Справа № 182/8806/15-ц
Провадження № 2/0182/803/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2016 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого суддіРибакової В.В.
при секретаріЗатуливітер Н.В.

за участю позивача - ОСОБА_3, відповідача - ОСОБА_4, представника відповідача - ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 25.12.2015 року звернувся до суду з зазначеним позовом (а.с.2,3), який доповнював (а.с.76-79), посилаючись на наступні обставини.

Він, маючи намір придбати квартиру АДРЕСА_1, 11.11.2015 року уклав з відповідачем ОСОБА_4 ОСОБА_6 завдатку (далі - ОСОБА_6), згідно з умовами якого відповідач зобов'язалась продати йому вищевказану квартиру за 25000,00 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним Договором, 11.11.2015 року він передав відповідачу 2900,00 доларів США, про що було складено розписку.

Згідно п.п.1.4, 2.1 Договору, даний ОСОБА_6 діє з 11.11.2015 року по 27.11.2015 року. Він зобов'язався укласти договір купівлі-продажу квартири з відповідачем протягом строку його дії. Однак у зазначений термін відповідач не підготувала повний пакет документів, необхідний для укладення нотаріально посвідченої угоди купівлі-продажу, тому угода не відбулась.

04.12.2015 року він вирішив не купувати вказану квартиру і звернувся до відповідача з проханням повернути йому грошові кошти, сплачені за Договором завдатку, однак відповідач йому відмовила, посилаючись на те, що вона отримала завдаток, який не повинна повертати.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Укладений між ним та відповідачем ОСОБА_6 не було нотаріально посвідчено, як вимагає закон, оскільки для основного договору, в даному разі, договору купівлі-продажу квартири встановлена нотаріальна форма, то і попередній договір також потребує нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За таких обставин, вважає, що укладений між ним та відповідачем ОСОБА_6 не може тягнути за собою правових наслідків, передбачених р. 2 Договору та ст.571 ЦК України.

Тому, просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму авансу в розмірі 2900,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 66584 грн. 00 коп. за курсом НБУ станом на 25.12.2015 року (дату подачі позову), а також понесені ним судові витрати.

Позивач у судовому засіданні викладені в позовній заяві обставини та вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що він проживає в приватному будинку, однак у зв'язку з тим, що вартість комунальних послуг дужа велика вирішив придбати квартиру. Йому сподобалась квартира АДРЕСА_1, яку продавав відповідач. Коли він пішов дивитись квартиру, то його зустрів чоловік, який представився адвокатом ОСОБА_7. Вони домовились, що наступного разу він прийде дивитись квартиру зі своєю дружиною. 11.11.2015 року між ним та відповідачем був укладений договір, який у нотаріуса вони не посвідчували, на підставі якого він передав адвокату відповідача у якості авансу за квартиру - 2900,00 доларів США, про що відповідачем було складено розписку. ОСОБА_6 вважає неправомочним. Якщо завдаток, то такий договір мав бути нотаріально посвідчений. Станом на 27.11.2015 року документи на квартиру готові не були. Натомість адвокат відповідача сказав, що позивачу необхідно оплатити за нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу згідно квитанцій. Він сплатив всі необхідні для нотаріуса платежі. Однак платіжка на 273 грн. не пройшла, тоді адвокат відповідача сказав, щоб вказану суму він-позивач віддав готівкою. 03.12.2015 року з'ясувалось, що відповідач не зможе підготувати документи для продажу квартири та укладення договору купівлі-продажу. Потім відповідач сказала, що вони не встигли виписати малолітню дитину зі вказаної квартири, а тому просили його-позивача ще почекати. Однак це його не влаштовувало. Він хотів придбати квартиру по старому закону, а готувався новий закон, згідно якого йому доведеться сплачувати більший податок. Тому, він повідомив відповідачу, що не буде купувати вказану квартиру. 09.12.2015 року вони з відповідачем зустрілись у нотаріуса, де він повідомив відповідача, що купувати квартиру не буде. 03.12.2015 року він дізнався, що у відповідача сплаченої ним суми авансу вже немає, оскільки вона його витратила на завдаток для купівлі іншої квартири. 04.12.2015 року він звернувся до відповідача з проханням повернути суму авансу, однак відповідач відмовилась, посилаючись на те, що вказана сума передавалась як завдаток, а не як аванс.

