Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/989/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Бершадська О. В.
Доповідач Авраменко Т. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

18.05.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.,

суддів: Кіселика С.А., Суржика М.М.,

секретар Гусак А.О.

за участю сторін та їх представників

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою та доповненнями до апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Кіровоградська міська державна нотаріальна контора № 2 про визнання недійсними правочинів,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Кіровоградська міська державна нотаріальна контора № 2 про визнання недійсними правочинів.

Зазначав, що у 2009 році, після смерті батька, його сестра ОСОБА_4 вмовляла його відмовитись від своєї частки земельної ділянки та житлового будинку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Застосувавши тиск та шахрайство, змусила його відмовитись від своєї частки спадкового майна.

В лютому 2015 року він дізнався про те, що ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом, в якому просила виділити їй в натурі ? частку земельної ділянки загальною площею 0,0586 га та ? частку житлового будинку загальною площею 63,76 кв.м, розташованих по АДРЕСА_1.

Просив:

- визнати недійсним правочин - заяву щодо відмови від належної за законом частки земельної ділянки, площею 0,0586 га (кадастровий номер НОМЕР_1) та частки житлового будинку, загальною площею 63,76 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

- визнати недійсним правочин - свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 20 грудня 2013 року НОМЕР_3 (1/2 частки земельної ділянки загальною площею 0,0586 га (кадастровий номер НОМЕР_1) та свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16 серпня 2011 року № 798 1/2 частки житлового будинку загальною площею 63,76 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1, видані на ім'я ОСОБА_5;

- визнати недійсним правочин - свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 20 грудня 2013 року НОМЕР_4 (1/2 частки земельної ділянки загальною площею 0,0586 га (кадастровий номер НОМЕР_1) та свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16 серпня 2011 року №798 (НОМЕР_2) 1/2 частки житлового будинку загальною площею 63,76 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, видані на ім'я ОСОБА_3;

- зобов'язати відповідні компетентні установи визначити, відповідно до законодавчих актів України, право власності на спадкове майно: земельну ділянку загальною площею 0,0586 га (кадастровий номер НОМЕР_1) та житловий будинок загальною площею 63,76 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2;

- стягнути з ОСОБА_4 на його користь моральну шкоду в сумі 140000 грн.;

- стягнути з ОСОБА_4 на його користь фактичні матеріальні витрати в подвійному розмірі на догляд медичним працівником його дружини за термін перебування на судових засіданнях, врахувавши час проїзду до Кіровського районного суду м. Кіровограда та у зворотньому напрямку.

В подальшому позовні вимоги уточнив та остаточно просив:

- визнати недійсною його заяву про відмову від прийняття спадщини, що складається із земельної ділянки загальною площею 0,0586 га (кадастровий номер НОМЕР_1), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та житлового будинку загальною площею 63,76 кв.м, розташованого за тією ж адресою;

- визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на 1/3 частини спадщини, що складається із земельної ділянки загальною площею 0,0586 га (кадастровий номер НОМЕР_1), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та житлового будинку загальною площею 63,76 кв.м, розташованого за тією ж адресою;

- внести зміни в свідоцтві про право на спадщину, а саме на 1/3 частку земельної ділянки загальною площею 0,0586 га (кадастровий номер НОМЕР_1), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/3 житлового будинку загальною площею 63,76 кв.м, розташованого за тією ж адресою видане на ім'я ОСОБА_4;

- внести зміни в свідоцтві про право на спадщину, а саме на 1/3 частку земельної ділянки загальною площею 0,0586 га (кадастровий номер НОМЕР_1), розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та на 1/3 житлового будинку загальною площею 63,76 кв.м, розташованого за тією ж адресою видане на ім'я ОСОБА_3;

- стягнути з ОСОБА_4 на його користь на відшкодування моральної шкоди 140000 грн. (т.1 а.с.151-152).

Під час судового розгляду подав заяву про залишення без розгляду частини його позовних вимог .

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 червня 2015 року залишено без розгляду позовні вимоги щодо:

- визнання недійсним правочину - свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20 грудня 2013 року НОМЕР_3 (1/2 частки земельної ділянки загальною площею 0,0586 га (кадастровий номер НОМЕР_1) та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16 серпня 2011 року № 798 1/2 частки житлового будинку загальною площею 63,76 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, видані на ім'я ОСОБА_4;

- визнання недійсним правочину - свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20 грудня 2013 року НОМЕР_4 (1/2 частки земельної ділянки загальною площею 0,0586 га (кадастровий номер НОМЕР_1) та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16 серпня 2011 року № 798 (НОМЕР_2) 1/2 частки житлового будинку загальною площею 63,76 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1, видані на ім'я ОСОБА_3;

- зобов'язання відповідних компетентних установ визначити, відповідно до законодавчих актів України, право власності на спадкове майно: земельну ділянку загальною площею 0,0586 га (кадастровий номер НОМЕР_1) та житловий будинок загальною площею 63,76 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2;

- стягнення з ОСОБА_4 на його користь фактичних матеріальних витрат в подвійному розмірі на догляд медичним працівником його дружини за термін перебування на судових засіданнях, врахувавши час проїзду до Кіровського районного суду м. Кіровограда та у зворотньому напрямку (т.1 а.с.158-159).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено повністю. Суд дійшов висновку, що позивачем не надано доказів, що оскаржувана ним відмова від прийняття спадщини від 18 грудня 2009 року була подана під впливом тяжких обставин, викликаних його здоров'ям, а також тих обставин, що відмова від спадщини здійснена ним під впливом помилки та під впливом обману зі сторони відповідача ОСОБА_4 Вимоги про визнання права власності за позивачем в порядку спадкування та внесення змін до свідоцтв про право на спадщину, є похідними від вимоги про визнання заяви про відмову від спадщини недійсною, тому задоволенню не підлягають. Крім того, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися лише в разі перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріуса. Позов про відшкодування моральної шкоди заявлено безпідставно.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що суд не взяв до уваги, що розподіл спадкового майна рівними частинами між сторонами у справі був волевиявленням їхніх батьків. Також між сторонами у справі існувала усна домовленість, що в разі прийняття рішення про продаж спадкового майна, кошти будуть поділені на три частини. Покази свідків, щодо їх присутності при розмові сторін у справі про розподіл спадкового майна не відповідають дійсності, на що він звернув увагу суду, однак суд не надав належної оцінки цьому факту.

В засіданні апеляційного суду позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги. Відповідач ОСОБА_3 просила задовольнити апеляційну скаргу. Відповідач ОСОБА_4 та її представник просили відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду є законним.

Третя особа про час та місце розгляду справи повідомлена під розписку (т.2 а.с.43,55,59), в засідання апеляційного суду не прибула.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, однак зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявних обставин (фактів), яким обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, визначений ст.16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що 18 грудня 2009 року позивач подав до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини, яка відповідно до ч.5 ст.1274 ЦК України може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу, однак ці підстави позивачем не доведено, проте погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами.

Матеріалами справи підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько сторін у справі ОСОБА_6 (т.1 а.с.71), після смерті якого залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та земельної ділянки, які знаходяться в АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця, сторони у справі.

Для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Право прийняти спадщину або прийняти її належить виключно спадкоємцеві.

Відповідно до ст.ст.1268,1269,1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець у зазначений строк не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст.1272 ЦК України).

Відповідно до ст.1273 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною та може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Право на відмову від прийняття спадщини на користь іншої особи передбачено ст. 1274 ЦК України, частиною 5 якої визначено, що відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджується, що 06 квітня 2009 року до Кіровоградської міської держаної нотаріальної контори №2 заяви про прийняття спадщини подали ОСОБА_3 та ОСОБА_4, при цьому в свої заявах зазначили, що крім них, спадкоємцем за законом є ОСОБА_2, який проживає в АДРЕСА_2 (т.1 а.с.69-70).

Листом від 06 квітня 2009 року нотаріальна контора повідомила ОСОБА_2 про відкриття спадщини після смерті батька та роз'яснила, що в разі бажання оформити спадщину необхідно подати заяву про прийняття спадщини. Цей лист ОСОБА_2 отримав особисто 10 квітня 2009 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.106-107).

Із спадкової справи (т.1 а.с.67-129) вбачається, що ОСОБА_2 заяву про прийняття спадщини або заяву про відмову від спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини до нотаріальної контори не подав. Таким чином, ОСОБА_2 вважається спадкоємцем, що не прийняв спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Право власності на спадкове майно може бути визнано тільки за спадкоємцем, який прийняв спадщину (ст.67 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до ст.1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину.

18 грудня 2009 року ОСОБА_2 подав нотаріусу заяву, що спадщину після смерті матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, він не прийняв, оформляти її не бажає, звертатися до суду за визначенням додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не буде (т.1 а.с.108).

В цей же день державний нотаріус видав свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцям ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які прийняли спадщину (т.1 а.с.118-129).

Суд дійшов безпідставного висновку, що подана поза межами шестимісячного строку з дня відкриття спадщини заява позивача від 18 грудня 2009 року про неприйняття ним спадщини є заявою про відмову від спадщини, яка відповідно до ч.5 ст.1274 ЦК України може бути визнана судом недійсною.

Визнання недійсною заяви, в якій спадкоємець після спливу шестимісячного строку з дня відкриття спадщини підтверджує факт неприйняття ним спадщини, законом не передбачено.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові ОСОБА_2 повністю.

Позивач є спадкоємцем, який не прийняв спадщини, тому передбачені законом підстави для визнання права власності за позивачем в порядку спадкування та внесення змін до свідоцтв про право на спадщину відсутні.

Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в ст.ст.23,1167 ЦК України. За змістом ст.1166, ЦК України шкода, заподіяна особі або майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовував тим, що відповідач ОСОБА_4 шляхом тиску, обману, зловживання довірою, використанням службового становища умовила та змусила його юридично відмовитися від своєї частки спадщини, що спростовується матеріалами справи, оскільки у встановлений законом строк позивач не подавав заяви нотаріусу про відмову від спадщини, а є спадкоємцем, який не прийняв спадщини. В межах заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди підстави для їх задоволення відсутні.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307,ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу з доповненнями ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 лютого 2016 року. В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання недійсними правочинів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: С.А.Кіселик

М.М.Суржик