УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Шебуєвої В.А., Оніщука М.І.,

при секретарі: Заліській Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 27.09.2014 відбулося залиття квартири АДРЕСА_1, яка належить позивачу.

Відповідно до акту від 28.10.2014, складеного працівниками КП «Ремонтно-експлуатаційна організація - 5», залиття квартири відбулося з квартири АДРЕСА_2 внаслідок халатного ставлення до сантехнічного обладнання мешканців квартири НОМЕР_1.

Вказувала, що відповідно до кошторисного розрахунку та дефектного акту, складених КП «РЕО-5», станом на 31.01.2015 вартість ремонту квартири позивача становить 1 681,00 грн.

Звернула увагу, що залиття її квартири, яке відбулося 27.09.2014 не було єдиним, також залиття з квартири відповідача відбулося 28.09.2014 та 14.03.2015.

Вважала, що їй також завдано моральну шкоду, яку оцінила в 5 000,00 грн.

Враховуючи, що відповідач відмовляється від відшкодування збитків, завданих залиттям, просила стягнути з ОСОБА_2 завдані збитки в розмірі 1 681,00 грн., 5 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди та судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 рокупозов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріальних збитків у розмірі 1 681,00 грн., моральну шкоду у розмірі 100,00 грн. та 243,60 грн. судового збору.

Справа № 759/5173/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3173/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Миколаєць І.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Відповідач зазначила, що заява про залиття була подана через 20 днів після того, як відбулося залиття, а акт складений лише через місяць після події. Наголошувала, що даний акт був складений комісією без відвідування квартири, без здійснення фотозйомки та не містить відомостей щодо причин залиття, а відтак вважала, що він є сфабрикованим.

Вказувала, що заява про складення дефектного акту не містить резолюції керівника КП «РЕО-5», а також прізвища виконавця.

ОСОБА_2 також зазначила, що суд першої інстанції відмовив в задоволенні клопотання про виклик свідків в судове засідання.

Враховуючи викладене, просила рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 рокускасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач просила апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила скаргу відхилити з огляду на її безпідставність.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.6). ОСОБА_2 є власником та проживає в квартирі АДРЕСА_2.

27.09.2014 відбулося залиття квартири НОМЕР_2 вищезазначеного будинку з квартири НОМЕР_1.

28.10.2014 був складений акт КП «РЕО-5» про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), відповідно до якого встановлено пошкодження стелі загальною площею 2 кв.м. та стіни загальною площею 3 кв.м. (а.с. 48).

15.12.2014 був складений дефектний акт, затверджений КП «РЕО-5» на ремонт квартири АДРЕСА_1, за змістом якого необхідно виконати наступні роботи: перетирання штукатурки внутрішніх приміщень (100 м. кв, кількість 0,076), клейове поліпшене фарбування раніше пофарбованих поверхонь усередині будівлі (100 м. кв., кількість 0,076), протравлення цементної штукатурки нейтралізуючим розчином (100 м. кв., кількість 0,05), знімання шпалер простих та поліпшених (100 м. кв., кількість 0,3), обклеювання стін по обштукатуреній та бетонній поверхні шпалерами простими та середньої щільності (100 м. кв., кількість 0,3) (а.с.8).

На підставі дефектного акту КП «Київжитлоспецексплуатація» складено зведений кошторис розрахунку вартості об'єкта будівництва, відповідно до якого вартість ремонту квартири в поточних цінах, станом на 31.01.2015, становить 1 681,00 грн. (а.с. 9-10).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що судом встановлено факт заподіяння шкоди майну позивача.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду, з огляду на наступне.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Як вбачається з наявного в матеріалах акту про залиття КП «РЕО-5», залиття квартири НОМЕР_2 сталося з квартири НОМЕР_1 з причин халатного ставлення мешканців до сантехнічного обладнання.

У свою чергу, відповідачем не надано доказів на підтвердження відсутності його вини у залитті квартири позивача.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про заподіяння шкоди майну позивача, на підставі вищевказаного акту.

11.02.2015 позивач письмово зверталася до відповідача з претензією про відшкодування шкоди, завданої залиттям (а.с.11-12). Проте вказана вимога не була виконана.

Крім того, колегія суддів також вважає обґрунтованим висновок суду щодо визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача.

Так, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає також: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи наведені правові норми, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази та, дотримуючись вимог чинного законодавства, об'єктивно визначив розмір моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що акт про залиття є сфабрикованим, оскільки був складений без здійснення фотозйомки та не містить відомостей щодо причин залиття, колегією судів до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4.

Згідно Додатку № 4 в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Як вбачається з акту 28.10.2014, складеного КП «РЕО-5», він містить дату його складання; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; описано характер залиття та його причини, описано пошкодження, які завдані внаслідок залиття, зокрема площу, яка була пошкоджена з зазначенням приміщень, які зазнали впливу води, а також викладено висновок щодо вини особи, що вчинила залиття, а саме вказано, що залиття відбулося з вини мешканців квартири НОМЕР_1.

За таких обставин, комісією було дотримано основні вимоги та акт про залиття квартири складений без порушення Закону.

Слід зазначити, що вказані вище Правилаутримання жилих будинків та прибудинкових територій не покладають на членів комісії обов'язку проводити фотозйомку при складанні акту про залиття квартири.

Посилання ОСОБА_2 на те, що сантехнік ОСОБА_5 спростовує факт залиття квартири позивача з квартири відповідача, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони є голослівними та не підтверджується жодними доказами.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК HYPERLINK "http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1822/ed_2012_02_21/T041618.html?pravo=1"України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні відповідач пояснила, що залиття квартири позивача відбулося не з її вини, проте не надала суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цього. Таким чином, доводи, викладені у скарзі, є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи викладене, при встановленні обставин справи та ухваленні рішення, судом першої інстанції не було допущено порушень норм процесуального права та правильно застосовано норми матеріального права.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, про що ухвалив відповідне рішення.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для його скасування, тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: