Справа № 362/3202/16-ц
Провадження № 2/362/2065/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2016 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Лущик Т.М.,

за участю позивача ОСОБА_1І,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Cадівничого масиву «Глеваха-4» про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що на підставі укладеного із відповідачем ОСОБА_4 про користування електричною енергією від 30.05.2014 року та отриманого письмового попередження відповідача про існування заборгованості, ним 04 і 21 серпня 2015 року сплачено борг за використану електричну енергію в сумі 1 125 гривень 00 копійок.

Оскільки згідно із звіркою розрахунків заборгованість ним було погашено 01.08.2015 року, позивач звернувся до відповідача з листом про повернення вказаної суми грошових коштів як помилково сплачених.

Посилаючись на те, що відповідач, який самовільно визначив сплачені ним платежі як оплату членських внесків та не повернув вказані грошові кошти, позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити з викладених у заяві підстав.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечили щодо вимог заяви та просили відмовити в задоволенні позову. Пояснили, що вказана сума грошових коштів отримана від позивача була зарахована як оплата членських внесків товариства.

Вислухавши пояснення позивача і представників відповідача та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини.

Між сторонами укладено Договір про користування електричною енергією від 30.05.2014 року (а.с. 11 14).

Попередженням СМ «Глеваха-4» № 46 від 25.07.2015 року відповідача було повідомлено про необхідність сплати заборгованості за спожиту електричну енергію сумі 1 386 гривень 32 копійки (а.с. 10).

Вказані обставини особи, які беруть участь у справі в судовому засіданні визнали і не оспорили.

04 і 21 серпня 2015 року відповідачем сплачено на користь позивача грошові кошти в сумі 900 гривень 00 копійок і 225 гривень 00 копійок як сплату внесків за електроенергію, що підтверджується відповідними квитанціями №№ 12 і 82 (а.с. 8, 9).

З наданого позивачем на підтвердження своїх вимог листа Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії (Держенергонагляд) № 04/21-4380 від 03.09.2015 року, вбачається, що відповідно до Акта звірки розрахунків станом на 31.07.2015 року заборгованість за спожиту електричну енергію за його адресою склала 41 гривню 44 копійки, яку відповідачем було сплачено 01.08.2015 року; інформація про наявність заборгованості в сумі 1 386 гривень 32 копійки не підтвердилась (а.с. 5 7).

Листом від 01.11.2015 року, який адресат отримав 11.11.2015 року, відповідач звернувся до позивача із вимогою повернути сплачені ним за квитанціями від 04 і 21 серпня 2015 року №№ 12 і 82 на його користь грошові кошти в сумі 900 гривень 00 копійок і 225 гривень 00 копійок як помилково сплачені, у звязку з відсутністю заборгованості за електроенергію (а.с. 4).

Під час розгляду справи стороною відповідача надано лист на імя позивача № 72 від 14.11.2015 року, у якому повідомляється останньому, що сплачені ним грошові кошти в сумі 900 гривень 00 копійок і 225 гривень 00 копійок не є помилково сплаченими, а є оплатою заборгованості за його членські внески (а.с. 39).

Так, згідно із наданих представником відповідача виписок банківської установи від 05 і 27 серпня 2015 року, на користь відповідача зараховано сплачені позивачем грошові кошти в сумі 900 гривень 00 копійок і 225 гривень 00 копійок як «сплата внесків» (а.с. 36, 37).

Отже, відповідач вважає та прийняв сплачені позивачем за спожиту електроенергію грошові кошти в загальній сумі 1 125 гривень 00 копійок в якості оплати заборгованості останнього за членські внески Cадівничого масиву «Глеваха-4», що порушує права та інтереси позивача, оскільки, як вбачається із призначення платежу вказаного у квитанціях №№ 12 і 82 від 04 і 21 серпня 2015 року, позивач не здійснював оплати членських внесків.

Норми статті 509 ЦК України передбачають, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку; зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки; підставами виникнення цивільних прав та обовязків також є інші юридичні факти.

Тобто, у звязку із чітким і конкретним зазначенням позивачем призначення платежів на користь відповідача в сумі 900 гривень 00 копійок і 225 гривень 00 копійок як «сплата внесків за електроенергію» та подальшою вимогою позивача про повернення вказаних коштів, яку відповідач отримав і не виконав, суд приходить до висновку, що у відповідача виник обовязок повернути позивачу помилково сплачені ним грошові кошти.

Згідно із частинами першою і другою статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно; особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала; положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (ч. 1 ст. 1213 ЦК України).

Таким чином, коли встановлено, що відповідач, який набув майно у вигляді грошових коштів позивача на загальну суму 1 125 гривень 00 копійок та зберіг його у себе за рахунок останнього без достатньої правової підстави і не бажає його повертати, суд приходить до висновку про необхідність захисту порушених прав та інтересів позивача шляхом стягнення з відповідача на користь потерпілого зазначеної суми грошових коштів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі частини 1 статті 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 509, 1212, 1213 ЦК України, ст. ст. 1 11, 57 62, 64, 88, 208, 209, 212 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути із Cадівничого масиву «Глеваха-4» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1 125 (одна тисяча сто двадцять пять) гривень 00 копійок та 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок у відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий