УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Колодійчука В.М., Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за касаційними скаргами публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 26 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В грудні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором укладеним 10 липня 2008 року між банком та ОСОБА_4, в розмірі 773 897 грн 36 коп., що за курсом - 9,9598, відповідно до службового розпорядження НБУ від 19 березня 2014 року складає 77 702,10 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру загальною площею 44,10 кв. м. у АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки банком з укладенням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Крім того, позивач просив виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у спірній квартирі зі зняттям їх з реєстраційного обліку, судові витрати у справі покласти на відповідачів.

Позовні вимоги банк обґрунтував тим, що позичальник ОСОБА_4 кредитних зобов'язань належним чином не виконує, існує кредитна заборгованість на погашення якої ПАТ КБ «ПриватБанк» просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки яким забезпечено кредитні зобов'язання позичальника у відповідності до умов договору іпотеки, укладеного між позивачем та відповідачами 10 липня 2008 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 09 квітня 2015 року в позові відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 26 жовтня 2015 року рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 09 квітня 2015 року в частині відмови в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 10 липня 2008 року (станом на 19 квітня 2014 року) в розмірі 60 681,10 доларів США (що за курсом 9,9598 - еквівалентно 603 744 грн 15 коп.) та в розмірі 157 575 грн 94 коп., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 36 612,13 доларів США, що еквівалентно 364 649 грн 49 коп.; заборгованості по сплаті процентів в розмірі 24 005,97 доларів США, що еквівалентно 239 094 грн 66 коп.; заборгованості по комісії в розмірі 14 997 грн 25 коп.; заборгованості по пені в розмірі 106 075 грн 36 коп.; 250 грн штрафу та штрафу в сумі 362 53 грн 33 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки, який належить ОСОБА_5 - двокімнатну квартиру, зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном загальною площею 44,1 кв. м., житловою площею 28,4 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, заставною вартістю 210 490 грн, шляхом продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені власника ОСОБА_5 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з реєстру прав власності, з можливістю здійснювати всіх передбачених нормативно-правовими актами державних дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, за початковою ціною 210 490 грн.

В задоволенні позовних вимог про виселення ОСОБА_5, ОСОБА_4 та інших осіб, що зареєстровані та/або проживають у спірній квартирі зі зняттям їх з реєстраційного обліку, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі по 2 637 грн 70 коп. з кожної.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду в частині відмови в позові щодо виселення відповідачів зі спірної квартири та ухвалити у цій частині нове судове рішення про задоволення позову.

У своїй касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення районного суду.

Обґрунтовуючи вимоги касаційних скарг, заявники посилаються на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційних скарг правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Ухвалюючи у справі судове рішення про відмову в позові, суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, однак вважав, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на майно відповідача ОСОБА_5 не може бути звернено стягнення.

Апеляційний суд з такими висновками не погодився, встановив, що даний кредит не є споживчим, і надавався ОСОБА_4 не як споживачеві на придбання продукції, а як фізичній особі-підприємцю на розвиток бізнесу, а тому обмеження на примусове стягнення нерухомого житлового майна, яке є предметом іпотеки, що передбачені Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не розповсюджуються на правовідносини сторін по даній справі.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що позивачем доведено належними доказами розмір кредитної заборгованості зазначений у рішенні апеляційного суду, а також наявність підстав для її стягнення (ст. ст. 526, 589, 638, 1048, 1050, 1054 ЦК України) у спосіб, передбачений ст. 33 Законом України «Про іпотеку» та умовами укладених між сторонами у справі договорів.

Відмовляючи в позові в частині виселення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що такі позовні вимоги є безпідставними, оскільки предмет іпотеки не є набутим за кредитні кошти і виселення відповідачів без надання їм іншого житлового приміщення не передбачено законом (ст. 109 ЖК України, ст. ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку»).

Доводи касаційних скарг та наявні в матеріалах справи документи не спростовують висновків суду апеляційної інстанції про доведеність підстав позову та його обґрунтованість у задоволеній апеляційним судом його частині, а тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційні скарги.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 26 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська