РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2016 року, Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого судді Рибалки Ю.В.,

при секретарі судового засідання Недяк Д.І.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2О про стягнення коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в травні 2008 року відповідач отримала від нього грошові кошти у сумі 163 000,00 доларів США для оплати повної вартості квартири та проведення в ній ремонту. В подальшому, у жовтні 2012 року, на закінчення ремонтних робіт та придбання меблів позивач передав додатково 5 000 доларів США. Факт передачі коштів підтверджується складеними актами.

На сьогоднішній день донька кошти не повернула.

Просив стягнути з відповідача на його користь кошти у сумі 168 000,00 доларів США та судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнала, подала письмову заяву. Просила розстрочити виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом установлено, що згідно з наданим позивачем актом приймання передачі грошових коштів від 28.12.2009 ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_4 прийняла грошові кошти в сумі 163 000,00 доларів США строком на 5 років для проведення остаточного розрахунку з ТОВ «Укртехнопом» за будівництво квартири по вул. 1905 року, 1-А в м Кременчуці Полтавської області і для фінансування ремонту в цій квартирі (а.с. 5).

10.10.2012 між сторонами складено акт приймання-передачі грошових коштів відповідно до якого ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_4 прийняла строком на 2 роки грошові кошти в сумі 5 000,00 доларів США для фінансування закінчення ремонту та придбання меблів в квартиру АДРЕСА_1 у м Кременчуці (а.с. 6).

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 179 ЦПК України передбачено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2).

Ураховуючи викладені норми права та розяснення, наявні матеріали справи, суд уважає, вони не містять доказів щодо виниклих між сторонами зобовязальних правовідносин, складені сторонами акти не свідчать про виниклий обовязок відповідача вчинити на користь іншої сторони певну дію, зокрема, повернути кошти.

Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 11.11.2015 у справі №6-1967цс15.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Позивачем не подано суду жодного доказу щодо походження коштів, наявності спору, враховуючи позицію відповідача.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 509 ЦК України, ст. 14, 57-60, 208, 209, 212- 215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Рибалка