Відповідач та її представник у судовому засіданні проти позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні.

Відповідач суду пояснила, що агент ОСОБА_8 привів позивача у квартиру та показав її йому. Позивачу квартира сподобалась. Вартість квартири складала 26500,00 доларів США, однак врешті вони домовили, що продаж буде вчинено на 25000,00 доларів США. Через день позивач прийшов дивитись квартиру зі своєю дружиною. Потім позивач з'явився з завдатком. Був складений договір завдатку в трьох екземплярах, який хотіли посвідчити у нотаріуса, однак у зв'язку з тим, що це дорого коштує, вони його не посвідчили. Позивач передав їй гроші у сумі 2900,00 доларів США. 26.11.2015 року були готові всі документи для продажу квартири, які були надані нотаріусу для підготовки договору. 27.11.2015 року повинна була відбутись угода, однак позивач сказав, що 27.11.2015 року він не буде укладати договір, оскільки коштів у нього не було для сплати всіх необхідних платежів у нотаріуса. Позивач здійснив оплату згідно квитанцій лише 02.12.2015 року. 04.12.2015 року повинна була відбутись угода, однак 04.12.2015 року позивач не приїхав. Позивач відмовився від укладення угоди. Вона його ніяким чином не обманула, позивач сам відмовився він укладення угоди. Вона поїхала до позивача, однак його не було, його дружина повідомила, що вона не знає чого хоче позивач. Коли вона зустрілась з відповідачем, останній повідомив, що купувати квартиру не буде, так як був прийнятий новий закон і він не в змозі платити. Позивач попросив її повернути йому завдаток. Позивач сам просив відстрочку, а потім подзвонив і попросив повернути йому кошти.

Представник відповідача суду пояснила, що 27.11.2015 року для оформлення угоди щодо купівлі-продажу квартири були готові всі документи. Тому послання відповідача на те, що відповідач затягувала укладення угоди та не підготувала документи в обумовлений термін - не відповідають дійсності. Позивач сам відмовився від купівлі квартири та укладення договору, так як вичитав, що за новим законом він буде більше сплачувати за більші квадратні метри. Вини відповідача у тому, що угода не відбулася немає.

