Справа № 214/1089/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 жовтня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Щеняєвої І.Б.,

при секретарі Фастовець Ю.Ю.,

за участю представників:

позивача-Пасічніченко М.О.

відповідача-Чурілова Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позивною заявою, ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання кредитного договору недійсним , суд-

встановив:

24.02.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до про визнання кредитного договру недійсним. В позовних вимогах просить визнати кредитний договір № 677-пк-2008 від 22 липня 2008 року не дійсним; застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме зобовязати ПАТ «Банк «Фінанси та ґкредити» повернути позивачеві, сплачену по кредитному договору № 677-пк-2008 від 22 липня 2008 року відсотки, пеню, штрафні санкції, комісії, тощо. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що що між позивачем та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений кредитний договір № 677-пк 2008 від 22.07.2008 року, відповідно до якого позивачці ОСОБА_1, як позицальниці, відкрито кредитну лінію в розмірі 38 700 доларів США, з оплатою по процентній ставці 17.5% річних. Відповідно до вказаного договору додався графік зниження забопрояргованості на період з 20.09.2008 року по 22.07.2022 року. Після підписання кредитного договору між позивачем та банком було укладені додаткові угоду №1 та №2 до договору , відповідно до яких кредитні договірні умови стосовно виплати суми кредиту значно погіршилися. В результаті чого з 22.07.2008 року по 23.06.2015 року вона сплатила 26071 доларів США та 52 центи , з яких лише 2417 доларів США 00 центів зараховано у рахунок суми погашення кредиту. Також у період з 22.07.2008 року по 01.12.2013 року вона сплачувала відсотки та інші нарахування з розрахунку знятих 38700 доларів США, а фактично знята неї сума становить - 29 700 доларів США. Позивач вважає що вказаний кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства, тому, що перед укладанням кредитного договору банк не надав позичальнику жодної інформації щодо різних варіантів повернення кредиту з яких позичальник міг собі обрати найбільш прийнятний для свого фінансового стану, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги, таким чином, позивач не отримав інформацію про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, право на яку має по закону. Крім того, вона зазначила що у банку була відсутня індівідуальна ліцензія НБУ на здійснення валютних операцій. Також вважає, що укладання кредитних договорів в іноземній валюті без зазначення еквіваленту в гривнях є порушенням національного законодавства, наслідком якого є визнання договору недійсним, тому позивач вимушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав, свобод таінтересів.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні надав письмові заперечення, проти позову заперечував, вважав, що вимоги позивача неправомірні та безпідставні, оскільки вона була ознайомлена з умовами договору, підписала їх. В задоволенні позову просив відмовити.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши докази, надані сторонами, встановив наступні обставини справи та визначив відповідні їм правовідносини, які регулюються кредитним договором, нормами ЦК України.

Судом встановлено, що 22.06.2008 року між сторонами було укладено договор про відкриття кредитної лінії № 677-пк-2008 , відповідно до умов якого позивач отримав кредит у розмірі 38 700 доларів США. Кредитний договір підписаний сторонами та частково виконаний та кожен аркуш кредитного договору підписаний сторонами.(а.с.17-19)

04.12.2013 року між сторонами було укладена додаткова угода №2 до договору про відкриття кредитної лінії № 677-пк-2008 , відповідно до п.2.1 , позивач отримав в тимчасове користування на умовах забезпеченості , поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в рамках не відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування суму розмірі 27 547 доларів 36 центів США з оплатою процентної ставки 17,5 процентів річних. (а.с. 25). Відповідно до пункту 10 додаткової угоди №2, сторони погодили графік здійснення платежів з повернення кредиту та детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням реальної вартості, абсолютного значення з подорожчання кредиту , вартості всіх сукупних послуг викладений в Додатку 1(а.с.27-29). Підпис позичальника в договорі свідчить, що він ознайомлений та погодився з умовами кредитування.

Відповідно до заяв про купівлю іноземної валюти та квитанцій про здійснення операцій від 16.05.2014 р., 17.06.2014 р., 20.08.2014 р., 22.09.2014 р., ОСОБА_1 зверталася до банка на підставі кредитного договору від 22.07.2008 р. із дорученням на купівлю іноземної валюти на МВРУ та просила перераховувати кошти в гривнях на рахунок 2620.0.1.22948.980 в КФ АТ «Банк «Фінанси та Кредит» у розмірі та за курсом, зазначеним в заяві (а.с.65-68)

Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно зясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, мотивуючи своє рішення наступним чином.

Відповідно до ст.ст. 202 ч.1, 203 ч.ч.1-5, 215 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів такого виду, а також всі ті умови щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має досягнуто згоди.

Як вбачається з матеріалів справи, договір був підписаний сторонами в 22.07.2008 році, крім того, сторонами були підписані також дотаткові угоди до договору, а саме 04.11.2008 року та 04.12.2013 року, отже, позивач ОСОБА_1К, була ознайомлена та погодилась з запропонованими умовами договору, про що свідчить її особистий підпис на договорі і додаткових угодах. Крым того, визначені в кредитному договорі, кредитні кошти були видані за заявами позивача, що свідчить що кредитний договір з боку позивача був частково виконаний..

Судом при розгляді справи не встановлено що при укладенні договору про відкриття кредитної лінії № 677 пк-2008 від 22 липня 2008 року , підписання додаткової угоди №1 від 04 листопада 2008 року , додаткової угоди №2 від 04 грудня 2013 року до договору про відкриття кредитної лінії № 677 пк-2008 від 22 липня 2008 року, волевиявлення ОСОБА_4 не було вільним і не відповідало її внутрішній волі. Також не встановлено що позивач під час укладання договору не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності. Кредитний договір укладений в письмовій формі, встановленій законом для його виду, спрямований на реальне настання правових наслідків, а саме: позивачу банк відкрив відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпечувальності, поворотності, строковості платності в розмірі 38700, 00 (триста вісім тисяч сімсот) доларів США 00 центів з оплатою по процентій ставкі 17.5 % річних. Зміст укладеного договору не суперечить вимогам цивільного законодавства України, а посилання позивача на те що, вона не могла припуститу що офіційний курс долара США по відношенню до гривні може зрости з 5.05 гривень за 1 долар США до 27,14 гривень та помилилась щодо обставин які мають істотне значення щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням є безпідставними оскільки діючим законодавством не передбачено стабільного курсу долара США до національної валюти . Офіційний курс гривні до іноземної валюти встановлюється Національним банком України, згідно ст. 36 ЗУ «Про національний банк Ураїни». А валютні курси, відповідно до приписів ч. 1 ст 8 Декркту Кабінетів Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» встановлються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Поряд с цим, Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземної валюти та курсу банківський металів ,затвердженого Правлінням Нціонального Банку України № 496ивід 12.11.2003 року, визначається, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США установлюється щоденно.

Таким чинном, при укладенні кредитного договору в іноземній валюті (доларах США) та беручи на себе повні обовязки щодо погашення доларового кредиту позивач повинна була усвідомити, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним, та те що зміна цього курсу може настати, а тому повинна була передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за цим договором, обираючи валюту договору в доларах США.

Щодо посилань позивача та його представника на обставину як на підставу для визнання договору від 22 липня 2008 року недійсним відсутність в кредитному договорі суми кредиту в гривневому еквіваленті та відсутність в банку індивідувальної ліцензії з надання банківських кредитів в іноземній валюті, суд не враховує ці доводи і вважає їх необґрунтованими. Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993р. №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» визначені як валютні наступні операції:-операції, пов'язані з переходом права власності на валютні цінності, за винятком операцій, що здійснюються між резидентами у валюті України; -операції пов'язані з використанням валютних цінностей в міжнародному обігу як засобу платежу, з передаванням заборгованостей та інших зобов'язань, предметом яких є валютні цінності;-операції, пов'язані з ввезенням, переказуванням і пересиланням на територію України та вивезенням, переказуванням і пересиланням за її межі валютних цінностей.30.10.1991 року НБУ видав ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» банківську ліцензію № 28 на право здійснювати банківські операції, в тому числі, щодо розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик та письмовий дозвіл № 28-2 від 17.07.2007 р. з додатком на право здійснювати операції з валютними цінностями. (а.с.91-93)

За зазначених вище обставин суд приходить до висновку, що ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на підставі отриманої від НБУ банківської ліцензії та дозволу на здійснення валютних операцій, мав право здійснювати операції з іноземною валютою, у томі числі з надання кредитів в іноземній валюті. Також суд приходить до висновку, що відповідач має право на постійній основі здійснювати діяльність з надання кредитів в іноземній валюті на підставі отриманої від НБУ банківської ліцензії та генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій без отримання індивідуальної ліцензії.

Посилання позивача та його представника як на підставу позовних вимог зростання курсу долару до курсу гривні не є підствою для розірвання або визнання договору недійсним оскільки зазначена обставина стосується обох сторін договору.

Відповідно до приписів ст.30 ЦПК України , кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд вважає що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю, та відповідно до ст. 88 ЦПК України , 551,20 гривень судового збору стягнути із позивача ОСОБА_1 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 88, 169, 209,212-215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив

:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання кредитного договору недійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Б. Щеняєва