22-ц/775/534/2016(м)
Категорія 27 Головуючий у 1 інстанції Щербіна А.В.
Доповідач Ігнатоля Т.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого - Ігнатоля Т.Г.,

суддів - Кочегарової Л.М., Пономарьової О.М.,

за участю секретаря - Герасимової Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі ПАТ «Акцент-Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з даним позовом. Посилалося на те, що 26 жовтня 2012 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на суму 13 000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору, станом на 31 серпня 2015 року, утворилась заборгованість в розмірі 30 530,16 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 12 117, 48 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом - 16 482,67 грн.; фіксованої частини штрафу - 500 грв.; процентної складової штрафу - 1 430,01 грн.

На підставі зазначеного позивач просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 30 530,16 грн. та витрати на оплату судового збору в сумі 1218 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 травня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент Банк» заборгованість за кредитним договором, яка складається з: заборгованості за кредитом - 12 117,48 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 16 482,67 грн., а всього 28 600,15 грн., а також витрати на оплату судового збору - 1141,02 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Зокрема, зазначає, що судом було визнано складовими частинами укладеного сторонами кредитного договору, крім анкети - заяви від 26.10.2012 року, яка містить підпис, схожий на його, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, в яких не має його підпису. Відсутність його підпису на цих документах свідчить про те, що правочин не є вчиненим. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, що при оформленні та підписанні анкети - заяви від 26.10.2012 року діяли Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку в тій редакції, з якою він нібито погодився і до суду з позовом надана саме та редакція цих документів, а не будь-яка інша.

Висновок суду про те, що наявна в матеріалах справи виписка з особового рахунку по картці НОМЕР_1 свідчить про відкриття рахунку на ім'я відповідача ОСОБА_1 є помилковим, оскільки належних доказів укладеного між позивачем та відповідачем договору, а також доказів надання одного примірника цього договору клієнту під підпис до матеріалів справи не надавалось. Крім того, Банком не дотримані Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням (в редакції станом на 26.10.2012 року).

Вважає, що у позивача відсутні правові підстави вимагати виконання ним кредитного договору та зобов'язання повернути кредит та проценти за користування ним, при тому, що такого кредитного договору, чи договору на підставі якого у його власність, чи в користування позивачем було передано спеціальний платіжний засіб в матеріалах цивільної справи не має та такі договори ним не укладалися.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, тому, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України, справа розглянута у його відсутність.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, заперечення проти скарги представника позивача Малервейн М.С., яка просила скаргу відхилити, а рішення суду залишити без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено і це підтверджено матеріалами справи, що 26 жовтня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Акцент - Банк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент - Банк» з проханням надати йому кредитний ліміт на платіжну картку «Кредитка «Універсальна».

Підписуючи вказану анкету-заяву, відповідач ОСОБА_1 погодився з тим, що ця заява, разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг (договір приєднання); що він згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були йому надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Крім того, відповідач ОСОБА_1 зобов'язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку /а.с.7/.

Відповідно до тарифів банку, базова процентна ставка за платіжною карткою Кредитка «Універсальна» складає 3,0% на місяць або 36,0 % на рік /а.с.8/.

Відповідно до п. 9.12. Умов та Правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі Сторін не проінформує іншу Сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк /а.с.10/.

Згідно з розрахунком позивача, станом на 31 серпня 2015 року, утворилася заборгованість в розмірі 30 530,16 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 12117, 48 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом - 16 482,67 грн.; фіксованої частина штрафу - 500 грв.; процентної складової штрафу - 1 430,01 грн. (а.с. 4-6).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з його доведеності та наявності правових підстав для стягнення з відповідача основного боргу та процентів за користування кредитними коштами у зв'язку з невиконанням ним зобов'язань за договором.

В частині стягнення штрафу у позові відмовлено на підставі положень ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», якою передбачена заборона нарахування пені або штрафів за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

В зазначеній частині рішення суду банком не оскаржується, тому, відповідно до положень ст.303 ЦПК України, апеляційний суд переглядає законність рішення в частині задоволення позовних вимог банку та доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову, оскільки він відповідає обставнам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 ст.207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно з ч. 2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.3.2 Умов та Правил надання банківських послуг, після отримання від клієнта необхідних документів, а також заяви, Банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну картку. Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, та Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

При цьому, згідно з п.3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, підписання цього Договору є прямою та безумовною згодою Держателя відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком /а.с.9/.

