Єдиний унікальний номер 236/3626/15-ц Номер провадження 22-ц/775/1521/2016
Категорія 43 Головуючий в I інстанції Мірошниченко О.В.
Суддя доповідач Кішкіна І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Біляєвої О.М., Мальованого Ю.М.

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Бахмуті Донецької області справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 05 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні домоволодінням, визначення порядку користування домоволодінням, заборони вчиняти певні дії,

в с т а н о в и в :

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 05 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні домоволодінням, визначення порядку користування домоволодінням, заборони вчиняти певні дії задоволено.

Зобов'язано усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_1 видати ОСОБА_2 один екземпляр ключів від вхідних дверей всіх приміщень та вільний доступ до приміщень домобудівлі по АДРЕСА_1. Заборонено ОСОБА_1 вчиняти дії, які можуть порушити право користування ОСОБА_2 житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1. Встановлено порядок користування житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1: ОСОБА_2 виділено в користування житлову кімнату - літ. 1-3 площею 14,8 кв.м; ОСОБА_1 виділено в користування житлову кімнату - літ.1-4 площею 9,7 кв.м, житлову кімнату - літ.1-2 площею 6,7 кв.м; інші приміщення в житловому будинку: кухню - літ. 1-1 площею 9,8 кв.м, комору - літ. 1-5 площею 3,5 м, неопалювану частину «І» площею 3,3 кв.м, неопалювану частину «ІІ» площею 4,5 кв.м та господарсько-побутові будівлі та споруди: літню кухню - літ. «В», туалет - літ. «Д», дерев'яний сарай - літ. «Е» , навіс - літ. «Е'», цегляний сарай - літ. «Ж», колонку - літ. «К» залишено загальному користуванні. Зобов'язано ОСОБА_2 закласти дверний отвір між приміщеннями під літ. 1-4 і літ. 1-3. Зобов'язано ОСОБА_1 пробити дверний отвір між приміщеннями під літ. 1-1 і літ. 1-4. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в сумі 4226,40 грн.

З вказаним рішенням не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить змінити рішення суду в частині розподілу будинку на дві квартири та стягнення судових витрат.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не поділив спірний будинок на дві квартири, тому що для цього недостатньо жилої площі, а встановив порядок користування будинком, виділивши одну кімнату позивачці, дві інші відповідачеві, решту приміщення залишив у спільному користування, в тому числі і літню кухню, в якій фактично проживає його родина та в якій він зробив капітальний ремонт, при цьому судом також не вирішено питання про користування земельною ділянкою. Також судом не з'ясовано, яким чином два різних користувача будуть здійснювати опалення будинку однією пічкою. Крім того, судом не були враховані пояснення відповідача про те, що будинок фактично не зачинявся та для позивачки був вільний доступ.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивачка ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційного суду просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 належить позивачці ОСОБА_2 та відповідачеві ОСОБА_1 в рівних частках по 1/2 частині кожному на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 06 жовтня 2006 року державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори (а.с.12-14,68-71).

Позивачка разом із сім'єю чоловіком ОСОБА_3, дочкою ОСОБА_4 та онукою ОСОБА_5 проживають в житловому будинку по АДРЕСА_2; відповідач разом із сім'єю дружиною ОСОБА_1 та дітьми ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживають в літній кухні спірного домоволодіння по АДРЕСА_1. Житловим будинком за зазначеною адресою ніхто не користується. Після отримання спадщини між сторонами виникли розбіжності щодо порядку користування та розпорядження спірним будинком. Дані обставини підтверджуються актами, складеними головою вуличного комітету (а.с.15,51-52).

Відповідно до інвентаризаційної справи, складеної КП БТІ м. Слов'янська за адресою АДРЕСА_1 знаходяться житловий будинок, позначений на плані літ. А-1, літня кухня літ. «В», туалет - літ. «Д», дерев'яний сарай - літ. «Е» , навіс літ. «Е», цегляний сарай - літ. «Ж», колонка - літ. «К». Згідно плану будівлі та експлікації до плану житловий будинок літ. А-1 містить наступні приміщення: житлові кімнати: літ 1-3 площею 14,8 кв.м; літ.1-4 площею 9,7 кв.м, літ.1-2 площею 6,7 кв.м; інші приміщення: кухню - літ. 1-1 площею 9,8 кв.м, комору літ. 1-5 площею 3,5 м, неопалювану частину «І» площею 3,3 кв.м та неопалювану частину «ІІ» площею 4,5 кв.м (а.с.64-67).

З висновку судової будівельно-технічної експертизи № 55 від 22 лютого 2016 року вбачається, що відповідно до вимог нормативно правових актів п.2.22 ДНБ В.2.2-15-2005 загальної площі житлового будинку для розподілу на дві однакові частини (виділення в натурі по 1/2 частки кожному співвласнику) в АДРЕСА_1 недостатньо. Порядок користування житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями та спорудами можливий в наступному порядку: першому співвласнику - житлова кімната літ 1-3 площею 14,8 кв.м; другому співвласнику - житлова кімната - літ.1-4 площею 9,7 кв.м, - житлова кімната - літ.1-2 площею 6,7 кв.м. В спільному користуванні: кухня - літ. 1-1 площею 9,8 кв.м, комора літ. 1-5 площею 3,5 кв.м, неопалювана частина «І» площею 3,3 кв.м, неопалювана частина «ІІ» площею 4,5 кв.м та господарсько-побутові будівлі та споруди: літня кухня літ. «В», туалет - літ. «Д», дерев'яний сарай - літ. «Е», навіс літ. «Е», цегляний сарай - літ. «Ж», колонка - літ. «К». При наданому порядку користування необхідно виконати наступні ремонтно-будівельні роботи: закласти дверний отвір між приміщеннями під літ. 1-4 і літ. 1-3, пробити дверний отвір між приміщеннями під літ. 1-1 і літ. 1-4 (а.с.100-108). При цьому судовий експерт зазначила, що стіна між приміщеннями, позначеним на плані будинку під літ. 1-1 і літ. 1-4, не є несучою, що дозволяє обладнати дверний отвір в зазначеному в експертизі місці.

Проведення зазначених ремонтно-будівельних робіт, які не передбачають перебудови житлового будинку, погоджені Лиманською міською радою Донецької області (а.с 138-139).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що, встановлюючи порядок користування будинком, суд виходив з запропонованого судовим експертом порядку користування житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який відповідає нормам середньої забезпеченості житловими приміщеннями, наявністю іншого житла у позивача, а також принципу користування житлом за статевою ознакою, і вважає за можливе встановити порядок користування житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованим по АДРЕСА_1. Оскільки судом встановлено, що відповідач порушує право позивача на користування будинком, тому необхідно усунути перешкоди у користуванні спірним будинком шляхом зобов'язання відповідача вручити позивачці один екземпляр ключів від вхідної двері будинку, забезпечити вільний доступ до приміщень домобудівні та заборонити вчиняти дії, які можуть порушити право користування позивачкою.

З вказаним висновком погоджується апеляційний суд.

Згідно із ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із ч. 2 ст. 396 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04 жовтня 1991 року якщо виділ частки будинку (квартири) в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов привального висновку про те, що, оскільки позивачка є співвласником спірного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, відповідач не має права порушувати її законні права на володіння та користування спірним будинком, в тому числі право на проживання в цьому будинку.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що, виходячи з запропонованого судовим експертом порядку користування житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями, який відповідає нормам середньої забезпеченості житловими приміщеннями, наявністю іншого житла у позивачки, можливо встановити порядок користування житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованим по АДРЕСА_1 в наступному порядку: ОСОБА_2 виділено в користування житлову кімнату - літ 1-3 площею 14,8 кв.м; ОСОБА_1 виділено в користування житлову кімнату - літ.1-4 площею 9,7 кв.м, житлову кімнату - літ.1-2 площею 6,7 кв.м; інші приміщення в житловому будинку: кухню - літ. 1-1 площею 9,8 кв.м, комору літ. 1-5 площею 3,5 кв.м, неопалювану частину «І» площею 3,3 кв.м, неопалювану частину «ІІ» площею 4,5 кв.м та господарсько-побутові будівлі та споруди: літню кухню літ. «В», туалет - літ. «Д», деревяний сарай - літ. «Е» , навіс літ. «Е», цегляний сарай - літ. «Ж», колонку - літ. «К» залишено в загальному користуванні; при наданому порядку користування зобов'язано позивачку закласти дверний отвір між приміщеннями під літ. 1-4 і літ. 1-3, а відповідача пробити дверний отвір між приміщеннями під літ. 1-1 і літ. 1-4.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального закону призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Таким чином, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, і їм надана належна оцінка, в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги про не відповідність висновків суду фактичним обставинам справи, не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до помилкового судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції при розгляді цієї справи вимог матеріального чи процесуального законів або неправильної оцінки досліджених по справі доказів, то підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 05 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді