Номер справи № 313/982/16-ц
Номер провадження № 2/313/258/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року Веселівський районний суд

Запорізької області

В СКЛАДІ:

Головуючого судді: Калабухової О.А.

При секретарі: Бадюла В.А.

За участю:

Позивача: ОСОБА_1

Відповідача: ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому засіданні в залі засідань Веселівського районного суду цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину у частці від доходу, суд

ВCТАНОВИВ

В провадженні Веселівського районного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину у частці від доходу, в якому позивач вказує наступне.

ОСОБА_1, з 2006 року по 2011 рік без укладення шлюбу мешкала разом із ОСОБА_2 за адресою: 72213, Запорізька область, Веселівський район, с. Корніївка, вул. Леніна, буд. 82. 08 лютого 2007 року у них з відповідачем народився син - ОСОБА_3. В жовтні 2011 року у зв'язку із постійними сварками, приниженнями та неможливістю знайти спільну мову позивачка забрала дітей, власні речі й почала жиги окремо (переїзд в інший будинок). Після припинення сумісного проживання та ведення спільного господарства, відповідач припинив надавати будь-яку допомогу в утриманні їх спільної дитини. На сьогодні, спільний позивача із відповідачем неповнолітній син проживає разом з ОСОБА_1 та остання самостійно утримує та виховує сина. Крім, того на її утриманні перебувають ще троє дітей від інших шлюбів. Відповідач, не беручи до уваги її скрутний фінансовий стан, ніяким чином турботу про сина не виявляє, не надає матеріальної допомоги і взагалі не цікавиться його станом та життям. Позивачка неодноразово зверталася до ОСОБА_2 з проханням надавати матеріальну допомогу на утримання та розвиток їх спільного сина, але відповідач мотивуючи відсутністю вільних коштів відмовився її надавати. На даний час ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, ніяких інших джерел прибутку, окрім державної допомоги вона не має і самотужки несе основні обов'язки по вихованню та матеріальному забезпеченню сина. За наявною у позивача інформацією, відповідач на сьогодні працевлаштований у ФГ «Катерина» механізатором та щомісячно отримує заробітну плату в сумі 1 500 - 2 000 грн. Крім того, у відповідача наявний земельний пай в розмірі 8,6 га, який перебуває в оренді у вищевказаного господарства, орендна плата на рік складає 6 000 грн. Тому, розмір аліментів необхідно визначити у частці від заробітку (доходу). Позивачка вважає, що частку на одну дитину, враховуючи вищенаведені обставини, слід визначити в розмірі 1/4 від всіх доходів на місяць. Відповідач не є інвалідом і не має розладів здоров'я, в нього відсутні на утримання інші неповнолітні діти. Тому ОСОБА_1 вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі. Такий розмір аліментів є розумним і необхідним для забезпечення мінімальних потреб, необхідних для виховання і утримання дитини в належних умовах.

У судовому засіданні позивачка просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та просить суд, стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку і доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати покласти на відповідача.

Відповідач позивні вимоги визнає у повному обсязі та зобовязується щомісячно сплачувати аліменти на дитину.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд відмічає наступне.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, та батьками останнього вказані: мати ОСОБА_4 (ОСОБА_5, згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 116012 від 20.09.2012 року), та батько ОСОБА_2.О., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС № 056381 від 20.02.2007 року.

Як пояснила позивачка та дана інформація підтверджується наданими нею довідками до матеріалів справи, спільний позивача із відповідачем неповнолітній син проживає разом з ОСОБА_1 та остання самостійно утримує та виховує сина. Крім, того на її утриманні перебувають ще троє дітей від інших шлюбів. Як почснила позивачка у судовому засіданні, відповідач, не беручи до уваги її скрутний фінансовий стан, ніяким чином турботу про сина не виявляє, не надає матеріальної допомоги і взагалі не цікавиться його станом та життям. ОСОБА_1 неодноразово зверталася до ОСОБА_2 з проханням надавати матеріальну допомогу на утримання та розвиток їх спільного сина, але відповідач мотивуючи відсутністю вільних коштів відмовився її надавати. На даний час позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, ніяких інших джерел прибутку, окрім державної допомоги вона не має і самотужки несе основні обов'язки по вихованню та матеріальному забезпеченню сина. Згідно довідок відповідач офіційно працевлаштований у ФГ «Катерина» механізатором та щомісячно отримує заробітну. Крім того, у відповідача наявний земельний пай в розмірі 8,6 га, який перебуває в оренді у вищевказаного господарства. Відповідач не є інвалідом і не має розладів здоров'я, в нього відсутні на утримання інші неповнолітні діти.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно із ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка "буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якшо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК ) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІУ «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно п. З ч. ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ст. ст. 217, 367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України позови про стягнення аліментів, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Враховуючи вище викладене суд вважає позов таким. що підлягає задоволенню у повному обсязі. Судові витрати слід покласти на відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому суд вважає за необхідне суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 51, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, керуючись Постановою Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 208-218, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину у частці від доходу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку і доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня предявлення позову до суду, тобто з 26 липня 2016 рок і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з часу оголошення рішення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6

18.08.2016