Справа № 629/499/16-ц
Номер провадження 2/629/476/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.05.2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Помазан В.А.,
при секретарі Фальковій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лозова Харківської області у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Лозівського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області в особі сектору у справах громадянства і реєстрації фізичних осіб про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, третьої особи про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання, в якій зазначає, що 29 травня 2007 року згідно з рішення виконавчого комітету Лозівської міської ради № 362, йому, як військовослужбовцю, що перебуває на квартирному обліку, як особі, що потребує покращення житлових умов по лінії Міністерства оборони України, Лозівським гарнізоном, було надано службову квартиру АДРЕСА_1 .
На сьогоднішній день в вищезазначеній квартирі зареєстровані він, його колишня дружина - ОСОБА_2 , їх спільна донька - ОСОБА_3 та від другого шлюбу його син - ОСОБА_4
08 серпня 2014 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано, про що є відповідне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. Після розірвання шлюбу, відповідачка забравши всі свої речі, виїхала з квартири АДРЕСА_1 . Наразі останнє місце проживання відповідачки про яке йому відомо та по якому вона мешкає: АДРЕСА_2 .
З того часу та до сьогодення відповідачка у вищевказаній квартирі не проживає. Жодних відносин та намірів щодо подальшого проживання разом у них не виникає. При цьому на його неодноразові звернення (прохання) знятися з реєстраційного обліку, відповідачка йому відмовляє. Крім того, кошти на утримання квартири та оплату за комунальні послуги надавати відмовляється.
Фактично в квартирі мешкають він та його малолітній син - ОСОБА_4 (2015р.н.)..
Всі витрати щодо утримання квартири покладені на нього, як на основного квартиронаймача, і він продовжує надалі сплачувати комунальні платежі, які до речі розраховуються з числа зареєстрованих осіб у квартирі. Дані обставини порушують його права, тому він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Крім того, зазначена квартира має статус «службового житла», яку надано йому та членам його сім`ї, в порядку забезпечення службовим житлом військовослужбовців, що перебувають на квартирному обліку в Міністерстві оборони України як особам, що потребують поліпшення житлових умов за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України.
За приписами абзацу 2 пункту 3.16. цієї Інструкції визначено, що підлягають виселенню зі службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення колишні члени сім`ї військовослужбовця, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу.
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2014р. шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. Вказане рішення набрало законної сили.
На підставі викладеного вище, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: квартири АДРЕСА_1 . Лозівському районному відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області зняти ОСОБА_2 з реєстрації квартири АДРЕСА_1 , визнавши її втратившим право користування цим житлом.
Позивач у судове засідання не з`явився, однак надав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, однак просить виключити пункт 2 з резолютивної частини позову, просив розглянути справу без його присутності, у разі неявки відповідача винести заочне рішення суду на підставі наявних доказів (а.с. 26, 69).

Відповідач та її представник адвокат Черняк М.В. у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином (а.с. 23-25, 33, 40, 58, 67-68), однак причину неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надавали, у зв`язку з чим, зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 169 ч. 4, 224, 225 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Крім того, відповідачем раніше до суду подавалося заперечення на позов, в якому ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні позову за наступних підстав. Так, дійсно під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1 їм було надано Лозівською міською радою Харківської області квартиру АДРЕСА_1 , оскільки вони перебували на обліку осіб, що потребує покращення житлових умов. Проте квартира надавалася не Лозівським гарнізоном, як про це зазначає позивач, а Лозівською міською радою.
З приводу належності квартири між ними, Міністерством оборони і Лозівською міською радою був спір, який розглядався Лозівським міськрайонним судом. За результатами розгляду спору квартира визнана комунальною власністю і права на квартиру ані Міністерство оборони, ані Лозівський гарнізон не отримав. Дану справу слухав суддя Жмуд Н.М. №2025/2-1652/11 провадження №2/2025/93/2012 за позовом Міністерства оборони України в особі квартирно- експлуатаційного відділу, представник позивача заступник військового прокурора Харківського гарнізону до ОСОБА_1 , третя особа військова частина НОМЕР_1 про виселення з службового жилого приміщення.
Шлюб між нею та позивачем розірвано.
Проте у спірній квартирі залишилися її речі, які набуті під час перебування у шлюбі з позивачем і на сьогоднішній день вони не розділені: кухонний куток, унітаз, умивальник, пральна машина, холодильник, ліжко, комод, телевізор, стіл комп`ютерний, комп`ютер, м`який куток кухонний, мікрохвильова, коври, тюлі, штори та інші речі.
Їй відомо, що позивач користується частиною вказаного вище спільного сумісного майна, проживаючи зі своєю теперішньою дружиною в АДРЕСА_3 . За цією адресою відповідач постійно проживає, оскільки працює у Дніпропетровському військкоматі, що підтверджується довідкою з місця його роботи.
А тому твердження про те, що він та його малолітній син проживають у м. Лозова Харківської області є надуманим та таким, що не відповідає дійсності.
Спірна квартира у м. Лозова здається в піднайм і у квартирі проживають сторонні особи, які і несуть витрати по оплаті комунальних послуг.
Свідок ОСОБА_5 постійно проживає у м. Дніпропетровську, оскільки члени її родини працюють в цьому місті, а тому вона не може знати, хто проживає у спірній квартирі.

