Справа № 431/1992/16-ц
Провадження 2/431/607/16 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Пелиха О.О.,

за участю секретаря Чесалової О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у якому просить суд визнати відповідачів такими, що втратила право користування АДРЕСА_1

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1. В будинку зареєстровані, але фактично не проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Реєстрація відповідачів у вказаному будинку перешкоджає йому вільно володіти, користуватися і розпоряджатися належним будинком.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не з'явилися, надали суду заяви, в яких позов визнали у повному обсязі та просили суд розглянути справу без їх участі.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в позові доводи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Факт належності житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 підтверджується копією договору купівлі - продажу від 29.12.2014 р. та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 6-8).

Те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані у вказаному будинку, але фактично з 2013 року не проживають у ньому підтверджується довідкою Чмирівської сільської ради Старобільського району Луганської області № 847 від 05.05.2016 року (а.с.9).

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У судовому засіданні встановлено, що договором купівлі - продажу позивач набув право власності на житловий будинок.

Відповідачі добровільно не проживають за адресою: АДРЕСА_1 більше одного року.

Згідно ч. 1 ст. 71 Житлового Кодексу УРСР - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 ЖК УРСР - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно п. 3.1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС України від 22.11.2012 № 1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421 - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Відповідачі позов визнали, що підтверджується наданими суду заявами.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд вважає, що виходячи з наданих доказів і враховуючи принципи справедливості, змагальності, розумності, законності, та враховуючи інтереси позивача позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 386- 388, 405 ЦК України, ст.ст. 71,72 ЖК України, керуючись ст.ст. 10-11, 209-210, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Пелих