Справа №461/1938/16-ц
Провадження №2/461/945/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

24 березня 2016 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить: визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування зазначеною квартирою №4 у будинку №37, який знаходиться на вул.Городоцькій у м.Львові; зняти ОСОБА_3 з реєстрації у даній квартирі.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Зазначив, що у вказаній квартирі зареєстрований ОСОБА_3, який у даній квартирі не проживає з 2008 року. Стверджує, що місце проживання та перебування відповідача не відоме. Окрім того, зазначив, що речей відповідача у квартирі не має, він не приймає участі в утриманні квартири, комунальні послуги не оплачує, матеріальної допомоги на утримання квартири не надає, що позбавляє позивача можливості отримати пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг. Відтак, проживання відповідача порушує його право власності на дану квартиру, оскільки позбавляє можливості в повній мірі використовувати обєкт права власності. Просить позов задоволити.

Позивач у судове засідання не зявився, однак через канцелярію суду подав клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обємі. Окрім того, зазначив, що відповідач проживає у м.Москва Російської Федерації та повістку суду для нього як член сімї отримав.

Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності з постановленням заочного рішення, проти чого позивач не заперечує.

Згідно із ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності № Г-13556 від 14.02.1997 року, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сімї та прописки №1216 від 09.03.2016 року, виданою ЛМКП «Айсберг». Згідно даної довідки у вищевказаній квартирі зареєстровано ОСОБА_2 та його сина - ОСОБА_3.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 з 2008 року у згаданій квартирі не проживає у звязку з тим, що останній виїхав до Російської Федерації, а його особисті речі у квартирі відсутні. Встановлено, що відповідач участі в утриманні квартири не приймає, житлово-комунальні послуги не оплачує та матеріальної допомоги на утримання квартири не надає.

Також встановлено, що позивач є інвалідом третьої групи. У звязку з тим, що відповідач не знятий з реєстраційного обліку у вищевказаній квартирі, позивач позбавлений можливості отримувати пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до актів обстеження, складених 10.02.2016 року та 10.03.2016 року працівниками ЛМКП «Айсберг», ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. У вказаній квартирі за даною адресою не проживає з 2008 року по даний час. Факт не проживання підтверджують сусіди ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.10 та ч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Проаналізувавши в сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником квартири на підставі свідоцтва про право власності. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку. Відповідач у спірному жилому приміщенні не проживає, добровільно знятись з реєстрації за вказаною адресою не бажає, чим чинить позивачу перешкоди у користуванні власністю. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою №4 у будинку №37 по вул.Городоцькій у м.Львові. Щодо вимог позивача про зняття з реєстрації відповідача, то такі задоволенню не підлягають, оскільки підставою для зняття відповідача з реєстрації є рішення суду про усунення перешкод у користуванні власністю.

У зв'язку з тим, що позивачем не заявлено вимоги про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

Керуючись ст.ст.386, 777, 814, 815, 821 ЦК України, ст.ст.10, 58, 59, 60, 88, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Усунути перешкоди у здійсненні права власності на житлове приміщення ОСОБА_2, визнавши ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.