АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі Матвійчуку І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року за заявою ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа, виправлення помилки у виконавчому листі та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання,

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/6986/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Коренюк А.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
встановила:

рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 червня 2014 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25 лютого 2013 року і до досягнення сином повноліття, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 кошти на її утримання, як дружини, з якою проживає дитина, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25 лютого 2013 року і до досягнення сином ОСОБА_6 трьох років - ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

14 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, оформлення виконавчого листа та виправлення помилки в ньому, посилаючись на втрату виконавчого листа при направленні його до ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві.

Також заявник вказувала, що втрачений виконавчий лист містив лише вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання ОСОБА_1, як дружини, з якою проживає дитина, а виконавчий лист на стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_6 взагалі не видавався.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року у задоволенні заяви відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви.

ОСОБА_1 посилається на неповно встановлені судом обставини справи та позбавлення її можливості отримувати аліменти на сина.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника, які підтримали апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходив з того, що заявник з власної необач-

- 2 -

ності не отримала виконавчий лист про стягнення аліментів на сина та не подала виконавчі листи до виконання.

Проте, погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна, так як він не відповідає обставинам справи та наявним матеріалам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу, суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Згідно ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається у судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

З матеріалів справи вбачається, що 27 червня 2014р. ОСОБА_1 отримала два виконавчі листи на виконання рішення суду від 11 червня 2014р., що підтверджується її розпискою (с.с.133).

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що заявник не отримувала виконавчий лист про стягнення аліментів на дитину не відповідає матеріалам справи.

Крім того, відповідно до положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Проте, судом у порушення вказаної норми процесуального права не було роз'яснено заявнику, про необхідність надання документів у підтвердження звернення до державної виконавчої служби з приводу виконання рішення суду, про наслідки здійснення виконавчих дій, а також про можливість звернення до державної виконавчої служби із відповідним запитом для отримання відомостей про здійсненні виконавчих дій та місце знаходження виконавчих листів.

При цьому, з наданого апеляційному суду листа Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 30 жовтня 2015р. вбачається, що на виконанні у державного виконавця перебували два виконавчі листи, провадження по яким було закінчено 5 травня 2014р. та 23 липня 2014р., тому суд повинен був з'ясувати куди були направлені виконавчі листи після закінчення виконавчого провадження, а відтак і вирішити питання чи існують підстави для видачі дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа про стягнення аліментів на ОСОБА_1 до виконання.

Однак, судом вказані обставини з'ясовані не були, а також не були дотримані вимоги ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Також, суд повинен враховувати, що згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, втратою годувальника тощо) можуть бути пред'явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі.

З тексту заяви ОСОБА_1 вбачається, що помилкою у виконавчому листі вона вважає не зазначення у ньому також і рішення про стягнення аліментів на утримання дитини.

Проте, відповідно до ст. 368 ЦПК України для виконання рішення суду про

- 3 -

стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 та стягнення аліментів на утримання дитини видається два окремих виконавчих листи, тому суду необхідно було з'ясувати, яку саме помилку у виконавчому листі просить виправити заявниці та чи підлягає виправленню така помилка.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що заява ОСОБА_1 була розглянута у відсутність ОСОБА_4, а матеріали справи не містять даних про його повідомлення про судовий розгляд заяви ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, чим судом були порушені вимоги ст.ст. 370 та 371 ЦПК України, якими встановлений порядок вирішення вказаних питань.

Враховуючи викладене, суд не мав законних підстав для розгляду заяви у відсутність відповідача.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Оскільки судом першої інстанції заява розглянута з порушенням норм процесуального права, які визначають порядок розгляду порушеного питання, не з'ясовані обставини справи, колегія суддів скасовує ухвалу суду та повертає справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року скасувати, матеріали за заявою ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа, виправлення помилки у виконавчому листі та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання направити до Дарницького районного суду м. Києва на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: