із того, що спадкоємець померлої ОСОБА_5 на момент відкриття провадження у справі не був процесуальним правонаступником у цій справі, а наявність правонаступництва у матеріальних відносинах має вирішуватися за позовом, заявленим безпосередньо до спадкоємця померлої, як власника нерухомого майна.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судом не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 09 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Закропивний О.В. Коротун В.М. Нагорняк В.А.