Справа №592/8761/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1161/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Лузан Л. В. , Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 червня 2016 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 України про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а:

09.09.2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.06.2008 року між Відкритим акціонерним банком «Сведбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №1801/0608/71-099, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 52 600, 00 дол. США з розрахунку 11, 90% річних в іноземній валюті за користування кредитом на строк з 19.06.2008 року по 19.06.2038 року включно. Банк свої зобовязання за кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки, передбачені договором.

З метою забезпечення виконання позичальником грошових зобовязань за вказаним кредитним договором 19.06.2008 року було укладено іпотечний договір №1801/0608/71-099-Z-1, згідно якого іпотекодавець ОСОБА_3 передала у іпотеку іпотекодержателю належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру під № 102, в будинку № 17 по вул. Лермонтова у м. Суми, загальною площею 49,35 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м.

30.07.2009 року між Публічним акціонерним банком «Сведбанк» та ОСОБА_3 був укладений договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору №1801/0608/71-099 від 19.06.2008 року.

25.02.2012 року між Публічним акціонерним банком «Сведбанк» та Публічним акціонерним банком «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Позичальник умов кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі, й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору.

Станом на 29.03.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає :1574926,73 грн., в т. ч. тіло кредиту - 1324977,85 грн., відсотки - 196029,64 грн., пеня - 50769,92 грн., сума ставкою 3% річних - 3149,32 грн.

Позивач просить в рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості за кредитним договором № 1801/0608/71-099 від 19.06.2008 року в сумі 1574926,73 грн., яка складається з тіла кредиту - 1324977,85 грн., відсотків - 196029,64 грн., пені - 50769,92 грн., суми ставкою 3% річних - 3149,32 грн. - звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 1801/0608/71-099-Z-1 від 19.06.2008 року, а саме: двокімнатну квартиру під № 102, в будинку під № 17 по вул. Лермонтова у м. Суми, загальною площею 49, 35 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м. - шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк» ( ). А також визнати за ПАТ «Дельта Банк» () право власності на житлову квартиру, що складається з двох кімнат, загальною площею 49, 35 кв.м., житловою площею 28, 6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 01 червня 2016 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та не повне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у позовних вимогах у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 19.06.2008 року між Відкритим акціонерним банком «Сведбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №1801/0608/71-099, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 52 600 дол. США з розрахунку 11, 90% річних в іноземній валюті за користування кредитом на строк з 19.06.2008 року по 19.06.2038 року включно (т.1 а.с.5-8). Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_3 зобовязалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі.

З метою забезпечення виконання основного зобовязання за кредитним договором №1801/0608/71-099 від 19.06.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 було також укладено іпотечний договір №1801/0608/71-099-Z-1, згідно якого іпотекодавець ОСОБА_3 передала в іпотеку іпотекодержателю належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру під № 102, в будинку № 17 по вул. Лермонтова у м. Суми, загальною площею 49, 35 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м ( т.1 а.с.13,14). Договір посвідчений нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_5, у звязку з чим накладено заборону на відчуження зазначеного в ньому нерухомого майна.

25.02.2012 року між Публічним акціонерним банком «Сведбанк» та Публічним акціонерним банком «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору у відповідача перед банком утворилась заборгованість, яка згідно довідки - розрахунку станом на 29.03.2016 року становить1574926,73 грн., яка складається з тіла кредиту - 1324977,85 грн., відсотків - 196029,64 грн., пені - 50769,92 грн., сума ставкою 3% річних - 3149,32 грн (т.2 а.с.32-34).

Відповідно до п. 10.3. іпотечного договору від 19.06.2008 року іпотекодержатель має право обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 11 зазначеного договору передбачено, що іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобовязання повністю або частково у т.ч., якщо іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобовязання, а також в інших випадках, передбачених основним зобовязанням та цим договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобовязання (як основного боргу, так і процентів за ним).

Пунктом 12 іпотечного договору передбачено, що за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до пункту 12.1. зазначеного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки застосовується за рішенням суду.

