справа №176/2341/15-ц
провадження №2/176/577/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Волчек Н.Ю.,

за участю секретаря Ханіної М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з третьою особою ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

07 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду із позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та занятти його з реєстраційного обліку в її квартирі, посилаючись на те, що останній тривалий час у спірному житловому приміщенні не проживає.

Позивач, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. В своїй письмовій заяві просить розглянути справу у її відсутності. В попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі посилаючись на обставини викладені у позові та просила їх задовольнити.

Третя особа, ОСОБА_2, у судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні участі не приймав оскільки відсутній у останньому відомому місці реєстрації. Його виклик до суду був здійснений на підставі ч. 9 ст. 74 ЦПК України шляхом дачі оголошення в друкованому засобі, що підтверджується приєднаною до справи копією газети «Вісті Придніпров'я» №13(1712) від 25 лютого 2016 року. /а.с.60/

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомила суд про поважність неявки її до суду, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення без участі відповідачана підставі письмових доказів, які є у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно дост.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалами справи, квартира АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_1 та її синам ОСОБА_4, ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності, відповідно до свідоцтва про право власності на житло та витягу з реєстру права власності на нерухоме майно /а.с10,11/. Син позивачки - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, /а.с.9/ але позивач після його смерті не оформила спадщину на належну йому частку спірної квартири у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем.

21 червня 2012 року в вищезазначеній квартирі за згодою позивачки був зареєстрован її колишній чоловік ОСОБА_2, з метою оформлення документів. Фактично ОСОБА_2 в спірну квартиру не вселявся, не користувався житловою площею, не проживав, особистих речей в квартирі не має, а реєстрація носила суто формальний характер. В добровільному порядку відповідач з реєстрації не знявся.

Перешкод в користуванні житлом для ОСОБА_2 позивачка не чинить. Відповідач ОСОБА_2 не проживає в спірному будинку з самої реєстрації, тобто з 21.06.2012 року, також не намагався вселятись в спірну квартиру. Відповідач виїхав з міста Жовті Води в 2012 році та до цього часу не разу не з'являвся.

Позивач, ставлячи питання про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 посилається на те, що відповідач в спірній квартирі не мешкає, а вона позбавлена можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись квартирою в тому числі оформити субсидію, так як при її обчисленні враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Оскільки відповідач, не являючись власниками житла, не проживає і не користується житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1, що є приватною власністю позивача та третьої особи ОСОБА_3 не виявив наміру проживати у квартирі вчиненням відповідних дій, суд приходить до висновку, що згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України відповідач втратив право користування спірним житловим приміщення, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню.

При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу в користуванні будинком, та/або що з цього питання відповідач зверталася до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивача до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року.

Однак, згідно зі ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.

За таких обставин, суд вважає без підставною вимогу позивача, щодо примусове зняття ОСОБА_2 з реєстраційного облік місця проживання за вказаною адресою, оскільки рішення суду про визнання особи, такою що втратила право користування житловим приміщення, є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку у цьому житловому приміщенні, а відтак відсутні визначені законом підстави для задоволення позову в цій частині. З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 317, 321 ч.1, 386, 405 ЦК України та у відповідності із ст.ст. 11, 60, 88, 112-115 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з третьою особою ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити за необґрунтованістю вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 487 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене Апеляційному суду Дніпропетровської області шляхом подачі через Жовтоводський міський суд на протязі десяти днів апеляційної скарги.

Суддя Жовтоводського міського суду Н.Ю. Волчек