Ухвала

іменем україни

09 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Кафідової О.В., Колодійчука В.М.,

УмновоїО.В., Фаловської І.М., розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юкант Тех», третя особа - Управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області, про скасування державних актів на право власності на земельні ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, мотивуючи його тим, що на підставі договорів купівлі-продажу від 08 грудня 2006 року йому належать нежитлові приміщення, а саме: склад мінеральних добрив загальною площею 534,2 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1, та склад отрутохімікатів загальною площею 162,4 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_2.

На час укладання вказаних договорів купівлі-продажу земельна ділянка загальною площею 0,6182 га, на якій розташовані вказані приміщення, знаходилась у користуванні продавця цих приміщень - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Білогородка» (далі - ТОВ «Агрофірма «Білогородка») на підставі державного акта на право колективної власності на землю.

У подальшому поштова адреса вищевказаних приміщень була змінена на: АДРЕСА_1.

Зазначав, що рішенням Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 19 червня 2008 року йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення вищевказаних земельних ділянок загальною площею 0,6182 га, розташованих за вказаною адресою, на умовах оренди на 49 років для обслуговування двох нежилих приміщень, за рахунок земель запасу сільської ради.

Згодом йому стало відомо, що земельні ділянки, на яких знаходяться належні йому на праві власності нежитлові будівлі, належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Юкант Тех» (далі - ТОВ «Юкант Тех») на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку від 24 листопада 2008 року.

Враховуючи наведене, просив скасувати державні акти на право власності на земельні ділянки від 24 листопада 2008 року, видані ТОВ «Юкант Тех» на підставі договору купівлі-продажу вказаних земельних ділянок від 10 липня 2008 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 вересня 2012 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 01 листопада 2012 року та ухвалою апеляційного суду Київської області від 25 квітня 2013 року, позов задоволено.

Скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,3032 га, виданий ТОВ «Юкант Тех» 24 листопада 2008 року.

Скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,3150 га, виданий ТОВ «Юкант Тех» 24 листопада 2008 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 листопада 2013 року заяву ТОВ «Юкант Тех» про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 вересня 2012 року задоволено. Вказане рішення скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 19 листопада 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 листопада 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 листопада 2015 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що 08 грудня 2006 року між ТОВ «Агрофірма «Білогородка» та ОСОБА_3 було укладено договори купівлі-продажу нежитлових приміщень: складу отрутохімікатів та складу мінеральних добрив.

Відповідно до акта прийому-передачі вказаних нежитлових приміщень, складеного 14 грудня 2006 року, ОСОБА_3 прийняв у власність від ТОВ «Агрофірма «Білогородка» нежитлові приміщення площею 162,4 кв. м та 534,2 кв. м, що розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,6182 га, яка використовується для обслуговування вказаних нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1.

З довідки від 22 листопада 2006 року вбачається, що земельна ділянка площею 0,6182 га, видана ТОВ «Агрофірма «Білогородка» на підставі державного акта на право колективної власності на землю, дійсно використовується для обслуговування складів отрутохімікатів та міндобрив.

Рішенням Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 19 червня 2008 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,6182 га за вищевказаною адресою на умовах оренди строком на 49 років для обслуговування двох нежилих приміщень за рахунок земель запасу сільської ради.

Також судами встановлено, що 10 липня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Білгород Інвестбуд» (далі - ТОВ «Білгород Інвестбуд») та ТОВ «Юкант Тех» було укладено договір купівлі-продажу земельних ділянок площею 0,6182 га, 7,5450 га, 7,5450 га, 5,0300 га, які розташовані за адресою: с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області.

Вказані земельні ділянки належали ТОВ «Білгород Інвестбуд» на підставі державних актів на право власності за земельні ділянки, виданих 06 червня 2008 року Управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі Київської області на підставі договорів міни земельних ділянок та договорів оренди земельних ділянок.

На підставі вказаного договору купівлі-продажу 24 листопада 2008 року ТОВ «Юкант Тех» було видано державні акти на право власності на земельні ділянки площею 0,3032 га та 0,3150 га, що знаходяться за вищевказаною адресою, цільове призначення яких - для ведення підсобного сільського господарства.

З листа відділу Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області від 08 серпня 2013 року вбачається, що під час оформлення права власності на земельну ділянку площею 0,6182 га ТОВ «Юкант Тех» здійснило поділ вказаної земельної ділянки, внаслідок чого сформовано дві земельні ділянки площею 0,0332 га та 0,3150 га відповідно.

Згідно з довідкою Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 16 березня 2012 року виробничі будівлі, розташовані за поштовою адресою: АДРЕСА_1, знаходяться на приватизованих земельних ділянках ТОВ «Юкант Тех».

Скасовуючи рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 вересня 2012 року у зв'язку із нововиявленими обставинами та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що у зв'язку із нововиявленими обставинами, що стали відомі відповідачу після ухвалення рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 вересня 2012 року, а саме: підстави видачі ТОВ «Юкант Тех» оскаржуваних державних актів на вказані земельні ділянки, позовні вимоги ОСОБА_3 пред'явлено неправомірно, оскільки права останнього не порушені.

Крім того, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності видачі вищевказаних держаних актів на земельні ділянки та їх накладання на земельну ділянку, на якій розташовані нежитлові приміщення, що належать позивачу.

Проте з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами з підстав, визначених ч. 2 ст. 361 ЦПК України.

У п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» (далі - Постанова) роз'яснено, що нововиявлені обставини − це юридичні факти, що мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч. 2 ст. 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 365 ЦПК України розгляд заяви здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цій справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ч. 2 ст. 361 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться у ст. ст. 362, 364 ЦПК України.

Як на підставу звернення із заявою про перегляд рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 вересня 2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами ТОВ «Юкант Тех» посилалося на те, що на час ухвалення рішення існували істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі відповідачу, а саме те, що згідно з листом відділу Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області від 08 серпня 2013 року, під час оформлення права власності на земельну ділянку площею 0,6182 га ТОВ «Юкант Тех» здійснило поділ вказаної земельної ділянки, внаслідок чого сформовано дві земельні ділянки площею 0,0332 га та 0,3150 га відповідно.

Враховуючи викладене, земельні ділянки в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області площею 0,3032 га та 0,3150 га та земельна ділянка площею 0,6180 га займають одну і ту саму (ідентичну) територію.

Таким чином, встановлюється той факт, що земельні ділянки, право власності відповідача на які посвідчувалось державними актами від 24 листопада 2008 року, були придбані ТОВ «Юкант Тех» саме за договором купівлі-продажу земельних ділянок від 10 липня 2008 року.

Вирішуючи питання про скасування у цій справі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 вересня 2012 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, судом першої інстанції належним чином не було перевірено, чи є наведені заявником обставини нововиявленими у розумінні ст. 361 ЦПК України.

Порушення судами попередніх інстанції при розгляді справи норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалені у справі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 листопада 2013 року та ухвала апеляційного суду Київської області від 19 листопада 2015 року за наслідками розгляду заяви ТОВ «Юкант Тех» про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 вересня 2012 року не можуть вважатися законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 листопада 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: О.В. Кафідова

В.М.Колодійчук

О.В.Умнова

І.М.Фаловська