Пунктом 12.2. іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки застосовується у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Для отримання виконавчого напису іпотекодержатель подає нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості іпотекодавця за основним зобовязанням, а саме заяву про невиконання іпотекодавцем умов основного зобовязання, розрахунок заборгованості, свій примірник цього договору. Виконавчий напис вчиняється на примірнику даного договору, який після нотаріального посвідчення буде видано іпотекодержателю. Вчинений нотаріусом виконавчий напис може бути оскаржено іпотекодавцем виключно в судовому порядку.

У пункті 12.3. договору іпотеки зазначено, що згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладене в п. п.12.3.1. та 12.3.2. цього пункту договору.

Відповідно до пункту 12.3.1. іпотечного договору задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті п. 12.3. договору, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому, вважається, що предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за вартістю, що буде визначена після прийняття іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом договору способу звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі висновку незалежного експерта - субєкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом субєкта оціночної діяльності. При цьому сторони домовляються, що кандидатура субєкта оціночної діяльності визначається іпотекодержателем. При оцінці предмета іпотеки незалежний експерт повинен використовувати всі методи оцінки, які будуть передбачені чинним законодавством на момент оцінки.

Якщо фактичний розмір заборгованості іпотекодавця за основним зобовязанням менший за вартість, що вказана у висновку незалежного експерт субєкта оціночної діяльності, іпотекодержатель перераховує різницю на поточний рахунок іпотекодавця протягом 60 (шестидесяти) робочих днів з моменту набуття у власність предмета іпотеки.

Сторони з розумінням змісту статті 37 Закону України «Про іпотеку» свідчать, що право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень цього пункту п. 12.3. цього договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржене іподекодавцем в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що повністю виконав основне зобовязання.

Задовольняючи позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за банком права власності на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право за рахунок вартості предмета іпотеки задовольнити вимоги за кредитним договором. А також виходив з того, що з урахуванням ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом стягнення, якщо його передбачено договором, а тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом.

Проте з такими висновками колегія суддів погодитись не може.

Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Згідно із ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване ст. 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст. ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності, (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, яка за змістом ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань, не звернув уваги на те, що сторони іпотечного договору визначили, що такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено лише у позасудовому порядку (п. п. 12.3., 12.3.1. іпотечного договору), що встановлений ст. 37 Закону України «Про іпотеку», тобто на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками.

Тобто, судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслуговують на увагу і заперечення відповідача ОСОБА_3 про те, що оцінка квартири (т. 1 а.с. 100-137) є заниженою, не відповідає дійсній, реальній вартості квартири, оскільки проведена експертом без її огляду і лише виходячи з вартості аналогічних квартир, що продаються в м. Суми. Те, що квартира не оглядалася експертом представник банку підтвердив. Слушними на думку колегії суддів є також заперечення ОСОБА_3 про те, що постановою Сумського окружного адміністративного суду від 06.07.2016 року, яка залишена без змін Харківським апеляційним адміністративним судом 23.08.2016 року, визнано протиправним та скасовано рішення (запис) про державну реєстрації прав та обтяжень (тип обтяжень іпотека в Державному реєстрі іпотек) індексний (реєстраційний) номер обтяження 7420306 від 25.12.2012 року 20:46:56, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 щодо зміни умов обтяження на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_2, на підставі договору купівлі - продажу прав вимоги між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», 1306, 25.05.2012 року.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду згідно вимог ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

У звязку з задоволенням апеляційної скарги підлягає відшкодуванню за рахунок позивача сплачений судовий збір апелянтом в розмірі 4019 грн. 40 коп. відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Решта коштів, як такі, що внесені в більшому розмірі, ніж встановлено законом, можуть бути повернуті за клопотанням ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 червня 2016 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відмовити за необгрунтованістю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 4019, 40 грн. на відшкодування судового збору за апеляційний розгляд.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -