22-ц/775/638/2016(м)
Головуючий в 1 інстанції Дочинець С.І.
Доповідач: Зайцева С.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„25" серпня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Кочегарової Л.М.,Пономарьової О.М.

за участю секретаря : Папоян К.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» Святецького Віктора Івановича на ухвалу Вугледарського міського суду Донецької області від 30 травня 2016 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2016 року позивач ПАТ « Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те,що 22 липня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ « Альфа-Банк» був укладений кредитний договір № 500953178 ,відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 27 301 грн.26 коп.зі сплатою 15,99 % річних та кінцевим терміном повернення коштів до 23 липня 2017 року .У зв*язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов*язань станом на 06 квітня 2016 року виникла прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 25 489 грн.60коп.,за відсотками 486грн.48 коп. та за комісією 4721 грн.54 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2

Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 30 травня 2016 року за заявою відповідача ОСОБА_2 позовну заяву ПАТ «Альфа-Банк» залишено без розгляду на підставі п.6 ч.1 ст.207 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ПАТ «Альфа-Банк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду від 30 травня 2016 року скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Представник ПАТ «Альфа-Банк»,що діє за довіреністю Святецький В.І. у судове засідання апеляційного суду не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, доводи апеляційної скарги підтримує в повному обсязі (а.с.67-68,71-72,80).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду не з*явився ,належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи,шляхом надіслання судової повістки з повідомленням та шляхом надіслання телеграми з повідомленням ,про причини своєї неявки суд не повідомив , заяви про відкладення розгляду справи не надав (а.с.70,74,77-79).

Приймаючи до уваги встановлені ст.303-1 ЦПК України строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду,апеляційний суд відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК України розглянув справу у відсутності сторін ,що не з*явилися .

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Альфа-Банк» підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду і від відповідача надійшло до початку з*ясування обставин у справі та перевірки їх доказами заперечення проти вирішення спору у суді.

Суд першої інстанції залишаючи без розгляду позовну заяву банку на підставі п.6 ч.1 ст.207 ЦПК України виходив з того, що укладений між сторонами договір містить третейське застереження, а відповідачем подано заяву про залишення позову без розгляду.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції неможливо виходячи з наступного.

Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України "Про захист прав споживачів", є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Цей Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

За частиною 1 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов*язання надати їх споживачеві для придання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов*язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Статтею 5 Закону України від 11 травня 2004 року "Про третейські суди" № 1701-IV передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Статтею 6 зазначеного Закону визначено категорію справ, що виникають з цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонено третейськими судами.

Розділом ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 03 лютого 2011 року № 2983-VI « Про внесення змін до ст.6 Закону України « Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону № 1701-IV доповнено пунктом 14, згідно з яким третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Розділом ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2983-VI передбачено, що після набрання чинності цим Законом третейські суди припиняють розгляд справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), розгляд яких було розпочато до дня набрання чинності цим Законом, про що виноситься мотивована ухвала.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, про те що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання цього договору, відповідно до п.14 ч.1 ст.6 Закону № 1701-IV , незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 03 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин з іншими суб*єктами здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах.

А тому, незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України "Про захист прав споживачів".

Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року (справа №6-2630цс15), який відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов*язковим для всіх суб*єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім того, аналогічні за змістом висновки щодо застосування вищенаведених норм права містяться в постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року (справа №6-2074цс15), від 11 листопада 2015 року (справа №6-1716цс15), від 18 листопада 2015 року (справа №6-187цс15).

Отже, враховуючи, що відповідач є споживачем послуг банку спір виник щодо стягнення з нього заборгованості за споживчим кредитом, то в силу положень п.14 ч.1 ст.6 Закону України "Про третейські суди" та розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 2983-VI « Про внесення змін до ст.6 Закону України « Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам" така справа третейському суду не підвідомча.

Суд першої інстанції наведених положень не врахував і дійшов помилкового висновку про залишення позову банку про стягнення заборгованості за кредитним договором без розгляду на підставі п.6 ч.1 ст.207 ЦПК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на викладене, ухвала суду підлягає скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, у зв*язку з чим апеляційна скарга ПАТ «Альфа-Банк» підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 315 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» Святецького Віктора Івановича - задовольнити .

Ухвалу Вугледарського міського суду Донецької області від 30 травня 2016 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: