Провадження № 2/235/798/16
Справа № 235/1231/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2016 року Красно армійський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючої - судді Величко О.В.,

при секретарі Долгопольської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красно армійську цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства « Укрсоцбанк» ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач Публічне Акціонерне Товариство « Укрсоцбанк» звернувся до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 20 жовтня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», право наступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та фізичною особою - громадянином України ОСОБА_1, а також громадянкою України - ОСОБА_3 був укладений договір кредиту № 150/3-641, згідно з яким Відповідачу було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості , повернення , строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 15 700 дол. США 00 центів, зі сплатою процентів в розмірі 13 процентів річних. З кінцевим терміном погашення до 10.02.2021 року.

Відповідно до п. 2.1. Договору, кредит надавався Відповідачу на придбання нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Договором передбачено, в якості забезпечення виконання кредитних зобов'язань укладення з відповідачем договору іпотеки на квартиру , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

20 жовтня 2008 року з Відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до Договору кредиту № 150/3-641 від 20.10.2006 року, відповідно до якої , збільшено відсоткову ставку по кредиту до 14 процентів річних з 20.10.2008 року. 10.04.2009 року з Відповідачем укладено додаткову угоду № 2 до Договору кредиту № 150/3-641 від 20.10.2006 року, відповідно до якої, сторони домовились викласти Сторону 2 Договору в новій редакції, виключивши ОСОБА_3 зі учасників договірних відносин.

Зобов'язання Позивача, визначені у договорі про надання кредиту № 150/3-641 від 20.10.2006 року, а саме п. 2.1., були виконані належним чином та в повному обсязі, що підтверджується розпорядженням та квитанцією від 20.10.2006 року.

Станом на 23.11.2015 року загальний розмір заборгованості Відповідача за кредитом складає 9194 дол. США 71 центів (що в еквіваленті станом на 23.11.2015 року становить 220531 грн. 33 коп., з них:

- сума заборгованості за кредитом - 7098,00 доларів США (17242,52 грн.);

- сума заборгованості за відсотками - 1294,10 доларів (31038,42 грн.);

- сума пені за несвоєчасне повернення кредиту - 420,83 доларів США (10093,36 грн.);

- сума пені за несвоєчасне повернення відсотків - 381,79 доларів США (9157,03 грн.);

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 9194 доларів США 71 центів . що в еквіваленті станом на 23.11.2015 року становить 220531 грн. 33 коп., та понесені судові витрати.

Позивач в судове засідання не з»явився, просив справу слухати у його відсутність, не заперечували проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, інформація про час і місце судового засідання розміщена на сторінці Красноармійського міськрайонного суду у розділі «Інформація для учасників процесів( зона АТО)» офіційного веб-порталу «Судова влада України» в мережі Інтернет .

Суд на підставі ст. 224 ЦПК України виносить заочне рішення по справі, оскільки проти цього не заперечує позивач, а належним чином повідомлений відповідач про день і час слухання справи не повідомив причини своєї неявки в судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного, що 20 жовтня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», право наступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та фізичною особою - громадянином України ОСОБА_1, а також громадянкою України - ОСОБА_3 був укладений договір кредиту № 150/3-641, згідно з яким Відповідачу було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості , повернення , строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 15 700 дол. США 00 центів, зі сплатою процентів в розмірі 13 процентів річних. З кінцевим терміном погашення до 10.02.2021 року.

Відповідно до п. 2.1. Договору, кредит надавався Відповідачу на придбання нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Договором передбачено, в якості забезпечення виконання кредитних зобов'язань укладення з відповідачем договору іпотеки на квартиру , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

20 жовтня 2008 року з Відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до Договору кредиту № 150/3-641 від 20.10.2006 року, відповідно до якої , збільшено відсоткову ставку по кредиту до 14 процентів річних з 20.10.2008 року. 10.04.2009 року з Відповідачем укладено додаткову угоду № 2 до Договору кредиту № 150/3-641 від 20.10.2006 року, відповідно до якої, сторони домовились викласти Сторону 2 Договору в новій редакції, виключивши ОСОБА_3 зі учасників договірних відносин.

Зобов'язання Позивача, визначені у договорі про надання кредиту № 150/3-641 від 20.10.2006 року, а саме п. 2.1., були виконані належним чином та в повному обсязі, що підтверджується розпорядженням та квитанцією від 20.10.2006 року.

Станом на 23.11.2015 року загальний розмір заборгованості Відповідача за кредитом складає 9194 дол. США 71 центів (що в еквіваленті станом на 23.11.2015 року становить 220531 грн. 33 коп., з них:

- сума заборгованості за кредитом - 7098,00 доларів США (17242,52 грн.);

- сума заборгованості за відсотками - 1294,10 доларів (31038,42 грн.);

- сума пені за несвоєчасне повернення кредиту - 420,83 доларів США (10093,36 грн.);

- сума пені за несвоєчасне повернення відсотків - 381,79 доларів США (9157,03 грн.);

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов»язується надати грошові кошти ( кроедит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 525,526,530 ЦК України зобов»язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від зобов»язання не допускається.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 12 постанови № 5 від 30.03.2012 року про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин « У разі якщо кредит правомірний наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Разом з тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати».

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Таким чином, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконано.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

14 жовтня 2014 року набрав чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст.2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, до проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

У п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання вимог цього закону КМУ прийняв розпорядження№1053-р від 30 жовтня 2014 року, яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до цього розпорядження до зазначених населених пунктів належить і місто Донецьк.

В подальшому розпорядженням КМУ від 05.11.2014 року № 1079-р дію розпорядження КМУ від 30.10.2014 року зупинено.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень)

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження КМУ від 30.10.2014 року № 1053р та розпорядження КМУ від 05.11.2014 року № 1079-р.

Згідно із додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить і місто Донецьк.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли пом'якшує або скасовує у цивільну відповідальність особи.

Зворотна дія в часі закону чи іншого нормативно-правового акта полягає в тому, що його юридична обов»язковість поширюється на факти, які виникли до набрання ним чинності, причому саме з моменту їх виникнення. При такій дії відбувається перегляд, корекція попередніх рішень щодо таких фактів вже відповідно до нового закону чи іншого нового нормативно-правового акта.

Проте, не можуть мати зворотної дії юридичні норми, які встановлюють нові права й обов»язки чи заборони, оскільки порушення таких прав, невиконання таких обов»язків, недотримання таких заборон завжди буде новим видом, новим складом правопорушень.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Розпорядження Кабінету Міністрів є підзаконним нормативно-правовим актом.

У даному випадку розпорядження містять вторинні (похідні) норми, що розкривають і конкретизують первинні норми, приймаються на їх підставі, спрямовані на їх виконання.

Отже, норми підзаконного правового акта - розпорядження КМУ від 05.11.2014 року розповсюджувались на правовідносини, які виникли до набуття його чинності, та які регулювались нормами вищезазначених діючих законодавчих актів. Тобто, розпорядження КМУ від 30.10.2014 № 1053-р в період з 05.11.2014 по 18.12.2015 не було скасоване або визнане таким, яке втратило чинність.

Оскільки на теперішній час м. Донецьк, згідно затвердженого переліку, є територією де проводилася антитерористична операція, пеня була нарахована банком станом на 23.11.2015 року,після набрання чинності Закону України від 2 вересня 2014 року "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", та в момент чинності вищезазначених нормативно-правових актів, то визначені Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, з урахуванням положень ст. 5 ЦК України та ст. 58 Конституції України, розповсюджуються на відповідача звільняють останнього від обов'язку по оплаті на користь позивача всієї суми пені ( а.с. 19).

За таких підстав суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, зокрема в частині стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 8392,09 доларів США, що еквівалентно 201280,94 грн ( станом на 23.11.2015 року).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати - судовий збір у розмірі 3019,31 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525,526, 530, 549, 550, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 10,11 ,209,212,214-215, 224 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного Акціонерного Товариства « Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1), на користь Позивача Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», заборгованість у розмірі 8392,09 доларів США ( що еквівалентно станом на 23.11.2015 року 201280,94 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1), на користь Позивача Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», суму сплаченого судового збору в розмірі 3019,31 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: