Справа № 164/736/15-ц Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 88-ц/773/2/16 Категорія: 1 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Русинчука М.М., Мудренко Л.І.,

з участю секретаря - Губарик К.А.,

представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Четвертнянської сільської ради Маневицького району, Маневицької районної державної адміністрації Волинської області, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове мано та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, Четвертнянської сільської ради Маневицького району, Маневицької районної державної адміністрації Волинської області про визнання заповіту недійсним, за заявою відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Волинської області від 30 березня 2016 року у даній справі за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Маневицького районного суду Волинської області від 15 січня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у 1963 році в с. Четвертня Маневицького району її батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 був побудований будинок з господарськими і побутовими спорудами, в якому вони були зареєстровані та проживали до дня смерті. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача і після її смерті відкрилася спадщина на все належне майно, в тому числі і на 1/2 житлового будинку, земельну ділянку та грошові заощадження. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 19 січня 2011 року ОСОБА_8 було складено заповіт, посвідчений секретарем Четвертнянської сільської ради, за яким все належне їй майно вона заповіла ОСОБА_4, однак позивач про заповіт дізналась лише на початку лютого 2015 року, коли звернулася в сільську раду за довідкою після смерті батька.

Рішенням Маневицького районного суду від 7 квітня 2015 року їй було визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_8 і у встановлений рішенням строк вона звернулась у нотаріальну контору, проте отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Зазначила, що спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті матері, на даний час немає, оскільки вона є єдиним спадкоємцем за заповітом і ніхто після смерті ОСОБА_8 із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався.

В липні 2015 року відповідач ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву, яку мотивувала тим, що позивачем ОСОБА_4 був пропущений строк на прийняття спадщини за заповітом після смерті матері без поважних причин, крім того, вона не була залучена до розгляду даної справи в якості відповідача. Оскільки ОСОБА_7 було складено заповіт на її ім'я, тому позов ОСОБА_4 вважає таким, що не підлягає до задоволення. Також вважає заповіт ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 недійсним, оскільки мати сторін була неграмотною та неписьменною, а тому не могла особисто підписувати заповіт. Крім того, на момент складення заповіту тривалий час хворіла, а тому встановлені діагнози (ішемічний інсульт, церебральний атеросклероз) та поважний вік перешкоджали їй власноручно поставити підпис. Зважаючи на те, що заповіт ОСОБА_8 складений з порушенням норм діючого законодавства, просить визнати його недійсним.

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 27 липня 2015 року зустрічну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, Четвертнянської сільської ради та Маневицької районної державної адміністрації про визнання заповіту недійсним - об'єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_4 до Четвертнянської сільської ради Маневицького району, Маневицької районної державної адміністрації Волинської області, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.

Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 15 січня 2016 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_4 до Четвертнянської сільської ради Маневицького району, Маневицької районної державної адміністрації Волинської області, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, Четвертнянської сільської ради та Маневицької районної державної адміністрації про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду в частині відмови у задоволенні первісного позову, представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити повністю.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 30 березня 2016 року апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 задоволено частково.

Рішення Маневицького районного суду Волинської області від 15 січня 2016 року в даній справі в частині відмови в задоволенні первісного позову скасовано.

Позов ОСОБА_4 до Четвертнянської сільської ради Маневицького району, Маневицької районної державної адміністрації Волинської області, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 3/8 (три восьмих) частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, та 3/4 (три четвертих) земельної ділянки площею 1,4626 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Четвертнянської сільської ради Маневицького району Волинської області та належить спадкодавцю на підставі Державного акту НОМЕР_1, виданого Маневицькою районною державною адміністрацією Волинської області 16 листопада 2006 року, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

01 червня 2016 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду Волинської області з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Волинської області від 30 березня 2016 року в даній справі.

У своїй заяві відповідач покликається, зокрема, на те, що після набрання законної сили рішенням апеляційного суду від 30 березня 2016 року, 10 травня 2016 року апеляційним судом Волинської області ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, яким рішення Маневицького районного суду від 07 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Четвертянської сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено. Відповідач зазначала, що рішення апеляційного суду Волинської області ухвалено на підставі рішення Маневицького районного суду від 07 квітня 2015 року, а тому підлягає перегляду з підстав, передбачених п.3 ч.2 ст. 361 ЦПК України та просила скасувати рішення апеляційного суду Волинської області від 30 березня 2016 року в даній справі.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява відповідача ОСОБА_1 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 ст. 1223, ч. 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається із часу відкриття спадщини.

Судами встановлено, що житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 належав на праві спільної сумісної власності подружжю ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Право власності на житловий будинок з господарськими будівлями зареєстровано за ОСОБА_7, що підтверджується копією технічного паспорта (а.с. 127-137), витягом з реєстру права власності (а.с.114).

Згідно копії свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8 (а.с. 5). Відповідно до складеного нею 19 січня 2011 року заповіту усе своє майно, а саме - частину житлового будинку з надвірними будівлями, державний акт на право власності на земельну частку (пай) та сертифікат на майновий пай, які знаходяться в с. Четвертня Маневицького району Волинської області, заповіла дочці ОСОБА_4 (а.с. 17).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7, який 19 січня 2011 року склав заповіт, яким усе своє майно, в тому числі належну йому частину житлового будинку з надвірними будівлями, присадибну земельну ділянку, державний акт на право власності на земельну частку (пай), сертифікат на майновий пай, які знаходяться в с. Четвертня Маневицького району та грошові вклади в ощадному банку, заповів дочці ОСОБА_1

Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 07 квітня 2015 року позов ОСОБА_4 до Четвертнянської сільської ради Маневицького району Волинської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволено, визначено позивачу для прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_8 додатковий строк два місяці (а.с. 23).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 травня 2015 року державним нотаріусом відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, на спадкове нерухоме майно, а саме: на частку житлового будинку і надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 та земельну ділянку, площею 1, 4626 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Четвертнянської сільської ради Маневицького району Волинської області, через відсутність у спадкоємця ОСОБА_4 правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно на ім'я спадкодавця (а.с. 9).

З інформації Маневицької державної нотаріальної контори від 27 липня 2015 року встановлено, що згідно алфавітної книги обліку спадкових справ за 2010 - 2015 роки, після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, Маневицькою держнотконторою була заведена спадкова справа №119 за 2015 рік. 30 квітня 2015 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_8, на підставі рішення Маневицького районного суду від 07 квітня 2015 року, звернулась дочка спадкодавця ОСОБА_4 Після смерті ОСОБА_7 Маневицькою держнотконторою була заведена спадкова справа №181 за 2015 рік. 19 червня 2015 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулася дочка спадкодавця ОСОБА_1 01 липня 2015 року із заявою про прийняття спадщини за законом звернулась дочка спадкодавця ОСОБА_4

Відповідно до ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами, зокрема є: скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду.

Згідно з роз'ясненнями постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» зокрема, які містяться в пунктах 3, 9 нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Скасування судового рішення (пункт 3 частини другої статті 361 ЦПК) може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтовував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору.

Звертаючись з позовом до суду позивач ОСОБА_4 обґрунтовувала свої вимоги тим, що вона прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_8 відповідно до рішення Маневицького районного суду Волинської області від 07 квітня 2015 року, яким їй було визначено додатковий строк для прийняття спадщини.

Також, обґрунтовуючи своє рішення від 30 березня 2016 року в частині прийняття спадщини після смерті матері позивачем ОСОБА_4 в даній справі, апеляційний суд Волинської області покликався на рішення Маневицького районного суду від 07 квітня 2015 року та спростовував покликання відповідача ОСОБА_1 про те, що позивач не прийняла спадщини після смерті матері.

Таким чином, підставою для ухвалення рішення апеляційного суду Волинської області від 30 березня 2016 року про часткове задоволення первісного позову, було рішення Маневицького районного суду Волинської області від 07 квітня 2015 року про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, яке було скасоване рішенням апеляційного суду Волинської області від 10 травня 2016 року з ухваленням нового рішення про відмову в позові ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже рішення суду, яке було підставою для ухвалення рішення про часткове задоволення первісного позову скасовано, а тому наявні підстави для скасування рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Враховуючи, що рішенням апеляційного суду Волинської області від 10 травня 2016 року, яке набрало законної сили, в позові ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовлено, а як встановлено судом позивач ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України не прийняла спадщини після смерті матері ОСОБА_8, а тому відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно після смерті останньої.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні первісного позову ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно .

Рішення в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним не оскаржується.

Беручи до уваги вищевикладене, рішення апеляційного суду від 30 березня 2016 року в частині задоволення первісного позову про визнання права власності на спадкове майно підлягає скасуванню у зв'язку з нововиявленими обставинами, а рішення Маневицького районного суду Волинської області від 15 січня 2016 року у даній справі в частині відмови у визнані права власності на спадкове майно залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Заяву відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Волинської області від 30 березня 2016 року задовольнити.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 30 березня 2016 року в даній справі в частині задоволення первісного позову про визнання права власності на спадкове майно скасувати.

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Маневицького районного суду Волинської області від 15 січня 2016 року в даній справі в частині відмови в задоволенні первісного позову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді