Справа № 310/1215/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

26 травня 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого - судді Пустовіт З.П.

при секретарі: Гоноболіній О.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - виконавчий комітет Бердянської міської ради Запорізької області про усунення перешкод у здійсненні права власності на житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Бердянського міськрайонного суду із зазначеним позовом до відповідача за участю третьої особи, який згодом уточнила, в обґрунтування якого посилалася на те, що згідно договору дарування від 11 січня 1996 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (після укладення шлюбу ОСОБА_2), остання є власницею 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_2. Крім цього, згідно з договором купівлі-продажу від 19.10.1998 року, вона придбала іншу 1/2 частину вказаного домоволодіння, таким чином, позивач є власником цілого домоволодіння АДРЕСА_2. Згідно даним будинкової книги, на теперішній час в будинку зареєстрований батько позивача - ОСОБА_3. Однак після сварки у грудні 2013 року відповідач зібрав свої речі, пішов з будинку і по теперішній час в будинку позивача не проживає. Особистих речей відповідача в будинку немає, в затратах по утриманню будинку, оплаті комунальних послуг він участі не приймає. Дійсним місцем проживання відповідача є квартира АДРЕСА_1, яка належить йому на праві приватної власності. За таких умов позивач вважає, що її право власності суттєво обмежується, тому вона змушена звернутися до суду та просити постановити рішення, яким усунути їй перешкоди в користуванні належним їй житловим будинком шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом в будинку АДРЕСА_2.

У судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 підтримав позов із зазначених у ньому підстав та просив задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, тому суд за згодою представника позивача, керуючись ст.169, 224-226 ЦПК України, ухвалив про розгляд справи в заочному порядку.

Заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та встановивши фактичні обставини по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено та підтверджено копіями правовстановлюючих документів, що позивачу на підставі договору дарування від 11.01.1996 року, посвідченого Бердянською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-46, та договору купівлі-продажу від 10.10.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського нотаріального округу Запорізької області Данціг С.Я., зареєстровано в реєстрі за №1-2092, на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1.

Як вбачається з копії будинкової книги та довідки Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області, отриманої судом, в будинку АДРЕСА_2 з 22.02.1996 року значиться зареєстрованим батько позивача ОСОБА_3, відповідач у справі.

Показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_6 - колишньої дружини відповідача, ОСОБА_7 ОСОБА_8 було підтверджено, що ОСОБА_9 не мешкає в будинку з грудня 2013 року, коли, як вони пояснили, він пішов з будинку після скандалу з дружиною із своїми речами, з якою у лютому 2014 року розірвав шлюб. Відповідач у приватній власності має іншу квартиру в АДРЕСА_1, де проживає з іншою жінкою. Коштів на утримання будинку не надає. Якийсь час приїжджав в гараж, розташований на території цього домоволодіння, бо займається перевозками. але в'їзд в гараж з вулиці. Свідок ОСОБА_6 також не заперечувала, що поміняла замок в будинку у лютому-березні 2015 року, коли в дверях зламався замок, а в гаражі і хвіртці - у грудні 2015 року, коли з двору пропав щебінь та холодильник. Проте відповідач не приходив до них додому та нових ключів не просив.

У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Згідно із ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в силу ст. 383 ЦК власник жилого будинку має право використовувати помешкання, зокрема, для власного проживання, проживання інших осіб.

До видів речових прав на чуже майно в силу ст. 395 ЦК України відноситься, зокрема, право користування, а в силу ст. 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно зі ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Конституцією України (ст. 41) та Першим протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ст. 1), до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Cудом встановлено, що відповідач впродовж більше двох років в квартирі не мешкає без поважних причин, залишивши житло добровільно та виїхавши з своїми речами до власної квартири АДРЕСА_1, належної йому на підставі договору дарування від 22.03.2012 року №422, як вбачається з інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно та довідки комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради №171 від 14.04.2016 року.

Крім цього, суд враховує, що саме за цією адресою: АДРЕСА_1 відповідач отримував копію позовної заяви та повістки до суду, проте заперечень на позов не направив та в судове засідання жодного разу не з'явився.

Суд вважає, що перебування відповідача на реєстраційному обліку створює для позивача перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» поняття реєстрації визначено як внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації є, зокрема, остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням або про виселення.

Факт реєстрації відповідача в належному позивачу житловому будинку перешкоджає їй як власнику здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. У зв'язку з викладеним право позивача, як вже зазначено, підлягає захисту в обраний нею спосіб.

При вищевикладених обставинах, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України при задоволенні позову сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в сумі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Керуючись ст. ст. 319, 383, 391, 395, 401, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 59, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Усунути перешкоди в здійсненні ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) права власності на житловий будинок АДРЕСА_1, визнавши ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) таким, що втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 551 грн. 20 копійок

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до суду протягом 10 днів після отримання копії цього рішення .

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЗ. П. Пустовіт