АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Іванової І.П.

суддів: Полікарпової О.М., Прокопчук Л.П.,

секретар Прушинська О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 24 грудня 2012 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк», Банк) звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступник - ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_1 укладено Договір № б/н (заява позичальника) від 12 травня 2008 року, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 150 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Однак, у порушення умов договору відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим, станом на 30 вересня 2012 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 36 412, 87 грн., яка складається з:

-13 220,67 грн. заборгованість за кредитом;

-19 086,43 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

-1896,63 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом;

-500,00 грн. штраф (фіксована частина);

-1710,14 грн. штраф (процентна складова).

З огляду на зазначене, ПАТ КБ «Приватбанк» просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 36 412, 87 грн. за кредитним договором № б/н від 12 травня 2008 року та судові витрати в сумі 364,13 грн.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 24 грудня 2012 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 36 412 грн. 87 коп. в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № б/н від 12 травня 2008 року та 364 грн. 13 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.

19 лютого 2016 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що на його адресу не надходило жодних повідомлень про дату та час розгляду справи та посилаючись на строк позовної давності, не врахований судом при винесенні рішення. Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 14 березня 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 24.12.2012 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на незаконність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та покласти на позивача судові витрати.

Судом встановлено, щозгідно заяви позичальника від 12 травня 2008 року, в якій ОСОБА_1 дав згоду на те, що вказана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послугявляється договором надання банківських послуг, позивач отримав платіжну карту зі встановленим лімітом кредитних коштів у сумі 150 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Заслухавши доповідача, сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що між сторонами було укладено кредитний договір, умови якого відповідачем не виконуються, а тому утворилась заборгованість.

Такого висновку суд першої інстанції дійшов без врахування всіх обставин справи, з порушенням норм процесуального права що є підставою у відповідності до частини першої ст. 309 ЦПК України для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Як передбачено ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За своєю ініціативою суд не може витребувати докази, він лише сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Звертаючись з позовом, позивач надав розрахунок заборгованості за договором б/н від 12 травня 2008 року (а.с.3-5). Однак зазначений розрахунок представником банку не підписаний та відсутня печатка банку. Матеріали не містять відомостей про строк дії картки, також відсутні відомості, що ОСОБА_1 ознайомлений з умовами і правилами надання банківських послуг.

При розгляді апеляції представнику банку було надано строк для подання належного розрахунку заборгованості та відомостей про строк дії картки. Однак, представник позивача не тільки не надав матеріалів, а й не зявився в судове засідання, не попередивши суд про причини своєї неявки.

У відповідності до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного

доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тому колегія суддів погоджується з доводом апеляції про те, що в матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 15 000 грн., а саме- факту їх зняття з картки. З наданого Банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 12 травня 2008 року (а.с. 3) не вбачається жодних фактів отримання вказаних коштів відповідачем, а також в самій заяві (договорі) від 12 травня 2008 року вказаний лише ліміт кредитних коштів, які підлягають зняттю з кредитної картки з зазначеними умовами сплати відсотків та проведення оплат (а.с. 5).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до п. 9.12. Умов та правил надання банківських послугдоговір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же строк.

Правилами користування платіжною карткою передбачено, що договір є чинним у межах строку дії картки.

Згідно п.п. 3.1.1 п. 3 Умов та правил надання банківських послуг, строк дії картки вказаний на картці (місяць та рік).

Відомості про строк дії картки в матеріалах справи відсутні. А тому не можна зробити висновок про пропуск строку позовної давності.

При таких обставинах відсутні підстави для задоволення позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк».

На підставі викладеного, керуючись ст. 526 ЦК України, ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 309,ч. 2 ст. 314, ст. 316 ЦПК України колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 24 грудня 2012 рокускасувати.

У позові Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення набуває чинності негайно, але може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий І.П. Іванова

Судді: О.М. Полікарпова

ОСОБА_2