Справа № 445/1013/15 Головуючий у 1 інстанції: Сивак В.М.
Провадження № 22-ц/783/1154/16 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Курій Н. М., Мельничук О. Я.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ПП «Будмонтаж-1» на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПП «Будмонтаж» про зобов»язання укласти основний договір, стягнути суму відшкодування та моральну шкоду, -

в с т а н о в и л а:

05.06.2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ПП «Будмонтаж» у якому просила зобов»язати відповідача укласти з нею договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 на умовах, встановлених попереднім договором та стягнути з відповідача в свою коисть 100 000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що 23 січня 2014 року уклала з ПП «Будмонтаж» попередній договір згідно якого сторони зобов»язалися на умовах, встановлених попереднім договором, укласти основний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 у термін, не пізніше 30 вересня 2014 року.

Згідно п.4 попереднього договору сторони дійшли згоди, що загальна вартість квартири на момент укладення основного договору складатиме суму 198 810 грн. при вартості одного метра - 4700 грн. Відповідно до п. 4 попереднього договору вона сплатила відповідачеві 100 000 грн. в якості забезпечувального платежу. Однак, всупереч взятим на себе зобов»язанням за попереднім договором, відповідач у встановлений попереднім договором термін не здав квартиру в експлуатацію, не уклав з нею основний договір купівлі-продажу та не передав їй квартиру у власність, а навпаки в порушення умов попереднього договору змінив його істотну умову - ціну предмета договору (квартири) в односторонньому порядку. Змінюючи ціну квартири, відповідач зіслався на фінансову ситуацію в країні та здорожчання вартості квадратного метра квартири в залежності від курсу долара США, при цьому проігнорував умови попереднього договору, відповідно до якого сторони не ставили вартість квартири в залежність від підвищення курсу долара. Відповідач не уклав з нею основний договір купівлі-продажу квартири на умовах, визначених попереднім договором купівлі-продажу, проігнорував її претензійний лист від 10.10.2014 року з пропозицією укласти основний договір купівлі-продажу, а тому вважає, що відповідно до п.13 попереднього договору є всі підстави зобов»язати відповідача в судовому порядку укласти з нею на умовах, встановлених попереднім договором, договір купівлі-продажу квартири № АДРЕСА_1, що передбачено п.13 попереднього договру. Зазначила, що неправомірними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 100 000 грн., які просила стягнути з відповідача в свою користь.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Зобов»язано ПП «Будмонтаж» укласти з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржило ПП «Будмонтаж-1».

Вважає його незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що чинним законодавством не передбачено спонукання сторони до укладення договору, а лише встановлює захист порушеного права особи у зв»язку із неукладенням основного договору шляхом відшкодування збитків, завданих простроченням виконання умов попреднього договору. Як вбачається із позовної заяви, ОСОБА_2 звернулась до відповідача із претензійним листом від 10.10.2014 року, в якому вимагала від відповідача невідкладно направити на її адресу належного гарантійного листа, в котрому вказати конкретні строки здачі в експлуатацію спірної квартири та надати їй інформацію про термін укладення основного договору. Однак, відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов»язаною у разі її прийняття. Таким чином, лист ОСОБА_2 від 10.10.2014 року являється вимогою надати певну інформацію (щодо строків здачі об»єкта в експлуатацію та строків укладення основного договору), але не є пропозицією укласти договір в розумінні п. 13 попереднього договору та відповідних норм ЦПК України.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Встановлено, що 23 січня 2014 року між ОСОБА_2 та ПП «Будмонтаж-1» було укладено попередній договір, відповідно до умов якого сторони правочину зобов»язалися в строк, не пізніше 30 вересня 2014 року укласти основний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Договір нотаріально посвідчено.

Згідно п.4 попереднього договору ціна квартири на момент укладення договору купівлі-продажу становитиме 198 810 грн., з яких 100 000 грн. ОСОБА_2 сплачує в якості забезпечувального платежу на час підписання попереднього договору.

Згідно платіжного доручення № 1 від 30 січня 2014 року ОСОБА_2 перерахувала ПП «Будмонтаж-1» 100 000 грн. в якості забезпечувального платежу (а.с.11)

Згідно п.13 попереднього договору, якщо за місяць після спливу терміну, передбаченого п.1 цього договору, не буде укладено основний договір купівлі-продажу нерухомого майна, а жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення, зобов»язання за цим договором припиняється.

Претензійним листом від 10 жовтня 2014 року ОСОБА_2 повідомила відповідача, що станом на 10.10.2014 року ПП «Будмонтаж-1» своїх зобов»язань за попереднім договором не виконало, не узгодило з нею додаткових умов договору, зокрема, щодо перенесення строку укладення основного договору та дати прийняття квартири АДРЕСА_1, чим порушило умови попереднього договору. Просила надати їй гарантійного листа, в котрому вказати конкретні строки здачі в експлуатацію квартири та термін укладення основного договору купівлі-продажу квартири (а.с.9).

Пропозицією (офертою) від 29 квітня 2015 року стосовно укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 площею 43,2 кв.м директор ПП «Будмонтаж-1» запропонував позивачці укласти договір купівлі-продажу зазначеної квартири на таких умовах : 21.27 кв.м квартири - придбати за вартістю квадратного метра, що становить 4700 грн., решту 21,92 кв.м за вартістю - 8500 грн. з врахуванням забезпечувального платежу в сумі 100 000 грн.

Від пропозиції укласти договір купівлі-продажу на таких умовах позивачка відмовилася.

Згідно положень ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов»язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Відповідно до ч.3 ст.635 ЦК України зобов»язання, встановлене попереднім договором припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 02.09.2015 року у справі № 6-22 цс 14 припинення зобов»язання з попереднього договору внаслідок неукладення основного договору протягом встановленого попереднім договором строку унеможливлює спонукання до укладення основного договору в судовому порядку, виконання обов»язку в натурі чи виникнення основного договірного зобов»язання як правової підстави для виникнення в набувача права власності на майно.

Згідно ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.1 і п.2 ч.1 ст.355 цього Кодексу, є обов»язковим для всіх суб»єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок Верховного Суду України повинен враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Якщо основний договір не було укладено, сторона попереднього договору може претендувати лише на відшкодування збитків відповідно до ч.2 ст.635 ЦК України.

Тобто, сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору, на підставі попереднього договору може бути зобов»язана відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням укладення основного договору, але не зобов»язана укласти договір.

Задовольняючи позов, районний суд не врахував, що чинним законодавством України не передбачено такого способу захисту права цивільного, як спонукання до укладення договору, а відтак прийшов до помилкового висновку про підставність вимог ОСОБА_2

З наведених мотивів, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

Керуючись ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ПП «Будмонтаж-1» задовольнити.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_2 до ПП «Будмонтаж» про зобов»язання укласти основний договір, стягнути суму відшкодування та моральну шкоду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Курій Н. М.

Мельничук О. Я.