Справа № 367/29/16-ц Головуючий у І інстанції Оладько С. І.
Провадження № 22-ц/780/2940/16 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 1 31.05.2016
УХВАЛА

Іменем України

31 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Антоненко В.І., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Волинець Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Ірпінська міська державна нотаріальна контора про визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та заповітом,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та заповітом. Заявлений позов мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її мати ОСОБА_4, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді частини квартири АДРЕСА_1, співвласниками якої також були ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності. У визначений законом строк всі вони як спадкоємці за законом звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, а ОСОБА_5 подав заяву про відмову від своєї частки у спадщині після померлої ОСОБА_4 на її користь, свідоцтва про право власності на спадкове майно вони не отримували. ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5, за життя 10 липня 2012 року він склав заповіт, яким заповів їй все своє майно. Однак, державним нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і законом, оскільки у неї не було оригіналу свідоцтва про право власності на житло. Просила визначити, що частки у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_2, а саме, що частки кожного із співвласників ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в праві власності є рівними та становлять 1/3 її частину кожного, визнати за нею право власності на 2/9 частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року, визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02 березня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено, визначено частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3, визнавши, що згідно свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 24 лютого 2004 року, виданого виконавчим комітетом Ірпінської міської ради частки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у праві власності на квартиру є рівними та становлять по 1/3 її частини за кожним; визнано за ОСОБА_3 право власності на 2/9 частини квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а також на 1/3 частину квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 березня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що належних доказів про те, що ОСОБА_5 подав до нотаріальної контори заяву про відмову від своєї частки у спадщині після померлої ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3, суду не надано, дані обставини є сумнівними і не відповідають дійсному волевиявленню його батька. Нотаріальна дія по посвідченню заповіту ОСОБА_5, яким позбавлено його права на спадкування, є сумнівною, незаконною та такою, що не відповідає дійсності, оскільки йому достеменно відомо про те, що ОСОБА_5 таких намірів не мав, він не хворів на тяжкі хронічні захворювання і не перебував на стаціонарному лікуванні в медичних закладах, а тому заповіт не повинен був посвідчуватися в присутності свідків і підписуватися іншою особою.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 про визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та заповітом, суд першої інстанції виходив із того, що позивач у передбаченому законом порядку та строки після смерті своїх батьків звернулася до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, а її батько ОСОБА_5 відмовився від своєї частки на користь позивача і при складанні власного заповіту позбавив відповідача ОСОБА_2 права на спадкування.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5

ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 від 24 лютого 2004 року, виданого виконавчим комітетом Ірпінської міської ради згідно з розпорядженням № 17 від 29 січня 2004 року, зареєстрованого Ірпінським бюро технічної інвентаризації в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 17 березня 2004 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 померла, 23 травня 2008 року ОСОБА_2 звернувся до Ірпінської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. 13 червня 2008 року до нотаріальної контори із аналогічною заявою звернулася ОСОБА_3, а ОСОБА_5 - із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь дочки померлої ОСОБА_3

Свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 її спадкоємці не отримували.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5, який за життя 10 липня 2012 року склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Якименською Л.Л. Згідно даного заповіту, все майно ОСОБА_5 заповів ОСОБА_3, а сина ОСОБА_2 позбавив права на спадкування. У зв'язку з хворобою та за бажанням заповідача згідно зі ст. 1253 ЦК України заповіт посвідчено в присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які прочитали цей заповіт вголос та поставили свої підписи на ньому. У зв'язку з хворобою заповідача, на його особисте прохання та за його дорученням документ в присутності заповідача, свідків і нотаріуса підписано ОСОБА_9 (а. с. 65).

13 лютого 2013 року ОСОБА_3 звернулася до Ірпінської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 до нотаріальної контори із аналогічною заявою звернувся ОСОБА_2

Постановами державного нотаріуса від 13 січня 2014 року № 37 та № 44 ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та законом в зв'язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Оскільки сторонами не доведено іншого, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про визначення часток в праві спільної сумісної власності на спірну квартиру в розмірі 1/3 частини квартири за кожним із співвласників; в даній частині рішення суду ніким не оспорюється.

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири за адресою АДРЕСА_4.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1270 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. ст. 1261, 1268, 1269 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Оскільки спадкоємці першої черги за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у передбачений законом строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, вони вважаються такими, що прийняли спадщину у вигляді 1/3 частини квартири, яка належала ОСОБА_4 Враховуючи, що третій спадкоємець ОСОБА_5 відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3, вона прийняла спадщину в розмірі 2/9 частин квартири, а ОСОБА_2 - в розмірі 1/9 частини квартири.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача, що подача ОСОБА_5 заяви про відмову від своєї частки на користь ОСОБА_3 є сумнівною і не відповідає волевиявленню його покійного батька та дійсності і що така заява взагалі не була подана до нотаріальної контори, оскільки вони спростовуються матеріалами спадкової справи (а. с. 84).

Крім того, ОСОБА_2 посилається на ухилення ОСОБА_3 від виконання обов'язків по утриманню батьків, негативні відносини позивача із батьками і власні налагоджені відносини із ними, що, на його думку, обґрунтовує неможливість відмови спадкоємця від спадщини на користь дочки, однак такі доводи є припущеннями відповідача, які не підтверджені будь-якими доказами, та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 не звертався до суду із зустрічним позовом про усунення від права на спадкування за законом згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України, якщо він вважав, що спадкодавець потребував допомоги, перебуваючи у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а позивач ухилялася від надання також допомоги спадкодавцеві.

Оцінюючи заперечення апелянта щодо обставин посвідчення заповіту ОСОБА_5 від 10 липня 2012 року, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст. ст. 1247, 1248 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Відповідно до ст. 1253 ЦК України на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; спадкоємці за заповітом; члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Даним вимогам заповіт ОСОБА_5 відповідає.

Заперечуючи правомірність підписання заповіту іншою особою, а не заповідачем, апелянт надав повідомлення головних лікарів медичних закладів охорони здоров'я про те, що ОСОБА_5 не перебував на обліку та стаціонарному лікуванні в даних медичних закладах м. Біла Церква та м. Ірпінь в період із 05 по 15 липня 2012 року.

Однак дані обставини як не підтверджують, так і не спростовують обставини хвороби ОСОБА_5, оскільки останній міг звертатися за медичною допомогою у попередні періоди часу або не звертатися взагалі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_5 обслуговується в Білоцерківській міській лікарні № 1 (а. с. 150), саме із якої довідки апелянтом надано не було.

Відповідно до ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Колегія суддів враховує, що заповіт не оспорювався відповідачем ОСОБА_2 з підстав невідповідності волі заповідача, а оскільки порушень вимог щодо його форми та посвідчення під час розгляду справи не встановлено, він є дійсним і підлягає виконанню.

Отже, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції врахував наведені вимоги закону та ухвалив законне і справедливе рішення про визнання за позивачем права на спадщину за законом і заповітом.

Доводи апеляційної скарги, що позивач не оскаржувала постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, висновки суду по суті справи не спростовують.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 березня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Антоненко В.І.

Фінагєєв В.О.