АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Пікуль А.А., Соколової В.В.

при секретарі - Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 р. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 р. ПАТ «Родовід Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 77.1/АК-513.07.2 від 06.08.2007 р. у розмірі 216 582,94 грн., яка складається з пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам у розмірі 193 138,91 грн., а також трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам у розмірі 23 444,03 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 06.08.2007 р. між ВАТ «Родовід Банк» (назву змінено на ПАТ «Родовід Банк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №77.1/АА-513.07.2, відповідно до якого Банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 18 667,00 доларів США на строк до 06.08.2014 р. включно.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору кошти надаються виключно на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між ВАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_2 укладено договір застави транспортного засобу № 77.1/АА-513.07.2, відповідно до якого відповідачка передала в заставу Банку автомобіль марки Mitsubishi Lancer 1.6.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 несвоєчасно виконувала зобов'язання щодо щомісячного повернення кредитних коштів та сплати процентів за їх користування, позивач просив задовольнити його вимоги.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10.12.2015 р. у задоволенні позову відмовлено.

Справа №760/15637/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4164/2016
Головуючий усуді першоїінстанції: Лазаренко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
В апеляційній скарзі представник ПАТ «Родовід Банк» просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог банку, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що суд першої інстанції не урахував, що у разі пропущення річного строку неустойка може бути нарахована за останній рік невиконання основного зобов'язання, в межах строку позовної давності.

Крім того вказував на те, що стягнення сум згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України є заходом цивільно-процесуальної відповідальності за прострочення грошового зобов'язання, а тому суд дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у цій частині, посилаючись на подвійне притягнення відповідача до відповідальності за одне й те саме порушення умов договору.

В судовому засіданні представник ПАТ «Родовід Банк» просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності. В письмових заперечення на апеляційну скаргу, просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що 06.08.2007 р. між ВАТ «Родовід Банк» (з 17.06.2009 р. відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» найменування змінено на ПАТ «Родовід Банк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 77.1/АА-513.07.2, відповідно до якого Банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 18 667,00 доларів США нс строк по 06.08.2014 р., зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом.

Згідно з п. 3.1 кредитного договору відповідач зобов'язувався до 10-го числа кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 222,00 доларів США.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку розмір нарахованої пені за прострочення виконання зобов'язання щодо повернення кредиту та процентів за його користування, за період з 12.03.2008 р. по 04.12.2013 р. складає 193 138,91 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» у стягненні пені, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач пропустив строк позовної давності для пред'явлення таких вимог, на застосуванні якого наполягала ОСОБА_2

За правилами ст. 549 ЦК Українинеустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже, аналіз норм ст. 549 ЦК України та ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується.

З матеріалів справи убачається, що з вимогою про стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання за період з 12.03.2008 р. по 04.12.2013 р. ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду 25.08.2015 р., тобто з пропуском строку позовної давності, передбаченого п.2 ст.258 ЦК України.

В заяві від 23.10.2015 р. ОСОБА_2 наполягала на застосуванні строку позовної давності.

Таким чином доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції позовної давності до вимог ПАТ «Родовід Банк» про стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання, є безпідставними.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуваннямвстановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України є особливою мірою відповідальності боржника за порушення грошового зобов'язання і може застосовуватися незалежно від застосування кредитором інших видів відповідальності або інших забезпечувальних заходів, зокрема неустойки.

Неустойка (ст. 549 ЦК України) є забезпечувальним видом виконання зобов'язання і застосовуються як правовий наслідок його порушення. За своєю правовою природою вона є подібною до ст. 625 ЦК України, однак не тотожна їй, оскільки остання є санкцією за порушення виконання зобов'язання, а тому зазначені норми можуть застосовуватись незалежно одна від одної.

Таким чином нарахування та стягнення неустойки (пені) у разі прострочення виконання зобов'язання (ст. 549 ЦК) є правом кредитора, реалізація якого жодним чином не залежить від застосування інших видів цивільно-правової відповідальності, передбачених законом за порушення зобов'язання (ст. 625 ЦК).

Зазначеного суд першої інстанції не урахував у зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про те, що стягнення пені та трьох відсотків річних призведе до подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зважаючи на наведене та загальний строк позовної давності, визначений ст.257 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» щодо стягнення трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості за кредитом та процентах за період з 25.08.2012 р. по 25.08.2015 р., що складає 12 665,78 грн. (сума простроченої заборгованості за кредитом - 528,05 доларів США + сума прострочених процентів - 64,64 доларів США), що відповідно до курсу Національного банку України становить 12 665,78 грн.

Ураховуючи наведене, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» про стягнення трьох процентів річних за прострочення виконання зобов'язання підлягає скасуванню, з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позовних вимог частково у розмірі 12 665,78 грн.

Крім того відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» підлягають стягненню судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києвавід 10 грудня 2015р. в частині відмови у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про стягнення трьох процентів річних за прострочення виконання зобов'язання скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про стягнення трьох процентів річних за прострочення виконання зобов'язання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання за кредитним договором № 77.1/АК-513.07.2 від 06.08.2007 р., у розмірі 12 665,78 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: