печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4898/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 лютого 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Вовк С.В.,

при секретарі Грицюк Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства лісових ресурсів України про незастосування заборони, -

В С Т А Н О В И В :
У лютому 2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного агентства лісових ресурсів України, в якому, з урахуванням уточнень, просив суд визнати його таким, щодо якого не застосовується заборона згідно Закону України «Про очищення влади», а саме в частині права перебувати на посаді директора ДП «Ярмолиницьке лісове господарство».

Позов обґрунтований тим, що в період з 05.05.2010 по 06.12.2011 ОСОБА_1 перебував на посаді голови Ярмолинецької райдержадміністрації та звільнився із займаної посади за власним бажанням. Протягом останніх 4-х років позивач перебуває на посаді директора ДП «Ярмолиницьке лісове господарство», яке підпорядковане Державному агентству лісових ресурсів України та являється суб`єктом надання адміністративних послуг. Крім того, ОСОБА_1 є учасником бойових дій та перебуває в зоні проведення антитерористичної операції.

16.10.2014 набув чинності Закон України від 16.09.2014 № 1682-VII «Про очищення влади» (далі «Закон № 1682-VII») відповідно до ч. 3 ст. 1 якого протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

За змістом п. 9 ч. 1 ст. 3 Закону № 1682-VII заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року посаду (посади) Голови Ради міністрів Автономної Республіки Крим, голови обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації, їх перших заступників, заступників, голови районної державної адміністрації, районної в місті Києві державної адміністрації у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року.

При цьому ч. 7 ст. 1 Закону № 1682-VII визначено, що заборона, передбачена частинами третьою та четвертою цієї статті, не застосовується до осіб, зазначених у частинах другій - четвертій статті 3 цього Закону, які визнані учасниками бойових дій під час проведення антитерористичної операції на сході України у встановленому законодавством порядку.

Таким чином ОСОБА_1 посилаючись на те, що він визнаний учасником бойових дій під час проведення антитерористичної операції на сході України у встановленому законодавством порядку та власноруч написав заяву про проведення відносно нього перевірки, вважає, що до нього не застосовується заборона передбачена ч. 3 ст. 1 Закону № 1682-VII.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просила задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, оголосивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що в період з 05.05.2010 по 06.12.2011 ОСОБА_1 перебував на посаді голови Ярмолинецької райдержадміністрації.

Наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 14.11.2014 № 684-к «Про призначення за контрактом ОСОБА_1 », призначено ОСОБА_1 за контрактом на посаду директора ДП «Ярмолинецьке лісове господарство» Хмельницького обласного управління лісового та мисливського господарства з 16.12.2014 по 15.12.2019 з посадовим окладом згідно штатного розпису у зв`язку із закінченням терміну дії контракту, укладеного 22.11.2013.

14.11.2014 було укладено Контракт згідно якого Державне агентство лісових ресурсів України, в особі Голови Державного агентства лісових ресурсів України Чернякова В.В. з одного боку, та ОСОБА_1 з другого боку, уклали цей контракт про таке: ОСОБА_1 наймається па посаду директора ДП «Ярмолинецьке лісове господарство» на термін з 16.12.2014 по 15.12.2019.

Відповідно до наказу Держлісагентства від 26.02.2015 року № 75-к ОСОБА_1 з 26.02.2015 звільнений від виконання службових обов`язків директора підприємства на період проходження військової служби за призовом під час часткової мобілізації, згідно повістки Городоцько-Ярмолинецького об`єднаного комісаріату Хмельницької області.

Статтею 1 Статуту ДП «Ярмолинецьке лісове господарство», затвердженого наказом державного комітету лісового господарства України від 29.10.2007 № 632, визначено, що ДП «Ярмолинецьке лісове господарство» створене на підставі наказу Міністерства лісового господарства України від 31.10.1991 № 133 «Про організаційну структуру управління лісовим господарством», засноване на державній власності, належить до сфери управління Державного комітету лісового господарства України та входить до сфери управління Хмельницького обласного управління лісового та мисливського господарства.

Як зазналось сторонами у їх письмових поясненнях, листом від 12.03.2015 №10-08/1444-15 Держлісагенство зобов`язало начальника Хмельницького обласного управління лісового та мисливського господарства в перший день після виходу ОСОБА_1 на роботу, офіційно ознайомити його під розписку з наказом Держлісагенства від 27.02.2015 № 77-к та забезпечити невідкладне подання відділу кадрів Управління кадрового забезпечення, організаційної роботи та міжнародних відносин заяви (згідно додатку 1 або 2) та інших необхідних документів.

Наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 26.03.2015 № 176-к «Про реалізацію окремих положень Закону України «Про очищення влади» Щодо ОСОБА_1 ». у зв`язку із застосуванням до ОСОБА_1 заборони, передбаченої ч. 3 ст. 1 Закону України «Про очищення влади», керуючись пунктом 2 «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону, на підставі відомостей, що містяться в особовій справі ОСОБА_1 директор державного підприємства «Ярмолинецьке лісове господарство» Хмельницького обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_1 повинен був бути звільнений з посади з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», за п. 7-2 статті 36 Кодексу законів про працю (далі КЗпІІ) впродовж десяти днів з дня набрання чинності Закону України «Про очищення влади».

Також 26 березня 2015 року Держлісагенство звернулося з листом № 10-08/2719-15 до Міністерства Юстиції України з питання «щодо реалізації окремих положень Закону України «Про очищення влади» відносно директора державного підприємства «Ярмолинецьке лісове господарство» ОСОБА_1 .

За приписами ст. 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-IV «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються вони у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Міжнародні договори України, які набрали чинності у встановленому законом порядку та встановлюють інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідних актах законодавства України, мають перевагу над внутрішньодержавними законодавчими актами. Однак у ч. 2 ст. 9 Конституції України встановлено, що укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України. Таким чином, з наведеного випливає, що міжнародні договори, які пройшли ратифікацію, за своєю юридичною силою є вищими від національних законів.

Із моменту приєднання до Конвенції Україна взяла на себе низку зобов`язань у сфері захисту прав людини. Частиною таких зобов`язань відповідно до статей 32, 46 Конвенції є визнання Україною юрисдикції ЄСПЛ, яка поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї, а також виконання остаточних рішень ЄСПЛ у справах проти України.

Із метою врегулювання відносин, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконувати рішення ЄСПЛ проти України, усунення причини порушення Україною Конвенції, впровадження в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини та створення передумов для зменшення числа заяв до ЄСПЛ Верховною Радою України прийнято Закон України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (далі - Закон N 3477-IV), у ст. 17 якого наголошується, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Так, у рішенні ЄСПЛ «Перез проти Франції» зазначено, що ст. 6 Конвенції охоплює не лише приватноправові спори в традиційному розумінні, тобто спори між фізичними особами або між приватною особою та державою тією мірою, якою остання виступає як суб`єкт цивільного права, а не як носій публічної влади.

Також по справах «Баліос проти Люксембурга» та «Микалефф проти Мальти» ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначав, що для того щоб застосувався «цивільний» аспект п. 1 ст. 6 Конвенції, має існувати спір про «право», про яке можна говорити, принаймні на обґрунтованих підставах, що воно визнано в національному законодавстві, незалежно від того, чи передбачено воно Конвенцією. Спір має бути справжнім та серйозним; він може стосуватись не лише фактичного існування права, але і його меж та способу його здійснення; нарешті, результат провадження повинен безпосередньо мати вирішальне значення для даного права, а лише незначний зв`язок або віддалені наслідки не є достатніми для того, щоб застосовувався п. 1 ст. 6 Конвенції.

За правилами ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

При вирішені спору по суті суд виходить із того, що вказані вище листи Держлісагенства від 12.03.2015 №10-08/1444-15, від 26.03.2015 № 10-08/2719-15 та наказ від 26.03.2015 № 176-к свідчать про наявність реального спору між сторонами в контексті реалізації позивачем його трудових прав, а дії відповідача направлені на звільнення позивача із займаної посади вказують на невизнання та оспорювання права останнього її обіймати.

При цьому обраний позивачем спосіб захисту порушених та оспорюваних прав узгоджується із приписами національного законодавства, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та відповідає практиці ЄСПЛ.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 3 Закону № 1682-VII заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали посаду (посади) у період з 21 листопада 2013 року по 22 лютого 2014 року та не були звільнені в цей період з відповідної посади (посад) за власним бажанням: керівника державного підприємства, що належить до сфери управління суб`єкта надання адміністративних послуг, яке відповідно до законодавства вчиняє дії, необхідні для надання адміністративних послуг.

В ході судового розгляду встановлено, що у зазначений період позивач перебував на посаді директора ДП «Ярмолиницьке лісове господарство», яке підпорядковане Державному агентству лісових ресурсів України та являється суб`єктом надання адміністративних послуг.

За змістом п. 9 ч. 1 ст. 3 Закону № 1682-VII заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, які обіймали сукупно не менше одного року посаду (посади) Голови Ради міністрів Автономної Республіки Крим, голови обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації, їх перших заступників, заступників, голови районної державної адміністрації, районної в місті Києві державної адміністрації у період з 25 лютого 2010 року по 22 лютого 2014 року.

В межах вказаного у п. 9 ч. 1 ст. 3 Закону № 1682-VII періоду позивач був головою Ярмолинецької райдержадміністрації протягом одного року та семи місяців.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 1 Закону № 1682-VII протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону. Особи, зазначені у частинах третій, п`ятій - сьомій статті 3 цього Закону, не можуть обіймати посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), протягом п`яти років з дня набрання чинності відповідним рішенням суду.

Як вже зазначалось вище, позивач звертався до відповідача із відповідною заявою щодо проведення відносно нього люстраційної перевірки.

Разом з тим, із системного аналізу ч. ч. 3, 4 ст. 1 Закону № 1682-VII вбачається, що обмеження обіймати посади передбачені частиною першою статті 4 цього Закону та частинами третьою, п`ятою - сьомою статті 3 Закону стосується саме посад щодо яких здійснюється процес очищення влади (люстрації).

Так, з матеріалів справи вбачається, що в даному випадку люстраційна перевірка (люстрація) здійснюється щодо відповідності позивача посаді директора державного підприємства «Ярмолинецьке лісове господарство», яку він обіймає на даний час.

При цьому заборона, яка йому інкримінується стосується посади голови Ярмолинецької райдержадміністрації, яку він обіймав в період з 05.05.2010 по 06.12.2011, що в розумінні ч. ч. 3, 4 ст. 1 Закону № 1682-VII є неприпустимим.

Відповідно до ч. 7 ст. 1 Закону № 1682-VII заборона, передбачена частинами третьою та четвертою цієї статті, не застосовується до осіб, зазначених у частинах другій - четвертій статті 3 цього Закону, які визнані учасниками бойових дій під час проведення антитерористичної операції на сході України у встановленому законодавством порядку.

Як вбачається з матеріалів справі, відповідно до посвідчення № НОМЕР_1 серія УБД позивач являється учасником бойових дій під час проведення антитерористичної операції на сході України, тобто є таким до якого не застосовується заборона, передбачена частинами третьою та четвертою ст. 1 Закону № 1682-VII.

Крім того, згідно висновку науково-правової експертизи щодо особливостей реалізації Закону України «Про очищення влади», підготовленого доктором юридичних наук членом-кореспондетом Національної Академії правових наук України професором Василем Костицьким, відповідно до статей 8, 43, 58 Конституції України, а також з врахуванням частини другої статті 11 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, частини першої статті 15 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН 16 грудня 1966 року, остаточного висновку Європейської комісія «За демократію через право» (Венеціанської комісії) щодо Закону України «Про очищення влади» № 788/2014 від 19 червня 2015 року, Резолюції Парламентської асамблеї Ради Європи 1096(1996) Про заходи з ліквідації спадщини колишніх комуністичних тоталітарних систем, статей 5-1 та 119 Кодексу законів про працю України, заборона перебувати на посаді директора державного підприємства «Ярмолинецьке лісове господарство», передбачена пунктом 9 частини першої статті 3 Закону України «Про очищення влади», не може бути застосована до ОСОБА_1 як колишнього голови Ярмолинецької районної державної адміністрації. У зв`язку із цим виключається можливість прийняття рішення центрального органу виконавчої влади про звільнення ОСОБА_1 з посади директора державного підприємства «Ярмолинецьке лісове господарство» як такого, яке вважається неправомірним.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та огляду на те, що в даному випадку предметом люстраційної перевірки є відповідність перебування позивача на посаді директора державного підприємства «Ярмолинецьке лісове господарство», суд приходить до висновку, що до нього не можуть бути застосовані заборони встановлені ч. ч. 3, 4 ст. 1 Закону № 1682-VII за перебування на іншій посаді, а саме голови Ярмолинецької райдержадміністрації.

Крім того, позивач являється учасником бойових дій під час проведення антитерористичної операції на сході України, що відповідно до ч. 7 ст. 1 Закону № 1682-VII є спеціальною умовою для не застосування до останнього вказаних заборон.

На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного агентства лісових ресурсів України про незастосування заборони задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 таким, щодо якого не застосовується заборона згідно Закону України «Про очищення влади», а саме в частині його права перебувати на посаді директора Державного підприємства «Ярмолиницьке лісове господарство».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя С.В. Вовк