У матеріалах справи наявні заперечення відповідача проти позову (а.с.50-52), згідно яких відповідач просила суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на наступні обставини. Їй-відповідачу, її чоловіку та дітям в рівних долях (по 1/8 частині) на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2. Оскільки діти уже створили свої сім'ї, вони вирішили продати вказану квартиру, щоб у свою чергу купити квартири меншого розміру дітям та собі. З цією метою вона помістила оголошення про продаж квартири в газеті «Сила» та в міжнародній мережі «Інтернет». Після розміщення оголошень про продаж квартири до неї звернувся ріелтер, який запропонував свою допомогу при продажу квартири. Вона погодилась і вони стали готувати необхідні документи. У листопаді 2015 року до неї звернувся позивач, який виявив намір купити вказану квартиру. Він оглянув квартиру, залишився задоволений і ціною, і розміщенням квартири, і її технічним станом. Вони з відповідачем домовились про продаж квартири 26.11.2015 року. Позивач запропонував передати їй завдаток за майбутній продаж йому квартири. 11.11.2015 року між нею та позивачем було укладено Угоду про завдаток строком дії до 27.11.2015 року. Вона прийняла від позивача в якості завдатку за майбутній продаж квартири грошові кошти в сумі 2900,00 доларів США. У п.2.2. Угоди про завдаток було зазначено, що у разі відмови Покупця від укладення договору купівлі-продажу квартири, сума завдатку, обумовлена в п.1.1 Угоди, залишається у Продавця. 26.11.2015 року вони домовились зустрітись у Другій Нікопольській державній нотаріальній конторі і посвідчити договір купівлі-продажу квартири у нотаріуса ОСОБА_9 При цьому усі необхідні документи нею були зібрані. Після отримання завдатку за продаж квартири вони одразу передали частину грошей ОСОБА_10 також у якості завдатку за майбутню купівлю для них іншої квартири. Вони передали власнику вказаної квартири 200,00 доларів США. 26.11.2015 року вони приїхали до державного нотаріуса ОСОБА_9 та разом з відповідачем зайшли до нотаріуса у кабінет, нотаріус перевірив усі документи, засвідчив при позивачі, що усі документи в порядку і можна укладати угоду. Таким чином, посилання відповідача на те, що договір вони не уклали з причини відсутності необхідних документів є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Перевіривши надані документи, нотаріус підрахував вартість необхідних платежів до бюджету. Позивач заявив, що необхідної суми грошей у нього немає і попросив перенести укладення договору на 27.11.2015 року. Вони погодились. Наступного дня вона від свого імені вчинила необхідні платежі до держбюджету в розмірі 9791,10 грн. та банківські послуги в сумі 97,91 грн. Прийшовши до нотаріальної контори, вона побачила, що відповідача не було. Вона зателефонувала йому, але він попросив відстрочити укладання договору купівлі-продажу до 05.12.2015 року, посилаючись на відсутність у нього грошей на оплату необхідних платежів у нотаріальній конторі. Вона погодилась, при цьому повідомила, що зі свого боку усі необхідні платежі сплатила. Вони домовились зустрітись у нотаріальній конторі 05.12.2015 року. 05.12.2015 року вони приїхали до нотаріуса у призначений час, але покупця знову не було. При цьому він не відповідав і на телефонні дзвінки. Вона попросила свою подругу - ОСОБА_11, у якої є власний автомобіль, разом з нею з'їздити за позивачем за його адресою. Та погодилась. Однак дома позивача не було. За їх проханням з позивачем зв'язалась якась його знайома, і повідомила, що він погодився зустрітись з ними і чекатиме біля магазину «Варус» в м. Нікополі через півгодини. Коли вони зустрілись, позивач заявив, що він прочитав в Інтернеті новий закон, згідно якого йому прийдеться сплачувати величезні податки у разі придбання їх квартири. Між ними виникла не дуже приємна розмова, але в решті решт вони всі вирішили поїхати до нотаріуса для роз'яснень та вирішення питання щодо продажу квартири. Приїхавши до нотаріальної контори, позивач запитав його про сплату можливих податків у разі придбання квартири. Нотаріус ОСОБА_9 пояснив, що такого закону немає, а побоювання позивача надумані, однак відповідач став кричати, що вони усі у змові, а після години розмов він відмовився укладати договір. Вона вважає, що відповідачем порушені положення укладеної між ними Угоди про завдаток від 11.11.2015 року, а саме п.2.2, оскільки договір купівлі-продажу квартири ними не був укладений саме з вини Покупця - позивача по справі, а тому і сума завдатку повинна залишитись у неї-відповідача. Посилання позивача на те, що у них не були готові необхідні документи для укладення договору купівлі-продажу є безпідставними, оскільки документи в повному обсязі були готові 26.11.2015 року. Це засвідчив і нотаріус, коли вони разом з позивачем приходили до нього на прийом. Саме тоді позивач відмовився сплачувати необхідні платежі за правочином, пославшись на відсутність коштів, і просив відстрочити укладення договору купівлі-продажу до 05.12.2015 року. Таким чином, ні її вини, ні вини інших власників квартири у тому, що договір купівлі-продажу квартири не був укладений, немає. Крім того, у зв'язку з відмовою позивача укладати договір купівлі продажу належної їй квартири вона не змогла укласти договір купівлі-продажу іншої квартири.

Вислухавши позивача, відповідача та її представника, опитавши заявлених відповідачем свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача на підставі ст.ст. 533,570,635,657 ЦК України підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_3 зареєстрована за: 1/8 частина - за відповідачем ОСОБА_4, 1/8 частина - за ОСОБА_14, 1/8 частина - за ОСОБА_15, 1/8 частина - за ОСОБА_16, 1/8 частина - за ОСОБА_17, 1/8 частина - за ОСОБА_18, 1/8 частина - за ОСОБА_13, 1/8 частина - за ОСОБА_19 (а.с.20-23,25-30,53-56).