Відповідно до п.6.5 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором /а.с.9, 53/.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції, у відповідності до вимог цивільного процесуального закону, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були надані сторонами, дослідженими у судовому засіданні та оціненими судом у відповідності до ст. 212 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь ПАТ «Акцент - Банк» заборгованості за кредитним договором від 26 жовтня 2012 року та за процентами за користування кредитом.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 жовтня 2012 року, на підставі поданої ОСОБА_1 заяви банку були передані персональні дані та копія паспорту ОСОБА_1 на підставі чого, відповідно до п. п.1.1.90,2.1.1.11 Умов було відкрито картковий рахунок. Ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку отримав відповідач ( п.1.1.1.15 та 1.1.1.16 Умов) та мобільний телефон, який вказаний відповідачем в заяві. При цьому, було зроблено фото, на якому зображено відповідачаСіщева О.О. з карткою Банку ( а.с. 75).

В судовому засіданні в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_1 не заперечував цього факту та пояснював, що його персональні дані та номер мобільного телефону відповідають дійсності, і по сьогоднішній день своїх персональних документів він не втрачав.

Картковий рахунок - це рахунок фізичної особи, до якого випущена карта та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів до карткового рахунку. За допомогою ключів до карткового рахунку відповідачу була надана можливість здійснення дистанційного обслуговування, тобто, здійснення комплекса інформаційних послуг по рахунку клієнта та операцій по рахунку на підставі дистанційних розпоряджень клієнта.

Відповідно до виписки по картковому рахунку НОМЕР_1 за період з 26 жовтня 2012 року 31 серпня 2015 року, відкритого на ім'я ОСОБА_1, останнім по рахунку здійснювалися численні операції щодо зняття та поповнення готівки, розрахунки карткою за придбання товарів, оплату послуг, в тому числі, поповнення номеру мобільного телефону, якій перебуває у володінні відповідача /а.с.41-50/.

Відповідно до п.14.5. ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», держатель спеціального платіжного засобу зобов'язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Водночас, п.14.6. цієї статті встановлює, що у разі втрати спеціального платіжного засобу його держатель повинен негайно повідомити про це емітента. У протилежному разі емітент не несе відповідальності за переказ коштів, ініційований до отримання такого повідомлення за допомогою цього спеціального платіжного засобу, якщо інше не передбачено договором.

Згідно з п.6.3. Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, яке затверджено Постановою Правління Національного банку України 30.04.2010 №223 (в редакції на час видачі пластикової картки), користувач зобов'язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Відповідно до до змісту п.п.3.3.1, 3.3.2 Умов та Правил надання банківських послуг, підставою для отримання готівкових грошових коштів за Карткою через банкомат є правильне введення ПІНу /а.с.10, 53/.

Згідно з п.2 Умов та Правил надання банківських послуг, ПІН (персональний ідентифікаційний номер) це код, відомий тільки власнику платіжної картки і необхідний для його ідентифікації під час здійснення операцій з використанням платіжної картки /а.с.9, 52/.

Тарифи - це розмір винагороди за послуги банку, що є невід'ємною частиною договору. Про зміну тарифів власник картки повідомляється відповідно до Умов та Правил. З моменту укладення договору відповідач не звертався до банку з питання неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і погоджувався з ними, про що свідчить, як факт підписання договору, так і користування кредитними коштами та погашення, яке він здійснював.

З урахуванням встановних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив обгрунтований висновок про неспроможність доводів відповідача щодо неукладення ним кредитного договору, оскільки будь-яких доказів на спростування факту отримання та використання ним грошових коштів за допомогою платіжної картки про яку зазначає ПАТ «Акцент - Банк», суду не надано. Кредитний договір укладено у письмовій формі, між сторонами здійснені всі необхідні дії , що спрямовані на набуття, припинення або зміну цивільних прав і обов'язків, що відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України свідчить про вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають заява, Умови, Правила та Тарифи, з якими відповідач ознайомлений про що свідчить його підпис в заяві, на спростування чого відповідачем не надано належних та допустимих доказів.

Будь - яких пояснень чи обґрунтувань щодо невідповідності положень Умов та Правил, кі залучені позивачем до позову, та які діяли на час укладення договору і Умов, наданих позивачем під час розгляду справи, відповідачем та його представником під час розгляду справи не наведено.

Доводи відповідача в скарзі про те, що кредитний договір укладений без дотримання встановленої форми, зокрема положень ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а відсутність його підпису на документах свідчить про те, що правочин не є вчиненим, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки доказів того, що кредитний договір визнано недійсним через недотримання форми правочину, суду не надано.

В апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції на наявність нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду в суді 1 інстанції та могли вплинути на рішення суду представник відповідача не посилався, доводи апеляції взводяться до переоцінки апеляційним судом наведених судом першої інстанції висновків, але колегія суддів не знаходить для цього пістав.

Відповідно до ст.308 ЦПК У країни апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що оскільки висновки суду відповідають обставинам справи, рішення суду постановлено у відповідності з нормами матеріального права, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовною підставою для скасування рішення, у справі не встановлено.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 травня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала наирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.Г.Ігнатоля

Судді: Л.М. Кочегарова

О.М. Пономарьова