_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/375/16-ц
Провадження № 2/520/1819/16
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

16 червня 2016 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Прохорова П.А.,

при секретарі Цвігун А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву позивача ОСОБА_1, про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про припинення права власності та визнання права власності,

встановив:

Вказана цивільна справа перебуває у провадженні Київського районного суду м. Одеси з 22.01.2016 року.

15.06.2016 року до канцелярії суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку за адресою: м. Одеса, вул. Олександра Невського, 72, оскільки за посиланнями такого позивача він має підстави вважати, що відповідачі мають намір на відчуження приналежним їм часток у праві спільної часткової власності на таку ділянку на користь інших осіб, що у наступному ускладнить розгляд справи та виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони в судове засідання з вирішення питання про застосування заходів забезпечення не викликались.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини:

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до положень ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Одночасно суд вказує на те, що відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України прямо передбачено, що позов може бути забезпечено шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

З наданих суду відомостей, та зокрема витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень і.№50724987 вбачається, що такий витяг сформовано щодо домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Невського Олександра, буд. 72.

Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, і.№51963427, від 22.01.2016 року, сформована за адресою нерухомого майна: м. Одеса, вул. Невського Олександра, буд. 72, свідчить про те, що за такою адресою значиться тільки зазначене домоволодіння, натомість земельна ділянка, як самостійний обєкт права власності відсутній.

З наведених обставин накладення арешту на земельну ділянку за адресою м. Одеса, вул. Невського Олександра, буд. 72 вбачається неможливим, оскільки існування такого обєкта нерухомого майна як самостійного нічим не підтверджено.

Таким чином суд доходить висновку про те, що заява позивача про застосування заходів забезпечення позову вбачається передчасною та не обґрунтованою, а отже задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 151 153, 208-210 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Прохоров П. А.