Справа № 450/2964/15-ц Провадження № 2/450/464/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2016 р.Пустомитівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді -Кукси Д. А.
при секретарі -Козак К. В.

представника позивача ОСОБА_3

представник третьої особи : Мота В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа : Пустомитівська районна державна адміністрація про позбавлення батьківських прав та позовом третьої особи з самостійними вимогами : Пустомитівської районної державної адміністрації до ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд позбавити відповідачу ОСОБА_6 батьківських прав відносно її малолітньої дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1; відповідачку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позбавити батьківських прав відносно їх малолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування своїх вимог позивачка покликається на такі обставини :

За час перебування відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у подружніх відносинах у них народився син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 Відповідачі проживали на орендованій квартирі з її онуком ОСОБА_9 та донькою ОСОБА_6 від попереднього шлюбу ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. При неодноразових візитах, а саме відвідування онука ОСОБА_9 вона помічала, що в орендованій квартирі не охайно, відсутні продукти харчування, діти не доглянуті, голодні, у дітей відсутній змінний сезонний одяг та взуття. ОСОБА_6 часто не ночувала дома, не цікавилася дітьми та веде аморальний спосіб життя. ОСОБА_7 попри те, що протягом дня знаходився з дітьми, байдужий до них, самоусунувся від їх догляду та виховання. Зі слів дитини ОСОБА_8 їй стало відомо, що ОСОБА_6 застосовує до неї фізичну силу. У вересні 2015 року до неї зателефонували знайомі і повідомили що малолітні діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у нічний час перебувають самі на вулиці. Вона як бабуся, забрала дітей до себе до дому та з цього часу займається розвитком та вихованням дітей, забезпечує їх усім необхідним, провела в медичному закладі курс обстеження дітей. Однак, так, як ОСОБА_8 донька ОСОБА_6 не є її онукою вона була змушена повідомити про дані обставини органи опіки та піклування, які направили дитину в притулок для дітей служби у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації де і на даний час перебуває дитина.

Позивачка ОСОБА_5 вказує, що з часу коли вона забрала дітей з вулиці їх мати ОСОБА_6 жодного разу не поцікавилась ними, не шукала їй, не виходила на зв'язок. ОСОБА_7 свідомо самоусунувся від виховання та догляду свого сина ОСОБА_9 та повідомив її про те що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали та просять задоволити, оскільки позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх малолітніх дітей буде відповідати інтересам дітей.

Відповідачка ОСОБА_6 позовні вимоги не визнала та просить суд в їх задоволенні відмовити за безпідставністю, оскільки наведені позивачкою обставини не відповідають дійсності. Свої заперечення мотивує тим, що починаючи з грудня 2015 року проживає за адресою АДРЕСА_1 зі своїм теперішнім чоловіком, без реєстрації шлюбу. Дана квартира складається з трьох житлових кімнат в якій наявні усі необхідні для комфортного проживання речі та умови, побутова техніка, охайний ремонт, в тому числі спальні місця для дітей. Твердження ОСОБА_5 про те, що у вересні 2015 року вона забрала дітей до себе додому є правдою, однак спотворено, оскільки за домовленістю між ними вона взяла дітей до себе тимчасово, поки вона разом з теперішнім чоловіком забезпечить усі належні умови у квартирі для дітей. Після створення належних умов для проживання, у грудні 2015 року вона хотіла забрати дітей, однак позивачка ОСОБА_5 відмовилась їх віддавати та повідомила, що її донька ОСОБА_8 перебуває у притулку для дітей. За наявності вказаних обставин вона була змушена звертатись до рогінів внутрішніх справ щодо неправомірних дій ОСОБА_5

Твердження про те, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків не відповідає дійсності, оскільки ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності за неналежне виховання дітей вона не притягувалась, ніякої профілактичної роботи з нею не проводилось. На момент винесення висновку про доцільність позбавлення її батьківських прав вона особисто не була присутня та не була з ним ознайомлена, не мала можливості брати участь у вирішенні такого питання, оскільки не проживала за адресою реєстрації, як вбачається з характеристики виданої Чижиківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 22.10.2015 року № 02/17-451.

Відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги визнав та вказав, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно його сина ОСОБА_9

Представник третьої особи : Пустомитівської районної державної адміністрації позовні вимоги ОСОБА_5, підтримав частково, оскільки не згідний вимогами щодо позбавлення батьківських прав відповідачку відносно її доньки ОСОБА_8, так як позивачка не перебуває у родинних відносинах з дитиною.

Пустомитівська районна державна адміністрація в інтересах малолітньої ОСОБА_8 звернулась з позовом до ОСОБА_6 в якому просить позбавити ОСОБА_6 батьківських прав щодо її малолітньої дочки ОСОБА_8, 2009 р.н. свої вимоги мотивує тим, що малолітня ОСОБА_8 на даний час пребуваєв притулку для дітей служби у справах дітей Львівської облдержадміністрації, куди була влаштована 12.10.2015 року відповідно до направлення служби у справах дітей Пустомитівської райдержадміністрації, оскільки її мати ОСОБА_6 залишила свою малолітню дочку ОСОБА_8 на чужих людей. ОСОБА_8 відповідно до віку повинна навчатися у першому класі, однак до шкоди дитина влаштована не була. За весь час перебування дитини в притулку мати ОСОБА_6 не поцікавилась станом здоров'я дочки, не намагалася контактувати з дитиною, не цікавиться чим і як дитина харчується, у що одягається, хоча отримує держану соціальну допомогу як одинока матір.

Пустомитівська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, своїм висновком від 20.11.2015 року № 04/17-3079 вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відносно їх малолітніх дітей.

В судовому засіданні представник Пустомитівської районної державної адміністрації Мота В.І. позовні вимоги підтримав та просить суд задоволити, оскільки наявні вагомі обставини, що свідчать про самоусунення відповідачки від виконання батьківських обов'язків відносно своєї малолітньої дитини, що в свою чергу шкодить інтересам дитини та позбавляє її права на належний та повноцінний розвиток.

Відповідачка ОСОБА_6, позовні вимоги Пустомитівської районної державної адміністрації не визнала та просить суд в їх задоволенні відмовити покликаючись на безпідставність позову.

Вислухавши сторони, проаналізувавши матеріали справи та дослідивши докази подані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5 та повного задоволення позовних вимог Пустомитівської РДА, з огляду на наступне :

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Законодавство про охорону дитинства грунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. (ст. 2 Закону України „Про охорону дитинства").

Згідно ст. 3 Закону України „Про охорону дитинства", всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров'я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Ст. 4 Закону України про охорону дитинства передбачено систему заходів щодо охорони дитинства в Україні, що включає в себе; забезпечення належних умов для охорони здоров'я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності; встановлення відповідальності юридичних і фізичних осіб (посадових осіб і громадян) за порушення прав і законних інтересів дитини, заподіяння їй шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Судом встановлено, що за час перебування відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у подружніх відносинах у них народився син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 Відповідачі проживали на орендованій квартирі разом з донькою ОСОБА_6 від попереднього шлюбу ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п. п. 15, 16 постанови пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ч. 3 ст. 213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що малолітня донька відповідачки ОСОБА_6 - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час перебуває в притулку для дітей служби у справах дітей Львівської області державної адміністрації, куди була влаштована 12.10.2015 року відповідно до направлення служби у справах дітей Пустомитівської районної державної адміністрації, оскільки її мати ОСОБА_6 залишила дитину на чужих людей,

Згідно листа-відповіді № 3/1-3 від 11.01.2015 року адміністрації притулку для дітей служби у справах дітей Львівської області державної адміністрації „Про надання рекомендації про повернення ОСОБА_8 в сім'ю" адміністрація притулку не рекомендує повертати малолітню ОСОБА_8 2009 р.н. матері ОСОБА_6

Своє рішення обгрунтовують тим, що за час перебування дитини в притулку її мати ОСОБА_6 до притулку приходила лише один раз, однак з донькою не спілкувалась. Була скерована у службу у справах дітей, так як за інформацією наявною в закладі, знаходилась у розшуку. Відповідно до дозволу СуСД дитину відвідувала лише гр. ОСОБА_11

Допитана судом в якості свідка завідувач притулком ОСОБА_12 обставини викладені у листі від 11.01.2015 року підтримала.

