Справа № 369/2813/16-ц
Провадження № 2/369/1763/16
08.12.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді Пінкевич Н.С.,
при секретарі Дуплій Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що 23 жовтня 2015 року ОСОБА_2 отримав від неї в борг грошові кошти у розмірі 1200 дол. США. Відповідач власноруч написав розписку, відповідно до якої зобов'язався повернути кошти після урегулювання майнових претензій з боку сторін учасників ДТП, яке відбулось за участю ОСОБА_1 На даний час їй стало відомо, що майнові відносини між учасниками ДТП уже врегульовано, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 23 листопада 2015 року. З моменту отримання відповідачем даних коштів, свого зобовязання ОСОБА_2 не виконав. На сьогоднішній день гроші їй не повернуті. Відповідно до курсу НБУ станом на 16 березня 2016 року з розрахунку за 1 дол. США 26,88 грн., сума позики еквівалентна 32 256 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 625 ЦК України, сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 33 417,21 грн. та за 114 днів прострочення виконання зобовязання 3 % річних становлять у розмірі 302,23 грн. Загальна сума заборгованості складає 33 716,44 грн. Тому просила стягнути з ОСОБА_2 борг у сумі 32 256,00 грн, інфляційні збитки 1 161,21 грн, три проценти річних 302,23 грн та судові витрати.
У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Представник позивача направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Направив до суду письмові заперечення по суті спору, в яких зазначив, що не підписував особисто договір позики із ОСОБА_1
У зв"язку з чим суд з урахуванням заяви представника позивача вважає за можливе ухвалити заочне рішення, згідно ст. ст. 224, 169 ч. 4 ЦПК України, за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.
Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного.
Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У відповідності до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неподаткового мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
При розгляді справи судом встановлено, що 23 жовтня 2015 року ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 отримав у борг грошові кошти у розмірі 1200 дол. США.
Отримані в борг кошти ОСОБА_2 зобовязувався повернути повернути кошти після урегулювання майнових претензій з боку сторін учасників ДТП, яке відбулось за участю ОСОБА_1 , що підтверджується власноручно написаною розпискою.
На даний час майнові відносини між учасниками ДТП врегульовано, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 23 листопада 2015 року.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 травня 2016 року було призначено судову почеркознавчу експертизу.
30 червня 2016 року Державний науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України направив до суду матеріали цивільної справи без виконання.
Під час проведення узагальнення були виявлені випадки ухилення сторін від участі в експертизі. Статтею 146 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Зокрема, ухиленням від участі в експертизі вважаються умисні дії особи, що бере участь у справі, спрямовані на унеможливлення проведення експертизи, призначену судом. Такі дії можуть полягати у неподанні експертам необхідних матеріалів або документів, які є в особи; у відмові надати необхідні зразки для дослідження;
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами.
Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається
Ст. 526 КЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок.
Порушення зобовязання у розумінні ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
При розгляді справи судом встановлено, що кошти за вищевказаним договором позики від 23 жовтня 2015 року відповідачем не повернуті.
В спростування зазначеного будь-яких доказів відповідачем суду не надано.
За нормою ч. ч. 1, 2 ст. 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Згідно із п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 08 грудня 2016 року з розрахунку за 1 дол. США 26, 0201 грн., сума позики 1200,00 дол. США еквівалентна 31 224 грн. 12 коп. Отже, за договором позики з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути основну суму боргу у розмірі 31 224,12 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Індекс інфляції - це показник динаміки загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення, а ціни в Україні встановлені в гривні, а тому ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки виконання грошового зобов`язання, вираженого у гривні.
Беручи до уваги, що визначення в договорі грошових зобов`язань у іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, проте унеможливлює урахування відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України індексу інфляції для обґрунтування вимог, пов`язаних зі знеціненням боргу, визначеного в іноземній валюті, а відтак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми індексу інфляції.
Згідно з ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Відповідно до ч. 2 цієї ж статті, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
З огляду на те, що ОСОБА_2 за розпискою повинен був повернути гроші в строк, то з цього часу він вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання, що є підставою для застосування відповідальності, передбаченої законом. Період прострочення з 23 жовтня 2015 року по 16.03.2016 року нараховує 114 календарних днів.
Три відсотки річних за період прострочення зобов`язання 114 днів з суми 31 224,12 грн становить 292,57 грн, що підлягає стягненню з відповідача.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Оцінюючи подані докази в сукупності суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів, що підтверджують укладення договору позики та неналежне виконання відповідачем умов договору. Тому позовні вимоги про стягнення суми боргу, трьох процентів річних, підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Враховуючи наведене, з відповідача слід стягнути витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 551 грн 21 коп, що підтверджується квитанцією від 23 березня 2016 року про сплату позивачем судового збору.
Керуючись ст.ст. 1046, 1047, 526,536, 610, 625, 1048 ЦК України та ст.ст.88, 208, 213-215, 294 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, заборгованість за договором позики від 23 жовтня 2015 року у розмірі 1 200,00 дол.США (одна тисяча двісті доларів США.), що еквівалентно 31 224,12 грн (тридцять одна тисяча двісті двадцять чотири грн. дванадцять коп.), 3% річних у розмірі 292, 57 грн. (двісті девяносто дві грн. пятдесят сім грн.).
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, що проживає за адресою: м.Київ, пр-т.НаукиАДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 551 грн 21 коп (пятсот пятдесят одна грн. двадцять одна коп.).
У решті позовних вимог відмовити.
Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії до Києво-Святошинського районного суду Київської області
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Києво-Святошинський районний суд Київської області. У разі якщо особи, які беруть участь у справі не були присутні під час ухвалення рішення, апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту його отримання.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя