№ 242/2017/16-ц
№ 4-с/242/15/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Пирогової Л.В., при секретарі Гречка К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Литвиненко Ю.В. відділу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

25.04.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, шляхом направлення її 15.04.2016 року через засоби поштового звязку, на бездіяльність державного виконавця Литвиненко Ю.В. відділу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції Донецької області. В обґрунтування свої вимог зазначила, що з серпня 2015 року по 11 березня 2016 року на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції Донецької області знаходиться виконавчий документ з виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області у цивільній справі №242/732/15-ц про стягнення з Кредитної спілки «Кредитно-депозитний центр Професіонал» на її користь суму внеску та відсотків в сумі 219688 грн. 39 коп. На початку квітня 2016 року їй стало відомо про те, що виконавче провадження було 11.03.2013 року закінчено без фактичного виконання.

Вважає, що у період знаходження виконавчого листа у відділі державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції Донецької областіз серпня 2015 р. по 11.03.2016р. мала місце триваюча бездіяльність державного виконавця по невиконанню рішення суду, яка полягає у несвоєчасності здійснення виконавчих дій, у нездійсненні певних виконавчих дій, тобто у неповному здійсненні виконавчих дій.

Тобто державний виконавець у її виконавчому провадженні не своєчасно та не у повній мірі використовував свої можливості та несвоєчасно і не у повній мірі виконував свої обов'язки, передбачені Законами України «Про виконавче провадження», що призвело до необґрунтовано тривалого невиконання рішення суду та чим порушив її права на виконання рішення суду та вимоги ст. 1 Протоколу №1 Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Заявник просила задовольнити скаргу та визнати незаконною бездіяльність в період з серпня 2015р. по 11.03.2016р. державного виконавця Литвиненко Ю.В. відділу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції Донецької області у виконавчому провадженні з виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області про стягнення на її користь з Кредитної спілки «Кредитно-депозитний центр Професіонал» суму внеску та відсотків в сумі 219688 грн. 39 коп.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з,явилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розглянути дану скаргу без її участі.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судове засідання не з,явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено отриманням телефонограми та доставлено SMS - повідомлення про виклик до суду.

Представник заінтересованої особи КС «Кредитний депозитний центр Професіонал» у судове засідання не з,явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції Донецької області ОСОБА_3, в судове засідання не з,явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду свої заперечення, просила розглянути скаргу без її участі та відмовити у задоволенні скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Виходячи із змісту ст. 385 ЦПК України, вбачається, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

В обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду із відповідною скаргою, ОСОБА_1 зазначила, що на початку квітня 2016 року їй стало відомо про те, що виконавче провадження було закінчено 11.03.2016 року без фактичного виконання, що бездіяльність державного виконавця з серпня 2015 року по 11.03.2016 року була довготриваючою, рішення суду виконувалось дуже повільно та неефективно. Крім того, скаржник посилалась на те, що вона не отримувала від державного виконавця не всі постанови у виконавчому провадженні та бажає зясувати через суд: чи є законним у розумінні Європейської Конвенції основних прав і свобод людини з серпня 2015 року по 11.03.2016 року таке тривале не виконання у шестимісячний строк рішення суду.

Відповідно до ст. 383, 384 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права та обовязки. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Згідно ч.2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Статтею 30 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено строки здійснення виконавчого провадження та на порушення якої посилається скаржник, не визначено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду. Таким чином, суд дійшов висновку, що перебіг строку оскарження дій державного виконавця щодо не виконання ст.. 30 Закону здійснюється за нормами ст..385 ЦПК України.

Виходячи із змісту обґрунтування скаржника причин пропуску строку звернення до суду із відповідною скаргою, суд враховує розяснення, викладені в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», згідно яких вбачається, що при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 03.12.2015 року, виданого Управлінням державної виконавчої служби Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області, ОСОБА_1 повідомлено про те, що на примусовому виконання у відділі виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист по справі №2/242/382/15 від 02.07.2015 року, виданий Селидівським міським судом, про стягнення з КС «Кредитно-депозитного центру «Професіонал» на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 219688,39 грн. та в межах зведеного виконавчого провадження №47813358 відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» проводяться необхідні заходи щодо виконання рішення.

Інших належних та допустимих доказів того, що скаржник звертався до відділу ДВС Селидівського МУЮ із заявою з приводу порушення державним виконавцем вимог ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», або з приводу не отримання скаржником відповідних постанов виконавчого провадження, або з приводу не своєчасного здійснення державним виконавцем певних виконавчих дій, але йому було відмовлено - суду не надано.

Cуд вважає, що скаржник, звертаючись до суду із відповідною скаргою 15.04.2016 року, був обізнаний про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні, про що свідчить посилання скаржника щодо невиконання виконавчих дій державним виконавцем з серпня 2015 року, який відповідно до вимог ст.. 30 Закону України «Про виконавче провадження» сплинув у лютому 2016 року, про що свідчить лист від 03.12.2015 року, виданого Управлінням державної виконавчої служби Головним територіальним управлінням юстиції у Донецькій області.

Інших доказів поважності причин пропуску строку з лютого 2016 року скаржником не надано.

Вищевказані обставини підтверджують той факт, що ОСОБА_1 ще у лютому 2016р. було відомо про хід виконавчого провадження №47813358, однак ОСОБА_1 не скористалась своїм правом, починаючи з лютого 2016 року і лише 15 квітня 2016 року звернулась з даною скаргою до суду, таким чином пропустивши без поважних причин, визначений ст. 385 ч. 1 ЦПК України строк звернення до суду із скаргою.

Враховуючи розяснення викладені у п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» та зважаючи на вищевикладене, оскільки скаржник пропустив строк для подання скарги та причини пропуску не є поважними, то суд вважає необхідним у задоволенні скарги відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.383-387 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Литвиненко Ю.В. відділу державної виконавчої служби Селидівського міського управління юстиції Донецької області відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя Л. В. Пирогова