Допитана судом в якості свідка ОСОБА_13 обставини викладені у листі від 11.01.2015 року підтримала та пояснила, що за час перебування дитини у притулку у зв'язку з наявною потребою вона як психолог працювала з нею, в ході роботи встановлено, що в дитини є страх, тривога, боязнь, що знову зазнає фізичного насилля з боку матері та її знайомих чоловіків. Дитина займається анонізмом (самозадоволенням), причиною якого є недолік ласки, батьківської турботи, неправильне виховання, сильні страждання і переживання, а також візуальне спостереження за мамою та її сексуальними партнерами.

Допитана судом в якості свідка ОСОБА_14 яка працює вихователем в притулку повідомила суду, що займаючись виховною діяльність з ОСОБА_8, остання повідомляла, що її мати та незнайомі їй чоловіки часто застосовували щодо неї фізичне та моральне насильство, не давали їсти, вона часто була свідком статевих актів її матері з незнайомими їй чоловіками.

Окрім цього, свідок повідомила, що поведінка ОСОБА_8 відображає поведінку її матері ОСОБА_6 яка у 2004 році також перебувала в даному притулку, який самовільно покидала та вела аморальний спосіб життя.

Судом встановлено, що відповідно до заяви начальника служби у справах дітей районної адміністрації 09 грудня 2015 року було проведено виїздне засідання Пустомитівської районної психолого-медико-педагогічної консультації з метою визначення адекватної програми навчання та виховання дитини ОСОБА_8. ІНФОРМАЦІЯ_1.

В результаті психолого-педагогічного вивчення встановлено, що затримка психічного розвитку дитини зумовлена соціально-педагогічною занедбаністю. У ОСОБА_8 спостерігається нерівномірність сформованості пізнавальних процесів, обумовлена соціальною депривацією. Дівчинка адекватно виконує тільки ті завдання, які її цікавлять, вміє скористатися допомогою, надає перевагу завданням в ігровій формі. В навколишньому орієнтується поверхнево. Соціальна орієнтація недостатня. ОСОБА_8 спілкується простими аграматичними фразами. Потребує допомоги логопеда. Дитині властива емоційно-вольова незрілість.

Враховуючи результати діагностичних завдань, дитині рекомендовано навчання за програмою розвитку дітей дошкільного віку із затримкою психічного розвитку до початку шкільного навчання.

Судом встановлено, що з вересня 2015 року відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 малолітній син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає з позивачкою ОСОБА_5 по місцю проживання останньої за адресою : АДРЕСА_2.

Дані обставини сторонами не оспорюються, тому в сили вимог ст. 61 ЦПК України, окремому доказуванню не потребують.

На підтвердження своїх вимог позивачка ОСОБА_5 покликається на те, що при неодноразових візитах, а саме відвідування онука ОСОБА_16 вона помічала, що в домі де вони проживали було не охайно, відсутні продукти харчування, діти ОСОБА_9 та ОСОБА_8 не доглянуті, голодні, у дітей був відсутній змінний сезонний одяг та взуття. ОСОБА_6 часто не ночувала дома, вела аморальний спосіб життя. Відповідачі ОСОБА_6, та ОСОБА_7 самоусунулись від виконання своїх батьківських обов'язків, дітей не виховують, не забезпечують їх елементарними умовами для життя та розвитку. Аналогічні покази дала суду допитана в якості свідка ОСОБА_11, яка являється рідною сестрою позивачки ОСОБА_5 та здійснювала догляд за дітьми, зокрема ОСОБА_8, що стверджується показами вихователів притулку для дітей.

Згідно з абз. 2 п. 18 постанови пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно довідки Чижиківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 02/17-451 від 22.10.2015 року, відповідачка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрована в АДРЕСА_3, однак за даною адресою не проживала.

Згідно довідки Головного управління Національної поліції у Львівській області відділ боротьби з проституцією та торгівлею людьми, відповідачка ОСОБА_6 за період з 2009 по 2015 року р.н., а саме : 04.06.2009 року, 29.06.2010 року, 09.03.2011 року, 17.03.2011 року 12.01.2015 року, 03.02.2015 року, притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 181-1 КУпАП.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.13.2011 року, відповідачку ОСОБА_6 позбавлено батьківських прав відносно її сина ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_8 Жодних дій на поновлення батьківських прав ОСОБА_6 не вчинила.

Відповідно до ст. 164 СК України, жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо.

На підставі отриманих судом доказів, судом вбачаються факти жорстокого поводження, відповідачки ОСОБА_6 зі своєю донькою ОСОБА_8, зокрема згідно показів самої дитини при роботі з педагогами притулку для дітей в якому дитина на даний час перебуває, показами допитаної судом в якості свідка ОСОБА_11 та висновком судово-медичної експертизи № 392 від 13.03.2015 року.

Доказів чи обставини на спростування вищенаведених, встановлених судом обставин відповідачка ОСОБА_6 суду не надала.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Пустомитівської РДА Львівської області № 04/17-3079 від 20.11.2015 року опікунська рада вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_6 щодо малолітньої доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, та ОСОБА_7 щодо малолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 До такого висновку опікунська рада прийшла виходячи з того, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повністю ухилилися від виконання батьківських обов'язків, не проявляють батьківської любові та не заінтересовані щодо дітей, не цікавляться розвитком дітей, станом здоров'я, не беруть участі у їх вихованні, не піклуються про їх духовний та фізичний розвиток, проживають окремо від дітей, не забезпечують дітей необхідним харчуванням, допомогою при лікуванні, фінансово та матеріально не допомагають, а також відсутність заперечень з боку ОСОБА_7 щодо позбавлення його батьківських прав відносно його сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України».

Таким чином, наведеними доказами в їх сукупності та враховуючи безумовне визнання позову відповідачем ОСОБА_7, суд приходить до висновку, що встановлено достатньо вагомих підстав, що стверджують про умисне ухиляння та небажання відповідачів виконувати свої батьківські обов'язки щодо їх малолітніх дітей, встановлені судом обставини ведення відповідачкою ОСОБА_6 аморального способу життя, відсутність бажання доглядати та забезпечувати своїх дітей, створювати їм належні умови для виховання, елементарний догляд, харчування, незважаючи на те, що ОСОБА_6 отримує соціальну допомоу, як одинока матір ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд розцінює як протиправні дії відносно дітей, порушення їх охоронюваним законом прав, які підлягають захисту. Подальше перебування дітей під вихованням відповідачів суд розцінює, як таке що буде шкодити інтересам дітей.

Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Враховуючи те, що у позивачки ОСОБА_5 в силу вимог ст. 165 СК України, відсутні права на звернення до суду з позовом до ОСОБА_6 щодо позбавлення її батьківських прав відносної доньки ОСОБА_8, 2009 р.н., в цій частині позовні вимоги ОСОБА_5 задоволенню не підлягають, в решті позовних вимог щодо позбавлення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 батьківських прав відносно їх малолітнього сина ОСОБА_9, 2014 р.н. є підставними та підлягають задоволенню.

Позовні вимоги третьої особи з самосійними вимогами : Пустомитівської районної державної адміністрації до ОСОБА_6 про позбалвленя батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_8, суд вважає підставними та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 15, 197, 209, 213, 214, 215, 218, 222 ЦПК України, ст.ст. 160, 164 СК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 задоволити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_12 відносно їх малолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позов Пустомитівської районної державної адміністрації задоволити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 відносно її малолітньої дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_5 243,60 грн. ( двісті сорок три гривні 60 коп.) судового збору.

Стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_5 243,60 грн. ( двісті сорок три гривні 60 коп.) судового збору.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь держави 487,20 грн. ( чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.) судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СуддяД. А. Кукса