Справа №333/8888/15-ц
Провадження №2/333/5937/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л.О.,

при секретарі Некрашевич Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Комунарського району до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

До суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості звернувся концерн «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «МТМ» Комунарського району. Посилається на таке. Позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Суддею було відмовлено у видачі судового наказу. Відповідачі проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, споживають послуги, які надаються позивачем. Станом на 19.02.2016 р. сума заборгованості відповідачів за отримані послуги складає 1199,14 грн..

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був сповіщений належним чином.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала, просила застосувати строк позовної давності. З грудня 2012 року заборгованості не має.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами послуг з централізованого опалення за адресою: м. Запоріжжя, ПарамоноваАДРЕСА_1. Це визнається та не оспорюється сторонами.

Згідно з ст. ст. 19, 25 Закону України Про теплопостачання від 02.06.2005 р. споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

В п.п. 1 п. 3 ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги від 24.06.2004 р. передбачено, що споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Вказані правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачами регулюються також ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Як вбачається з лицевого рахунку № 115315825 за період з червня 2010 року по лютий 2016 р. мається заборгованість за спожиту теплову енергію на суму 1199 грн. 14 коп..

Статтею 257 ЦК України встановлений загальний строк позовної давності в три роки, тобто, строк в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Ч.1 ст. 264 ЦК України передбачає, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

Як вбачається з лицевого рахунку №115315825 протягом лютого 2011 р. - лютого 2016 року споживачами проводились оплати за послуги. Судом в судовому засіданні були досліджені, надані відповідачкою ОСОБА_1 квитанції про сплату за послуги з централізованого опалення. Так, 17.12.2013 р., 21.01.2013 р., 07.02.2013 р., 22.12.2015 р., 07.07.2014 р., 19.01.2019 р., 07.07.2014 р. 01.12.2015 р. 15.11.2013 р., 14.10.2013 р., 24.09.2013 р., 24.09.2013 р. 06.01.2015 р., 02.02.2016 р., 09.03.2016 р. проведена оплата за послуги із централізованого опалення, при цьому в призначенні платежу не вказано, що оплата проводиться за поточний місяць. Суми цих оплат не відповідають сумам нарахувань за поточний місяць. Так, наприклад, за вересень 2013 року споживачем сплачено 580 грн., але в серпні, вересні 2013 року поточна оплата за послуги з централізованого опалення не нараховувалась, оскільки послуги не надавались. Отже, споживач оплатив заборгованість за минулий період. У суду не має підстав вважати, що це оплачена заборгованість за 2013 рік, а не за 2011 р., оскільки в платіжному документі не вказаний період за який сплачується заборгованість. Тому доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що вона оплачувала заборгованість за 2013 рік, а не за 2011 рік не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Таким чином, суд вважає, що відповідачі сплачуючи протягом 2013-2016 року за послуги із централізованого опалення в сумах більших ніж необхідно за попередній місяць, вчинили дії, які свідчать про визнання ними свого боргу за послуги із централізованого опалення, тобто відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України строк позовної давності перервався, отже підстав для відмови в позові у звязку з пропуском строку позовної давності не має.

Проте, вирішуючи питання щодо суми заборгованості суд враховує, що після звернення позивачем до суду, відповідачами сплачено за надані послуги. Як вбачається з лицевого рахунку позивачем не врахована оплата, проведена відповідачами 09.03.2016 року на суму 290 грн. тому сума заборгованості, яку необхідно стягнути підлягає зменшенню.

Всього з відповідача на користь позивача стягненню підлягає 909 грн. 14 коп. (1199,14-290). В іншій частині позовні вимоги є надмірними та задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 541 ЦК україни солідарний обов"язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов"язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК україни у разі солідарного обов"язкау боржників кредитор має право вимогати виконання обов"язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо.

Позивачем пред"явлені вимоги до відповідачів, які мають солідарний обов"язок, тому суд вважає за доцільне задоволені вимоги стягувати з них солідарно.

При задоволенні вимог позивача, за правилами ст.88 ЦПК України суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог, як вбачається позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1218 грн. Отже, з відповідачів на користь позивача стягненню підлягають судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 1218 грн.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 19, 25 Закону України Про теплопостачання, ст. 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги, ст. 901 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88. 208, 212 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Комунарського району до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Комунарського району заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 909 грн. 14 коп. та судовий збір в сумі 1218 грн. 00 коп., в решті позову - відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуюча Л.О. Варнавська