Справа 206/6232/15-ц
Провадження 2/206/99/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" квітня 2016 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Сухоруков А.О.,

при секретарі Ременяк М. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_3", Моторне (транспортне) страхове бюро України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

12 листопада 2015 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Свої позовні вимоги, позивач обґрунтовує тим, що 07.06.2014 року на перехресті пр. Воронцова та вул. Ясельна в м. Дніпропетровську відбулася дорожньо-транспортна пригода між автомобілем ALFA ROMEO, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, випуску - 2007 року, який належить мені ОСОБА_1 на праві приватної власності, та автомобілем ВАЗ-1118, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2 на праві приватної власності. Кіровський районний суд м. Дніпропетровська розглянувши справу про адміністративне правопорушення встановив, що дії водія автомобіля ВАЗ- 1118, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 призвели до настання вищенаведеної дорожньо-транспортної пригоди. Саме дії ОСОБА_2 призвели до значного пошкодження транспортного засобу позивача ALFA ROMEO, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, випуску - 2007р. Позивачем було витрачено на придбання автомобільних запасних частин, для відновлення його автомобіля, 31 193,00 грн. ( тридцять одна тисяча сто девяносто три грн. 00 коп.) - 25 305,00 грн. + 5 888,00 грн. = 31 193,00 грн. (тридцять одна тисяча сто девяносто три грн. 00 коп.). Враховуючи те, що майно позивача ушкоджено внаслідок ДТП, та того, що внаслідок ушкодження його майна, він переніс певні душевні страждання, викликані дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час використовувати його власність за її прямим призначенням, клопотами по ремонту автомобілю та пошуком необхідних запасних частин для ремонту, порушенням його нормальних життєвих звязків, також він був змушений збільшити навантаження в робочий час щоб встигнути виконати свої робочі обовязки, також внаслідок ушкодження його автомобілю, позивач переніс дискомфорт з-за фізичної неможливості виконання робочих обовязків за відсутності у користуванні автомобілю, удару по його престижу як керівника підприємства, він має право на відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди та моральної шкоди.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 31 193,00 грн., суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 31 000,00 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 862,20 грн.(а.с. 2-6).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи судом належним чином повідомлений.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позові та просив їх задовольнити. (а.с. 2-6).

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог. Представник відповідача вважав, що вина відповідача не доведена, оскільки провадження в справі про адміністративне правопорушення закрито. В задоволенні клопотання представника позивача про витребування адміністративного матеріалу та допиту свідка просив відмовити.

Третя особа Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_3" в судове засідання не з'явилася про дату, час та місце розгляду справи судом належним чином повідомлена. Від представника на адресу суду надійшла заява про розгляд даної справи за їх відсутності та повідомлено, про розгляд іншої цивільної справи за їхньої участі з тим же позивачем. (а.с. 66, 71, 73).

Третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України в судове засідання не з'явилася про дату, час та місце розгляду справи судом належним чином повідомлена. Від представника на адресу суду надійшла заява про розгляд даної справи за їх відсутності.(а.с.95).

Суд, вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та його представника, оскільки пояснення по суті справи представником позивача надані. Представник позивача наполягав на розгляді даної справи. Клопотаннь про витребування доказів, про проведення експертизи не заявляв.

Вислухавши доводи та пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 червня 2014 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем Alfa Romeo, днз АЕ5434ВТ, 2007 року випуску, в м. Дніпропетровську на перехресті пр. Воронцова та вул. Ясельна, перед поворотом ліворуч не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ», днз АЕ 9048 СВ, під керуванням водія ОСОБА_2, який рухався в попутному напрямку зліва, після чого автомобіль «ВАЗ» продовжив некерований рух ліворуч і скоїв наїзд на електроопору, в результаті чого автомобілям спричинені механічні пошкодження, власникам - матеріальна шкода. За вказаним фактом постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2014 року, яка набрала законної сили 15 липня 2014 року, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито згідно п. 1 ст. 247 КУпАП (а.с.8, 57, 98).

Відповідно до квитанцій від 11.08.2014р., від 15.08.2014р., складених ФОП ОСОБА_6, вартість ремонту транспортного засобу, яку позивач фактично сплатив, складає 25305,00 грн. та 5800,00 грн. відповідно (а.с. 9-12).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3 груп» про захист прав споживача, стягнення суми страхового відшкодування, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ОСОБА_3 груп" суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 31105,00 грн. (тридцять одну тисячу сто п'ять гривень 00 коп.), неустойку за прострочення виплати страхового відшкодування з 21 липня 2014 року по 12 березня 2015 року в розмірі 72785,70 грн. (сімдесят дві тисячі сімсот вісімдесят п'ять гривень 70 коп.), а також судові витрати в розмірі 1038,90 грн. (одну тисячі тридцять вісім гривень 90 коп.). (а.с. 74-77).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.11.2015р. рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2015року залишено без змін. (а.с.78-83). На теперішній час триває розгляд даної справи в Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних та кримінальних справ (а.с. 111).

Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, спричинена неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода спричинена майном фізичної або юридичної особи стягується в повному обсязі особою, що її спричинила.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, сторони до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті, зобов'язані повідомити суд про всі відомі їм рішення судів, що стосуються предмету спору, а також про всі відомі їм незавершені судові провадження, що стосуються предмету спору. Представником позивача було приховано факт існування рішень судів, що стосуються предмету спору.

На запит суду Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_3" надало копії рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2015 року, ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.11.2015р., ухвалу Вищого спеціалізованому суді України з розгляду цивільних та кримінальних справ. Спір, щодо відшкодування розміру матеріальної шкоди, яка є предметом розгляду даної справи, вже вирішено Кіровським районним судом м. Дніпропетровська.

Як вбачається із змісту рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2015 року позивач ОСОБА_1 з приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_3" 24 вересня 2013 року уклав договір добровільного страхування наземного транспорту КАСКО без виключень №003597, за умовами якого, що є обов'язковими для сторін за ст. 627 ЦК України, позивач застрахував свої майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом та застрахованим додатковим обладнанням до нього - автомобілем Alfa Romeo, моделі №159, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, дійсною вартістю 142000,00 грн. на період з 25 вересня 2013 року по 24 вересня 2014 року. Дана обставина представником позивача також була прихована від суду при розгляді даної справи.

Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_3" виплатило позивачу суму страхового відшкодування за завдану матеріальну шкоду внаслідок ДТП, та також за рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2015 рокумає сплатити позивачу суму недоплаченого страхового відшкодування, неустойку за прострочення виплати страхового відшкодування.

Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто у страховика не виникає право вимоги, яке має регресний характер (як регресне зобовязання), а до страховика переходить вже існуюче у потерпілого право на відшкодування збитків від особи, яка заподіяла шкоду. Має місце заміна кредитора у вже існуючому зобовязанні, та відповідно перехід права вимоги.

Тому відповідач ОСОБА_2 в даному випадку може відповідати за завдану матеріальну шкоду перед приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна ОСОБА_3".

Спір в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 31 193,00 грн. вирішений Кіровським районним судом м. Дніпропетровська, а тому стягнення даної суми з відповідача буде подвійним притягненням до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, що суперечить ч. 1 ст. 61 Конституції України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2014 року дійсно закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 в даній дорожньо-транспортній обстановці діяв відповідно до вимог Правил дорожнього руху, не порушуючи п.10.1 ПДД України. Дії водія ОСОБА_2 в подальшому призвели до настання ДТП. Проте у даній постанові судом не зазначено та не встановлено наявності вини водія ОСОБА_2

Таким чином, вина відповідача у даній ДТП у разі задоволення позовних вимог повинна бути встановлена при розгляді цивільної справи.

У звязку з такими обставинами суд не має належних доказів вважати винним у даній ДТП водія ОСОБА_2, твердження позивача про наявність його вини спростовуються приведеними вище доказами. Відсутність вини водія ОСОБА_1, що було встановлено у справі про адміністративне правопорушення, само по собі не доводить і не встановлює наявність вини іншого учасника ДТП.

Пояснення представника позивача в судовому засіданні в обґрунтування своїх позовних вимог не знайшли свого підтвердження.

Квитанції від 11.08.2014р., від 15.08.2014р., складених ФОП ОСОБА_6, на підтвердження розміру заподіяної матеріальної шкоди та вартості відновлювального ремонту, суд не приймає їх як належні і допустимі докази за ст. ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, оскільки відповідно до ст.7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому "Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів", затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092. Позивачем не надано звіту оцінки по визначенню вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить із наступного.

У відповідності зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, з урахуванням вимог розумності і справедливості, ступеня вини особи, що завдала шкоду. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана із розміром цього відшкодування.

На підставі ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка її завдала, незалежно від її вини.

Оскільки вина ОСОБА_2 у ДТП, що сталося 07.06.2014 року, не встановлена та не доведена, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 31 193,00 грн. не підлягають задоволенню. Також слід зазначити, що ОСОБА_1 на підтвердження зазначеної суми збитків було квитанції, складені приватною особою також, про відповідну експертизу для встановлення розміру збитків представник позивача не клопотав, тобто сама по собі заявлена сума матеріальної шкоди має сумнівний характер.

Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом неодноразово розяснювалось учасникам процесу положення ст.ст. 10, 11, 57-60, 61 ЦПК України та наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, а також те, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди не ґрунтуються на вимогах закону, не доведені в судовому засіданні, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки в задоволенні позовних вимог судом має бути відмовлено, судові витрати понесені позивачем не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 130, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков