Справа № 357/5988/15-ц Головуючий у І інстанції Буцмак Ю. Є.
Провадження № 22-ц/780/1329/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 18 15.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

15 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерциклон+» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерциклон+» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, скасування державної реєстрації автомобіля, скасування зняття з обліку для реалізації автомобіля, скасування операції щодо зняття з реєстрації, вторинної реєстрації автомобіля,

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року позивач ТОВ «Інтерциклон+» звернувся до суду із позовом про визнання правочину недійсним. Заявлені вимоги мотивував тим, що ОСОБА_2 було завдано ТОВ «Інтерциклон+» майнову шкоду в розмірі 256418,47 грн. в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В звязку з тим, що ОСОБА_2 зволікав з добровільним виконанням зобовязання щодо відшкодування шкоди, ТОВ «Інтерциклон+» було змушено подати позов про відшкодування шкоди, і 16 жовтня 2013 року було відкрито провадження в справі. Попередній розгляд справи було призначено на 29 жовтня 2013 року, в якому представником позивача було заявлено клопотання про витребування доказів з метою отримання інформації щодо наявності належного відповідачу майна для подальшого накладення арешту на нього в порядку забезпечення позову. 05 листопада 2013 року ОСОБА_2 зняв з обліку для реалізації автомобіль Subaru Legasy д.н.з. 10ВН5592, маючи на меті приховати належне йому майно. В реєстраційній картці по операції з вторинної реєстрації автомобіля за нинішнім власником ОСОБА_3 в розділі приміток зазначено, що ОСОБА_2 має право користування даним автомобілем. Крім того, ОСОБА_2 був власником нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1. 18 жовтня 2013 року припинено право власності відповідача на це майно, однак він залишається зареєстрованим в ній і по сьогоднішній день. Всі ці факти свідчать, що відповідач почав завчасно готуватися до приховування майна, на яке може бути звернено стягнення при виконанні рішення суду про стягнення грошових коштів. Уточнивши позовні вимоги у вересні 2013 року, просив визнати недійсним правочин від 07 листопада 2013 року з купівлі-продажу в торгівельній організації фізичної особи-підприємця «ОСОБА_4В.» ОСОБА_2 ОСОБА_3 автомобіля Subaru Legasy д.н.з. 10ВН5592; скасувати технічну операцію від 07 листопада 2013 року, вчинену в Центрі надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Біла Церква, Білоцерківського та Сквирського районів, щодо вторинної реєстрації транспортного засобу, придбаного в торгівельній організації, спірного автомобіля; скасувати технічну операцію від 05 листопада 2013 року щодо зняття ОСОБА_2 з обліку для реалізації спірного автомобіля.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2015 року позов ТОВ «Інтерциклон+» залишено без задоволення.

Позивач ТОВ «Інтерциклон+», не погоджуючись із рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2015 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи позивачу ТОВ «Інтерциклон» в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із відсутності порушення в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1 3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України, та відсутності підстав для визнання недійсним правочину щодо відчуження автомобіля.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що постановою Апеляційного суду м. Києва від 17 жовтня 2013 року скасовано постанову Дарницького районного суду м. Києва від 06 вересня 2013 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та ухвалено нову постанову, якою звільнено ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності та оголошено йому усне зауваження. Даною постановою встановлено, що ОСОБА_2 12 серпня 2013 року, керуючи автомобілем Сiat Leon д.н.з. Т2ТА9487 по вул. Кліманська, 1/5 в м. Києві здійснив зіткнення з перешкодою, що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу.

09 жовтня 2013 року ТОВ «Інтерциклон+» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 256418,47 грн. за пошкодження автомобіля, провадження в справі відкрито ухвалою від 16 жовтня 2013 року та призначено попереднє судове засідання на 29 жовтня 2013 року.

В подальшому рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 листопада 2014 року у справі за позовом ТОВ «Інтерциклон+» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Інтерциклон+» 256418,47 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати.

Згідно листа Центру безпеки дорожнього руху та автоматизованих систем від 22 листопада 2013 року № 45/5584, ОСОБА_2 05 листопада 2013 року в МРЕВ м. Біла Церква зняв з обліку для реалізації автомобіль Subaru Legacy, д.н.з. 10ВН5592.

Згідно реєстраційної картки транспортного засобу, 07 листопада 2013 року автомобіль Subaru Legacy, д.н.з. 10ВН5592 зарєстрований за ОСОБА_3 із правом користування ОСОБА_2, до цього він був зареєстрований за ОСОБА_2 із 20 грудня 2011 року. Згідно довідки-рахунку, автомобіль відчужено за 141846 грн.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі із 10 липня 2002 року по 08 жовтня 2013 року.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Суд першої інстанції, посилаючись на вимоги ст. 60 ЦПК України, прийшов до висновку, що позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів, що правочин купівлі-продажу є фіктивним і спрямований на ухилення від звернення стягнення на відчужуване майно, не надано.

Дані висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовані.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

Суд першої інстанції згідно ст. ст. 212 - 214, 303, 316 ЦПК України надав належної оцінки доводам позивача про те, що ОСОБА_2, знаючи про судовий спір із ним, після відкриття провадження в справі про відшкодування шкоди продав автомобіль марки Subaru Legacy, д.н.з. 10ВН5592 своїй колишній дружині, ОСОБА_3, та після укладення договору за ним залишилось право експлуатувати зазначений автомобіль, а також, що під час зазначених подій позивач відчужив належну йому квартиру та не змінив місце реєстрації в ній із жовтня 2013 року по травень 2015 року.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано не вважав дані обставини беззаперечними доказами намагання уникнення ОСОБА_2 від звернення стягнення на майно шляхом його відчуження, а відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги, в яких позивач наводить зазначені обставини і наголошує на доведеність ними протиправних дій відповідача, висновків суду в даній частині не спростовують і відхиляються колегією суддів.

При зверненні до суду із заявою про відшкодування матеріальної шкоди позивач при належній обачливості мав можливість подати заяву про забезпечення позову до попереднього судового засідання і таким чином запобігти уникненню відповідача від можливого накладення арешту, однак даною можливістю не скористався і поклав наслідки своєї бездіяльності на відповідача, безпідставно припускаючи його недобросовісність.

Крім того, із аналізу ст. 33 ЦПК України вбачається, що відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

З урахуванням вимог наведеної статті, колегія суддів враховує, що ОСОБА_3, із якою було укладено договір купівлі-продажу, не притягнута до участі в справі як відповідач, а отже до неї як до другої сторони оспорюваного правочину вимоги предявлені бути не можуть, відтак не можуть бути задоволені і вимоги про визнання правочину недійсним в цілому.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерциклон+» відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Фінагєєв В.О.

ОСОБА_5