Справа № 369/1872/15 Головуючий у І інстанції Дубас Т.В.
Провадження № 22-ц/780/1967/16 Доповідач у 2 інстанції Лівінський С. В.
Категорія 47 16.08.2016
УХВАЛА

Іменем України

16 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Лівінського С. В.

суддів: Мережко М.В.,

Сержанюка А.С.

за участю секретаря судового засідання Петленко І.О.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської РДА, приватний нотаріус Міхірьова Олена Анатоліївна про розірвання договору про участь батька у додаткових витратах на дитину та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та неустойки за договором за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача.

Посилається, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 19 червня 2002 року, від якого мають сина. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 4 липня 2013 року їх шлюб було розірвано і з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання їх сина.

16 липня 2013 року між ним та ОСОБА_6, яка в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_4укладено нотаріально посвідчений письмовий договір про участь батька у додаткових витратах на дитину. Відповідно до умов зазначеного Договору він взяв на себе зобов'язання, відповідно до пункту 1 Договору, надавати ОСОБА_4 на розвиток здібностей сина щомісячно, не пізніше 10 числа кожного місяця додатково 10 тис. грн до досягнення сином повноліття, що він добросовісно виконував.

Однак, через істотне порушення умов спірного договору відповідачем, просив його розірвати.

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася з зустрічним позовом. Вимоги обґрунтовувала тим, що п. 1 спірного договору передбачає, що розмір додаткових витрат 10 тис. грн. на місяць, є еквівалентом 1 220 доларів США, за встановленим сторонами курсом один долар США дорівнює 8,1968 грн. У разі девальвації національної грошової одиниці України, відповідач зобов'язався сплачувати розмір додаткових витрат на дитину (утримання) у національній грошовій одиниці України, який не може бути меншим ніж 1 220 доларів США.

З 10 лютого 2014 року ОСОБА_3 перестав виконувати у повному обсязі взяті на себе зобов'язання за спірним договором, у зв'язку із чим виникла заборгованість у розмірі 100 705 грн 88 коп., яку просила стягнути з останнього на її користь та 191 485 грн 3 коп. неустойки (1% від зазначеної у п. 1 договору суми у розмірі 10 тис. грн) відповідно до п. 8 указаного договору за кожен день прострочення виконання умов договору.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 2 червня 2015 року в задоволенні обох позовів сторонам відмовлено.

ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу та стверджує, що висновок про відсутність істотного порушення умов спірного договору зі сторони відповідача та відсутність підстав для розірвання договору судом зроблено без з'ясування дійсних обставин справи, прав і обов'язків батьків, а також без належної оцінки наданих сторонами доказів. Тому просить рішення суду в частині відмови в його позові скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, а також залишити в решті рішення без змін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 не погоджується з висновком суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову через невідповідність, на її думку, висновків суду в цій частині обставинам справи. Просить змінити рішення суду в наведеній частині та задовольнити її позов.

Рішенням Апеляційного суду Київської області Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 2 червня 2015 року в даній справі скасовано в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 і в цій частині ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість за Договором про участь батька у додаткових витратах на дитину від 16.07.2013 за період з лютого 2014 року по березень 2015 року у розмірі 100 705,88 грн. та неустойку за цим же договором за той же період у розмірі 191 485,03 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії судів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року рішення апеляційного суду скасовано справу направлено на новий розгляд до апеляційного суду.

Треті особи: служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської РДА, приватний нотаріус Міхірьова О.А. в судове засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовів, суд першої інстанції виходив із того, що сторонами не доведено перед судом обставин, на які вони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Розглядаючи даний спір, колегія суддів з даним висновком районного суду погоджується.

Відповідно до змісту статтей 6 і 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

Положеннями ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 651 ЦК України передбачає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

При цьому, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується таке.

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 червня 2002 року, від якого мають сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 4 липня 2013 року їх шлюб було розірвано і з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6стягнуто аліменти на утримання їх сина ОСОБА_7, у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, яке він виконує у добровільному порядку.

16 липня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, яка в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_4, було укладено договір, посвідчений нотаріально, про участь батька у додаткових витратах на дитину.

За договором сторони, відповідно до ст. 185 СК України,домовилися про участь батька у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно умов цього договору ОСОБА_3 узяв на себе зобов'язання надавати ОСОБА_4 на додаткові витрати (утримання) синащомісячно, не пізніше 10 числа кожного місяця кошти в сумі 10 тис. грн, що є еквівалентом 1 220 доларів США (а у разі девальвації національної грошової одиниці, розмір додаткових витрат не може бути меншим ніж 1 220 доларів США) шляхом перерахування їх на банківський рахунок відповідача і такі кошти він мав надавати на розвиток особливих здібностей сина та за погодженням з ним.

В свою чергу ОСОБА_4 зобов'язалася отримувати перераховані на утримання дитини кошти та використовувати їх виключно в інтересах дитини.

Крім того, ОСОБА_3 зобов'язався брати участь у додаткових витратах на дитину, які визвані розвитком здібностей дитини за взаємним погодженням між сторонами розміру цих витрат.

Між тим, відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими здібностями (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

За змістом ст. 185 СК України розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину, за змістом ст. 185 СК України можуть мати разовий або регулярний характер. Тому закон передбачає їх разове, періодичне або постійне покриття.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Крім того, у ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

За наведеного, не зважаючи на доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, в тому числі й ті, на які посилалися сторони та правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює, а також дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовів обом сторонам.

Всупереч твердженням обох сторін в апеляційних скаргах, ними, в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не доведено перед судом належними і допустимими доказами обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, ОСОБА_4 не надано суду належних і допустимих доказів фактично понесених або майбутніх витрат, їх розрахунки та обґрунтування, а також про погодження розміру цих витрат з ОСОБА_3 відповідно до умов укладеного договору та змісту ст. 185 СК України, на підставі якої укладено спірний договір та яка передбачає обов'язок обох батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), а також понесення нею половини таких витрат.

Щодо ОСОБА_3, то ним не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження істотного порушення ОСОБА_4 умов спірного договору, укладеного відповідно до ст. 185 СК України і направленого на авансування додаткових витрат, пов'язаних з розвитком здібностей дитини без погодження з ним та наявних підстав, передбачених ч. 2 ст. 651 ЦК України, для розірвання указаного договору.

Інші доводи апеляційних скарг наведеного висновку суду також не спростовують та не дають підстав для скасування правильного по суті і справедливого рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Тому, керуючись ч. 3 ст. 209, ст. ст. 218, 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_3відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

Судді: М.В. Мережко,

А.С. Сержанюк