Їх спільна з позивачем дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неповнолітньою, навчається за кордоном в Іспанії. В силу свого віку вона не може самостійно дбати про себе і вона як мати зобов`язана виховувати дочку, дбати про її здоровя та розвиток, харчування, одяг тощо. А тому вона перебуває з дочкою за місцем її навчання, про що відомо відповідачу.
Крім того, нещодавно вона народила другу дитину, яку доглядає.
Відповідач вказує, що у відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 71 Житлового кодексу України за тимчасово відсутнім членом сімї зберігається житлове приміщення на період виїзду у зв`язку з виконанням обов`язків опікуна чи піклувальника. Оскільки у відповідності до чинного законодавства вона є законним представником та опікуном своїх дітей, то вона змушена перебувати з дітьми за кордоном, виконуючи покладені на неї батьківські обов`язки.
Оскільки причина відсутності її у квартирі є поважною, а саме догляд за дітьми, то підстав для застосування ст. 405 Цивільного кодексу України немає, оскільки у ній йдеться лише про відсутність члена сім`ї без поважних причин протягом одного року.
Будь-якого іншого житла чи постійного місця проживання вона не має, що підтверджується довідкою Білокриницької сільської ради Тернопільської області. А тому твердження позивача про те, що у неї є постійне місце проживання в с. Білокриниця Кременецького району не відповідає дійсності. За кордоном вона також проживає тимчасово, на період навчання дочки. При цьому зазначає, що позивач не надає коштів на утримання дочки і вона самотужки виховує, утримує та навчає дочку. Останній раз відповідач перерахував кошти дитині у серпні 2015 року.
Представник третьої особи Лозівського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином (а.с. 21, 31), причину неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не надавали, у зв`язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності третьої особи.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Статтею 3 ЖК УРСР визначено, що житлові відносини в Українській РСР регулюються Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік та видаваними відповідно до них іншими актами житлового законодавства Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами житлового законодавства Української РСР.

В судовому засіданні встановлено, що згідно ордеру на службове житлове приміщення № 0-147 від 13.06.2007 року, виданого позивачу ОСОБА_1 як наймачу та його сім`ї дружині ОСОБА_2 , дочки ОСОБА_3 за рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області № 367 від 29.05.2007 року було надано право зайняття двокімнатної квартири, площею 27,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 8).

Згідно довідки КП «ЖУК» від 02.02.2016 року та відповіді на запит суду Лозівського РВ ГУДМС України в Харківській області № 41/411 від 06.02.2016р. за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстровані позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 (а.с. 9, 17).

08 серпня 2014 року шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано, про що є відповідне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 6).
Відповідно до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_4 , відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_6 не проживають, зареєстровані та мешкають разом із чоловіком ОСОБА_7 в АДРЕСА_5 , про що архівна довідка про прописку членів сім`ї від 11 серпня 2015 року, наданої Міською радою Мурсії, Іспанія (а.с. 59-60).

Статтею 71 Житлового кодексу України закріплено обставини, за якими зберігається житлове приміщення за тимчасово відсутніми громадянами.
У відповідності до ст. 71 ч. 1 Житлового Кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Так, відповідач з серпня 2015 року відсутня за місцем реєстрації свого місця проживання, тобто більше гарантованих законодавством строків збереження за тимчасово відсутнім наймачем права на житло.
З огляду на правові позиції п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 (зі змінами), у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Судом встановлено, що відповідач добровільно покинула вказане житло, перешкод у користуванні квартирою ніяких ніхто не чинив, відповідач будь-яких скарг та заяв до правоохоронних органів з приводу вселення її квартиру не подавала. Добровільно знятися з реєстрації не бажає, хоча є зареєстрованою за іншою адресою та в іншій країні, не виконує обов`язки по утриманню квартири, квартирою не користується, свої особисті речі з квартири не забрала, однак з позовом про розподіл майна до суду не зверталася та вселитися за цей час бажання не виявила.

Посилання відповідача на те, що вона з поважних причин перебуває за кордоном, а саме на період навчання дочки ОСОБА_3 , суд відхиляє, оскільки доказів з цього приводу суду не надано.

Згідно ст. 72 Житлового Кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені законом строки, провадиться у судовому порядку.

При цьому, ч. 2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Частиною 3 ст. 47 Конституції України передбачено, що особу може бути примусово позбавлено житла на підставі закону за рішенням суду.
Згідно зі ст. 107 ЖК УРСР у разі вибуття наймача або члена його сім`ї на інше постійне місце проживання така особа втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_2 втратила право користування жилим приміщенням.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 169, 209, 212, 213-215, 224, 225 ЦПК України, ст. 29, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72, 107, 163 Житлового Кодексу Української РСР, суд,-

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Лозівського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області в особі сектору у справах громадянства і реєстрації фізичних осіб про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації місця проживання задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_4 .

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харкiвської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання цього рішення.

Суддя: