Ухвала

іменем україни

02 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,

суддів: Коротуна В.М., Нагорняка В.А.,

Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах інваліда першої групи ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про поділ земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_4, яка діє в інтересах інваліда першої групи ОСОБА_5, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_7 звернулась до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах інваліда першої групи ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ земельної ділянки.

Посилалась на те, що 16 травня 2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області у справі за позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ земельної ділянки, ухвалено рішення, яким позов задоволено. Вказаним рішенням визначено розмір часток співвласників земельної ділянки по АДРЕСА_1 ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 рівними, який становить 1/3 частки для кожного із співвласників земельної ділянки по АДРЕСА_1.

При проведенні судової експертизи експертом було використано технічний паспорт на будинок із надвірними спорудами виконаний 02 листопада 2011 року, на якому нанесені господарські будівлі, належні на праві власності ОСОБА_7 Вказаний технічний паспорт знаходиться в матеріалах цивільної справи і є невід'ємною частиною висновку експерта.

Вказані господарські будівлі були знесені ще в 2004 році, тому що колишній власник будинку зазначав, що місце розташування вказаних господарських будівель раніше знаходилось біля вул. 40-річчя Перемоги з боку будинку під літ. «А» та прибудови.

При замовленні для проведення нового будівництва технічного паспорта попереднього власника та інформаційної довідки КП «ВМБТІ» в квітні 2015 року з'ясувалось, що місце розташування вказаних господарських будівель знаходиться на земельній ділянці, яка виділена судовим рішенням згідно з варіантом № 4 додатку № 4 висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи від 18 лютого 2014 року № 41/11-014, виконаного ТОВ «Подільський центр судових експертиз» ОСОБА_5, ОСОБА_6

ОСОБА_7 просила переглянути рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2014 року за нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення у справі, яким позов задовольнити.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 23 листопада 2015 року, заяву задоволено.

Рішення Вінницького міського суду від 16 травня 2014 року скасовано за нововиявленими обставинами та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ земельної ділянки задоволено частково.

Визначено, що розмір часток співвласників земельної ділянки по АДРЕСА_1 становить: 11/20 частки - ОСОБА_7 та 9/20 частки - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відповідно до додатку № 2 варіанту № 2 висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 41/11-014 від 18 лютого 2014 року, виділивши співвласникам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 земельну ділянку розміром 410 кв. м, позначену на плані-схемі зеленим кольором, виділено ОСОБА_7 земельну ділянку площею 501 кв. м, позначену на плані-схемі червоним кольором.

Припинено право спільної сумісної власності між ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_7 на земельну ділянку по АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, яка діє в інтересах інваліда першої групи ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_7 відмовити.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають вказаним вимогам.

Судами встановлено, що ОСОБА_7 є співвласником 11/20 частини будинку з надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1, на підставі технічного паспорта від 05 грудня 2011 року та договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 01 березня 2002 року. У договорі купівлі-продажу вказано, що «... в постійне користування «Покупця» переходять приміщення: кухні 1-1, 2-1, житлові кімнати 1-2, 1-3, 2-2, 2-3, 2-4, площею 49,4 кв. м, тамбури 1,11, сараї «Ж», «Ж1»...».

При проведенні судової експертизи експертом було використано технічний паспорт на будинок з надвірними спорудами, виконаний 02 листопада 2011 року, на якому господарські будівлі сарай «Ж», сарай «Ж1», вбиральня «З» не нанесені.

Також судами встановлено, що вказані господарські будівлі були знесені ще в 2004 році, колишній власник будинку зазначав, що місце розташування вказаних господарських будівель раніше було інше і знаходилось біля вул. 40 річчя Перемоги зі сторони будинку під літ. «А» та прибудови.

Задовольняючи заяву ОСОБА_7 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що вказана заявником обставина для перегляду рішення за нововиявленими обставинами є нововиявленою обставиною і є підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Проте з таким висновком судів погодитись не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

У п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» судам роз'яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України).

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ч. 2 ст. 361 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в ст. ст. 362, 364 ЦПК України.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 ч. 2 ст. 361 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Отже, підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, ОСОБА_7 посилалась на те, що їй стало відомо про знаходження на земельній ділянці АДРЕСА_2 сараїв «Ж» та «Ж1» 21 квітня 2015 року, після отримання довідки КП «Вінницьке бюро технічної інвентаризації».

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яке бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Як вбачається з матеріалів справи, з 2002 року ОСОБА_7 належить на праві власності 11/20 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться по АДРЕСА_1. У договорі купівлі-продажу вказано, що «... в постійне користування «Покупця» переходять приміщення: кухні 1-1, 2-1, житлові кімнати 1-2, 1-3, 2-2, 2-3, 2-4, площею 49,4 кв. м, тамбури 1,11, сараї «Ж», «Ж1»...».

У заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами ОСОБА_7 вказувала, що сараї літ. «Ж» та літ. «Ж1» у 2004 році були знесені для реконструкції в тих же розмірах та із тих же матеріалів.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, не звернув уваги на те, що сараї літ. «Ж» та літ. «Ж1» були знесені після набуття ОСОБА_7 права власності на 11/20 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться по АДРЕСА_1; не врахував, що ОСОБА_7 вказувала на те, що вказані споруди було знесено для реконструкції в тих же розмірах та із тих же матеріалів (т. 2 а. с. 24), крім того, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_7 мала намір проводити реконструкцію.

За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про те, що про знаходження на земельній ділянці сараїв літ. «Ж» та літ. «Ж1» ОСОБА_7 стало відомо лише 21 квітня 2015 року, після отримання довідки КП «Вінницьке бюро технічної інвентаризації», та вказані обставини є нововиявленими.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в інтересах інваліда першої групи ОСОБА_5, задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23 листопада 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська

Судді: В.М. Коротун

Л.М. Мазур

В.А.Нагорняк

Т.О. Писана