Справа №473/2752/15-ц 16.03.2016 16.03.2016 16.03.2016
Провадження №22-ц/784/479/16
Справа 473/2752/15-ц
Провадження №22-ц/784/479/16 Головуючий у І-й інстанції Висоцька Г.А.
Категорія 59 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 березня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Горенко Ю.В.,

за участю: представника позивачки - ОСОБА_2,

представника відповідача - Луцишина Я.М.,

третя особа - ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційними скаргами

ОСОБА_5,

Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект»

(далі ТОВ «Кей Колект»)

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2015 року

за позовом

ОСОБА_5

до

ТОВ «Кей Колект»,

третя особа - ОСОБА_4,

про визнання неправомірними дій щодо втручання в особисте життя і розголошення персональних даних, та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом та його уточненням до ТОВ «Кей Колект» про визнання неправомірними дій щодо передання та розголошення персональних даних без її згоди третій особі ТОВ «Укрборг», зобов'язання відповідача видалити персональні дані з бази персональних даних, а також визнати неправомірними дії щодо втручання в її особисте життя та відшкодувати на її користь моральну шкоду.

В обґрунтування позову зазначала, що 23 вересня 2008 року між нею та АКІБ «УкрСиббанк» укладено кредитний договір строком дії до вересня 2015 року та у його забезпечення - договір іпотеки.

Між тим, з 2013 року вона та третя особа ОСОБА_4 почали отримувати телефонні дзвінки та СМС-повідомлення з боку ТОВ «Кей Колект» з вимогами сплатити борг за кредитним договором, укладеним нею з банком, із залякуванням та погрозами.

Стверджувала, що аналогічні дзвінки почали надходити їхнім сусідам, за що ті неодноразово дорікали та повідомляли їй.

Також з 2014 року позивачці почали надходити листи від відповідача та ТОВ «Укрборг» з вимогою про сплату боргу, серед яких і заява відповідача посвідчена приватним нотаріусом.

Зазначала, що вказані дії відповідача ТОВ «Кей Колект» завдали їй моральної шкоди, що виразилася в душевних стражданнях, порушенні нормальних життєвих зв'язків та оцінена нею в 21 924 грн. грошової компенсації.

Вказувала, що згоду на передачу її персональних даних відповідачем третій особі - ТОВ «Укрборг» не надавала.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2015 року позов задоволено частково, ухвалено про визнання неправомірними дій ТОВ «Кей Колект» щодо передачі та розголошення персональних даних ОСОБА_5 без її згоди третій особі ТОВ «Укрборг», а також неправомірними дій щодо втручання в особисте життя ОСОБА_5. В задоволенні вимог про зобов'язання видалити персональні дані з бази персональних даних та визнання дій щодо направлення заяви приватним нотаріусом та стягненні моральної шкоди - відмовлено. Розподілено судові витрати.

Не погодившись з таким рішенням сторони оскаржили його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник позивачки ОСОБА_5 - ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалите нове, яким її вимоги задовольнити.

Відповідач ТОВ «Кей Колект», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з'ясування, просив скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалите нове щодо відмови в їх задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивачки не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 в частині визнання неправомірними дій щодо передачі третій особі і розголошення персональних даних позивачки, та втручання в її особисте життя, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою ОСОБА_5 у судових засіданнях доведено втручання працівників ТОВ «Кей Колект» в її приватне життя з вимогами по сплаті боргу за кредитом шляхом залякування та погроз на її адресу, та адресу її сусідів. Одночасно, на думку суду, відповідачем ТОВ «Кей Колект» не спростовано відсутність у нього права на передачу персональних даних позивачки виконавцю послуг ТОВ «Укрборг», та не доведено надання ОСОБА_5 такої згоди, а тому такі дії відповідача є неправомірними.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, так як вони суперечать обставинам справи та нормам процесуального і матеріального права.

Так, за змістом статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що 23 вересня 2008 року між позивачкою та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», укладено кредитний договір № , відповідно до умов якого ОСОБА_5 отримала у кредит 36 000 доларів США строком до 21 вересня 2015 року зі сплатою 16% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між нею та банком укладено договір іпотеки, за яким остання передала в іпотеку банку належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку розташовану за цією ж адресою.

Також в забезпечення виконання зобов'язань за цим договором, в той же день укладено договір поруки між АКІБ «УкрСиббанк» та третьою особою ОСОБА_4.

11 червня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей Колект» укладено договір факторингу №4 та договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, згідно яких відповідач набув у власність право вимоги за кредитним зобов'язанням позивачки та його іпотечним забезпеченням.

При укладенні вищезазначених договорів, банк передав у власність відповідача усі документи на підтвердження зобов'язань позивачки, її персональні дані, необхідні для виконання взятого на себе зобов'язання та суму боргу, яка утворилася на час здійснення даних дій.

Обґрунтовуючи пред'явлення позову, ОСОБА_5 заперечувала надання нею згоди кредитору на розповсюдження та передачу її персональних даних в користування третіх осіб.

Разом з тим, з пункту 3.1 договору про надання споживчого кредиту з Правилами №0 від 23 вересня 2008 року вбачається, що позичальник ОСОБА_5 надає згоду Банку збирати, використовувати, поширювати інформацію в обсязі встановленому Правилами (договірними умовами) споживчого кредитування, а також підтверджує своє ознайомлення з цими Правилами та погоджується з їх умовами (а.с.61).

Пунктами 10.4, 10.6 Правил споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк», затверджених протоколом ПТК банка №243 від 21 серпня 2008 року, передбачено, що позичальник при укладенні договору надає згоду на право збирати, зберігати, використовувати, поширювати і отримувати інформацію (дані про позичальника, відомі банку або третім особам у зв'язку з укладенням та виконанням договору), а також звертатися за інформацією щодо його фінансового становища до третіх осіб, які пов'язані з позичальником сімейними, особистими, діловими, професійними або іншими відносинами.

Одночасно, таке ж саме погодження позичальника ОСОБА_5 міститься в пункті 6.11 договору іпотеки (а.с.68), де нею стверджується, що у випадку надання іпотекодержателем інформації будь-яким особам, що стосується виконання нею зобов'язань за цим договором та кредитним договором, вона як іпотекодавець та позичальник не бути мати претензій до нього.

Отже, підписанням договорів про надання споживчого кредиту та іпотеки з урахуванням доданих Правил, позичальник ОСОБА_5 надала первісному та новому кредиторам письмову згоду на обробку її персональних даних в порядку та на умовах, визначених Правилами (договірними умовами) споживчого кредитування, а також на надання її даних як позичальника третім особам з правом на звернення до інших осіб для отримання інформації.

За такого, порушень з боку відповідача ТОВ «Кей Колект» щодо передачі третій особі і розголошення персональних даних позивачки не мало місця, так як його дії відповідають положенням статей 2, 11, 14 Закону України «Про захист персональних даних», Закону України «Про інформацію», та пункту 5 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Дані щодо адреси боржника ОСОБА_5 та наявності у неї кредитної заборгованості, яка забезпечена іпотечним майном, надані кредитором ТОВ «Кей Колект» виконавцю послуг ТОВ «Укрборг» на підставі договору про надання послуг №6-К (а.с.84).

За цим договором ТОВ «Укрборг» зобов'язалося надати ТОВ «Кей Колект» послуги, спрямовані на повернення в досудовому порядку наявної заборгованості Боржників перед Замовником.

Таким чином, дії ТОВ «Кей Колект» відповідають не тільки умовам договорів, укладених між позивачкою ОСОБА_5 та первісним кредитором, між відповідачем як новим кредитором та ТОВ «Укрборг» як виконавцем послуг, а і вищезазначеним вимогам закону.

Посилання позичальника ОСОБА_5 на порушення відповідачем як кредитором положень, викладених у пункті 3 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», є безпідставними, так як з наданих до позову поштових конвертів вбачається, що на них має місце зазначення даних відправника та отримувача, без вказання інформації про несплату боргу та споживчого кредиту.

А тому, висновки місцевого суду щодо неправомірності дій відповідача щодо передачі даних про позичальника третій особі ТОВ «Укрборг» не ґрунтуються на вимогах закону, та зроблені із суттєвим порушенням норм процесуального права, без залучення до участі у справі ТОВ «Укрборг» як особи, інтересів якої стосується судове рішення.

Безпідставними є висновки суду першої інстанції стосовно втручання ТОВ «Кей Колект» в особисте життя позивачки ОСОБА_5, а рішення суду в цієї частині не відповідає способам захисту порушеного права, передбаченим статтею 16 ЦК України.

Такі висновки суду ґрунтуються на показаннях свідків-сусідів, допитаних у судових засіданнях, та не підтверджені іншими достеменними доказами, в тому числі письмовими, які б свідчили про наявність телефонних дзвінків, їх тривалість, зміст, та вчинення таких дій працівниками ТОВ «Кей Колект», а тому ці твердження позивачки, що покладені в основу судового рішення, ґрунтуються на припущеннях.

Тому, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в частині задоволення позову скасувати з підстав, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини 1 статті 309 ЦПК України, та ухвалите нове про відмову в їх задоволенні.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, зобов'язання видалити персональні дані позивачки з бази персональних даних та визнання неправомірними дій щодо втручання в особисте життя шляхом направлення їй заяви з попередженням про прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, посвідченої приватним нотаріусом, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірних дій відповідача, що спричинили завдання моральної шкоди. Окрім того, місцевий суд вважав ці вимоги безпідставними, так як за умовами договору первісний кредитор зобов'язаний передати документи, що засвідчують права вимоги до боржника, новому кредиторові, а тому такі дії відповідача не можуть вважатися здійсненням нечесної підприємницької практики.

З цими висновками суду першої інстанції слід погодитись, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Сам відповідач, направляючи повідомлення позивачеві, в тому числі і заяву завірену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, діяв в межах укладених договорів та письмової згоди ОСОБА_5, а тому ним права позивачки порушено не було.

Доказів наявності бази даних, що містить персональні дані позивачки, або законних підстав для вилучення таких персональних даних у відповідача, позивачкою ОСОБА_5 у судові засідання не надано.

За такого, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні цих позовних вимог, так як наявні у справі докази свідчать про те, що позивачка, надавши кредитору право розголошувати відомості щодо стягнення заборгованості, надала згоду на обробку її персональних даних.

Оскільки такий висновок відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону, то не вбачається підстав для скасування чи зміни судового рішення в частині відмови у задоволенні позову.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення, оскільки не стосуються підстав та предмету позовних вимог, в тому числі в частині аналізу положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оспорювання розміру заборгованості, пред'явленої для стягнення за договором про надання кредиту, та належності вимог нового кредитора і порядку виконання зобов'язань боржником.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей Колект" - задовольнити.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2015 року в частині визнання неправомірними дій ТОВ «Кей Колект» щодо передачі і розголошення персональних даних ОСОБА_5 без її згоди третій особі ТОВ «Укрборг» та втручання в її особисте життя - скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає чинності з дня його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча

Судді