11.11.2015 року між ОСОБА_3 (за Угодою про завдаток - Покупець) та ОСОБА_4 (за Угодою про завдаток - Продавець) було укладено Угоду про завдаток (далі - Угода про завдаток) (а.с.4-6), згідно з умовами якого Покупець передав, а Продавець отримав завдаток в розмірі 2900,00 доларів США у забезпечення виконання зобов'язань по укладенню договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3. Вказана Угода про завдаток нотаріально не посвідчувалась у встановленому порядку, що вбачається з пояснень сторін та підтверджується матеріалами справи (а.с.4-6).

На виконання умов Угоди про завдаток позивач передав відповідачу 2900,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 27.11.2015 року (а.с.7).

Відповідно до п.1.2. Угоди про завдаток, сума, передбачена в п 1.1. даної Угоди, передається Покупцем Продавцю в рахунок оплати за вищевказану квартиру загальною вартістю 25000,00 доларів США та включається у вартість оплати за квартиру Покупцем по договору купівлі-продажу з Продавцем.

Відповідно до п.1.4. Угоди про завдаток, дана Угода діє з 11.11.2015 року по 27.11.2015 року.

Крім того, 27.11.2015 року відповідач написала розписку (а.с.7-ксерокопія розписки, оригінал якої у судовому засіданні був представлений позивачем на огляд), про те, що вона - ОСОБА_4 Володимирівна…отримала завдаток 2900 доларів США від ОСОБА_3 Олексійовича…за квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_4, обумовлена сума продажу 25000 у.о. США, куди входить і сума завдатку.

ОСОБА_6 купівлі-продажу вищевказаної квартири сторонами у строк визначений Угодою про завдаток, ні після цього, не був укладений та нотаріально не посвідчувався, що підтвердилося в судовому засіданні поясненнями сторін та листом державного нотаріуса Другої Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 вих. № 24/01-16 від 13.01.2016 року (а.с.81).

До теперішнього часу відповідач отриману від позивача грошову суду в розмірі 2900,00 доларів США позивачу не повернула, що підтвердилося в судовому засіданні поясненнями сторін.

Відповідно до ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

З позову, пояснень сторін вбачається, що до укладення Угоди про завдаток сторонами не укладався письмово договір купівлі-продажу квартири і не посвідчувався у нотаріуса. Угода про завдаток не посвідчувалась нотаріально.

Оскільки, у відповідності до ст.570 ЦК України, завдатком забезпечуються основне зобов'язання, яке виникає з договору, а у даному випадку основним зобов'язанням є договір купівлі-продажу квартири, який згідно ст.657 ЦК України, підлягає обов'язковому нотаріальному засвідченню, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч.2 ст.570 ЦК України, суму 2900,00 доларів США, яку передав позивач відповідачу, необхідно вважати не завдатком, як це зазначено в Угоді про завдаток, а авансом, який при неоформлені договору підлягає поверненню в тому розмірі, в якому надавався.

У ч.1 ст.533 ЦК України закріплено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Частина 2 цієї статті зазначає, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи викладене, те що договір купівлі-продажу квартири сторонами не був оформлений, то сума авансу підлягає поверненню в тому розмірі, що і надавався, а саме в розмірі 2900,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 66584 грн. 00 коп. станом на день подачі позову 25.12.2015 року (а.с.1,2,9), в межах заявлених вимог. Суму авансу слід стягнути саме в гривневому еквіваленті, що буде відповідати положенням ч.1 ст.533 ЦК України.

Показання свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та пояснення відповідача та її представника щодо того, що договір купівлі-продажу квартири не був укладений саме з вини позивача, в обґрунтування своїх заперечень проти позову, суд не може покласти в основу рішення, оскільки такі обставини не є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму авансу в розмірі 66584 грн. 00 коп.

Також, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 665 грн. 84 коп., сплачений останнім при подачі позову (а.с.1).

Керуючись ст. ст. 10,11,88,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 533,570,635,657 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму авансу в розмірі 66584 (шістдесят шість тисяч п'ятсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп., судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п'ять) грн. 84 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції потягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. В. Рибакова