справа № 760/1880/16-ц
провадження № 2/760/2533/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2016 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, ухвалив таке рішення.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

01.02.2016 позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 1 167 грн. щомісячно з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 28.03.2012 сторони уклали шлюб. Від спільного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згодом сторони почали віддалятися один від одного і це призвело до того, що в подальшому спільне життя у них не склалося: вони постійно сваряться, не можуть знайти спільної мови. Через розбіжність у поглядах на життя спільне проживання сторін, існування сім'ї та збереження шлюбу виявилося неможливим. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть та спору щодо місця проживання дітей не мають. У зв'язку з цим позивач просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем.

Після припинення спільного проживання відповідач не проявляє належної уваги вихованню дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання, потреби дитини позивач забезпечує самостійно.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позов у частині стягнення аліментів на утримання дитини не визнавали, та просили суд врахувати матеріальне становище відповідача та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 у розмірі 400 грн. щомісяця і до досягнення нею повноліття.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

Сторони зареєстрували шлюб 28.03.2012, про що складено актовий запис № 359. Цей факт встановлений на підставі свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3, виданого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї 28.03.2012 (а.с. 6).

ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1. У свідоцтві про народження серії НОМЕР_4, виданому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 08.10.2013, батьком дитини зазначено ОСОБА_3, а матір'ю - ОСОБА_1 (а.с. 7).

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 24 СК «шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається».

Частина друга статті 112 СК передбачає, що «шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення».

Суд встановив, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, збереження шлюбу і примирення між ними не можливе.

Повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, суд дійшов висновку, що шлюб належить розірвати.

Відповідно до статті 113 СК «особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище».

У зв'язку з укладенням шлюбу позивач змінила своє прізвище ОСОБА_1 на ОСОБА_1. У судовому засіданні позивач висловила бажання після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище ОСОБА_1.

Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне задовольнити їх частково з таких підстав.

Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, закріплено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27).

Обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений на батьків відповідно до статті 180 СК.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зобов'язані матеріально забезпечувати свою доньку ОСОБА_5

Відповідно до частини першої статті 12 Закону «Про охорону дитинства» Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частина перша статті 181 СК передбачає, що «способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними».

Відповідно до частини першої статті 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень статті 183 СК розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач немає інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні. Також суд враховує, що відповідач працездатний, може працювати та утримувати свою малолітню дитину, зобов'язаний до цього законом, на підставі цього суд вважає вимоги позивача обґрунтованими.

Суд погоджується із доводами позивача, що її доходи недостатні для утримання малолітньої дочки, а відповідач може надавати матеріальну допомогу.

Однак, вирішуючи спір по суті, суд має врахувати не лише інтереси позивача, а й права та свободи інших осіб, зокрема відповідача, які можуть бути порушені при задоволенні позовних вимог.

Суд на підставі довідки з місця роботи відповідача від 24.02.2016 № 2 встановив, що сукупний розмір його доходу у період з 01.08.2015 по 31.01.2016 складав 15 800 грн. без урахування податків, тобто розмір його середньомісячного доходу складає 2 633 грн. без урахування податків.

Аналіз вищенаведеного підводить суд до висновку, що сплата аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1 167 грн. щомісячно, поставить відповідача у тяжке матеріальне становище.

Враховуючи те, що відповідач працевлаштований, має регулярний стабільний дохід, суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів у частці, а саме: у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено частиною другою статті 182 СК.

Частина перша статті 191 СК визначає, що «аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову».

Таким чином, стягнення аліментів належить присудити з дня пред'явлення позову, тобто з 01.02.2016.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 4 Закону «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду заяви про розірвання шлюбу становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто станом момент пред'явлення позову становила 551,20 грн.

За подання позову про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн. Крім цього, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Керуючись Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, Законом України «Про охорону дитинства», статтями 24, 110, 112, 113, 114, 180, 181, 182, 183, 184, 191 СК, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223, 367 ЦПК, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, зареєстрований 28 березня 2012 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї за актовим записом № 359, розірвати.

Відновити ОСОБА_1 її дошлюбне прізвище ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації: 03061, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2), аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації: 03061, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) 551,20 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь держави 551,20 грн. судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко