Номер провадження 2/289/519/16
Справа № 289/683/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2016 м .Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого Свінцицький Л. В.

при секретарі Глущенко Я.В.

з участю позивача ОСОБА_1

його представників ОСОБА_2 та ОСОБА_3

представника сільської Ради ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Радомишль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краснобірської сільської ради при третіх особах - відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно Радомишльського районного управління юстиції та органу опіки та піклування Радомишльської РДА, про визнання право власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом і інтересах свого неповнолітнього сина-Тарасюка ОСОБА_5, в якому зазначив, що ОСОБА_6 помер 06.05.2010 року. Ще при житті він склав заповіт, яким після своєї смерті заповів ОСОБА_1 земельну ділянку площею 3.6687 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Краснобірської сільської ради, яка належала ОСОБА_7 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку площею для ведення особистого товарного сільськогосподарського виробництва, але він право власності на земельну ділянку не оформив.

Позивач та його представники свої позовні вимоги підтримали.

Відповідач з позовом не згоден, вважає, що померлий ОСОБА_6 не мав права складати заповіт на імя неповнолітнього ОСОБА_1

Представник третьої особи - органу опіки та піклування в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надіслав до суду заяву, в якій просять слухати справу без їх участі.

Представник третьої особи - відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно, у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 був власником Державного акту ЖТ №115626 на земельну ділянку площею 3.6687 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. ОСОБА_6 був одинокий, ні дружини, ні дітей не мав, тому при житті він склав заповіт, яким після своєї смерті заповів ОСОБА_1 спірну земельну ділянку.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «… у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги»

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилались позивачі як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивачів на спадкове майно захистити неможливо, суд їх позовні вимоги задовольняє.

Керуючись ст.ст. 3, 10-11, 15, 57-60, 88, 212-215, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 327, 392, 1216-1218 ЦК України суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, який помер 06.05.2010 року, право власності на земельну ділянку площею 3.6687 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Краснобірської сільської ради Радомишльського району Житомирської області відповідно до акту про право власності на земельну ділянку серії ЖТ 115626 виданого на ім"я ОСОБА_6 10 червня 2003 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області на протязі десяти днів з часу виготовлення повного тексту рішення.

Суддя Л. В. Свінцицький