Справа № 369/9741/16-ц
Провадження № 2/369/4198/16
16.12.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Прикметі І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
У жовтні 2016 року позивач ОСОБА_2 акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що 24 квітня 2013 року в м. Києві сталася дорожньо-транспротна пригода за участю транспортних засобів «Лексус», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та «БМВ», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3.
Згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 31 липня 2013 року у справі № 752/7562/13-п.
На дату ДТП діяв договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до умов якого цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ОСОБА_4 «Українська охоронно-страхова компанія», що підтверджується страховим полісом № АВ /9920524.
До страхової компанії із заявою на виплату страхового відшкодування від 14 серпня 2013 року звернувся уповноважений власником пошкодженого автомобіля на підставі довіреності від 04 січня 2012 року ОСОБА_3.
На підставі договору страхування, ОСОБА_4 «Українська охоронно-страхова компанія» виплатив страхове відшкодування в розмірі 12 000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями.
Всупереч вимогам чинного законодавства ОСОБА_1 повідмила страхову лише 27 вересня 2013 року, після письмового звернення потерпілого від 24 травня 2013 року.
З метою досудового врегулювання спору ОСОБА_4 «Українська охоронно-страхова компанія» направляв ОСОБА_1 претензію № 1701 від 05 березня 2014 року та від 27 вересня 2016 року.
На даний час кошти ОСОБА_4 «Українська охоронно-страхова компанія» не повернуті.
Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_4 «Українська охоронно-страхова компанія» просив стягнути в порядку регресу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 «Страхова компанія «Українська страхова група» 12 000 грн. та понесені судові витрати.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_4 «Українська охоронно-страхова компанія» не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду надано заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача.
У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі.
Оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення відповідача, зясувавши дійсні обставини та давши оцінку зібраним в справі доказам, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 24 квітня 2013 року о 17 год. 50 хв. водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Лексус», д.н.з. НОМЕР_1, в м. Києві по пр-ті 40-річяя Жовтня, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечної дистанції під час руху, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів,чим водій ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 2.3.Б, 12.1 Правил дорожнього руху.
Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 31 липня 2013 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн..
Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду, яка видана Управлінням державтоінспекції ГУ МВС України в м. Києві, зазначено, що 24 квітня 2013 року о 17 год. 50 хв. в м. Києві на пр-ті 40-річяя Жовтня пров. Ужгородський, внаслідок ДТП автомобіль НОМЕР_4 отримав механічні пошкодження пошкоджено капот, переднє ліве крило, передній бампер, ліва блок-фара.
Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду, яка видана Управлінням державтоінспекції ГУ МВС України в м. Києві, зазначено, що 24 квітня 2013 року о 17 год. 50 хв. в м. Києві на пр-ті 40-річяя Жовтня пров. Ужгородський, внаслідок ДТП автомобіль НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження пошкоджено задній бампер та деформація холдингу.
10 вересня 2013 року між ОСОБА_4 «Українська охоронно-страхова компанія» та ОСОБА_1 був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № АВ/9920524, предметом якого є страхування транспортного засобу «Лексус», д.н.з. НОМЕР_1.
До ОСОБА_4 «Українська охоронно-страхова компанія» звернувся ОСОБА_3 із заявою від 14 серпня 2013 року про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування і надав усі необхідні документи.
Згідно протоколу огляду пошкодженого транспортного засобу № 0843 від 28 травня 2013 року та калькуляції вартості ремонтних робіт № 0843 від 22 травня 2013 року загальна вартість ремонту пошкодженого автомобіля НОМЕР_3, становить 12 000 грн..
На підставі вищевказаних документів позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 12 000,00 грн..
Після виплати страхового відшкодування до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» перейшло право регресної вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно вимог ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.
Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до вимог п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» оскільки в силу ст. 452 ЦК України особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону предявлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобовязання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах.
Оскільки судом було встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження застрахованого транспортного засобу, а також чинним законодавством України передбачене право страховика звернутися до винної особи про стягнення шкоди в порядку регресу, суд дійшов висновку, що вимоги позивача ОСОБА_4 «Українська охоронно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 993, 1187, 1191 ЦК України, ст. ст. 60, 88, 209, 212-215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд-
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» 12 000 грн. у рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу), та понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378 грн..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.