У х в а л а

іменем україни

18 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з постачання електричної енергії за касаційною скаргою ОСОБА_1, поданою її представником ОСОБА_2, на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство «Київобленерго» (далі - ПАТ «Київобленерго») звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути на свою користь з ОСОБА_1 165 322 грн 10 коп. в рахунок погашення заборгованості за надані послуги з постачання електричної енергії.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що з липня 2012 року до листопада 2014 року ним було надано відповідачу послуги з постачання електричної енергії до житлового будинку по АДРЕСА_1. Вказував, що відповідач ухиляється від оплати спожитих послуг, у зв'язку з чим йпросив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по оплаті послуг з постачання електричної енергії в розмірі 165 322 грн 10 коп.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Київобленерго» суму заборгованості по оплаті послуг з постачання електричної енергії у розмірі 165 322 грн 10 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відповідач неналежним чином виконувала зобов'язання по сплаті наданих їй послуг з постачання електричної енергії, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача на підставі ст. 526 ЦК України.

Проте повністю погодитись з такими висновками судів не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24 - 27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, і Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22 листопада 1999 року № 1416.

За положеннями ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил згідно із законодавством України.

Судами установлено, що 4 липня 2012 року сторони уклали договір про користування електричною енергією, за умовами якого ПАТ «Київобленерго» зобов'язалось надавати ОСОБА_1 послуги з постачання електричної енергії в житловий будинок по АДРЕСА_1, а відповідач зобов'язалась щомісячно оплачувати позивачу одержану електричну енергію. З метою обліку одержаної нею електричної енергії був встановлений прилад обліку з показниками 000000 КВт.

Відповідно до вимог пункту 2.2 Положення про проведення експертизи приладів обліку електричної енергії у побутових споживачів (далі - Положення), затвердженого наказом Мінпаливенерго України від 21 червня 2003 року № 322, експертиза електролічильників проводиться у разі, зокрема, сумніву представника енергопостачальника або споживача (за його заявою) у правильності роботи електролічильника. Експертиза лічильника, який належить споживачу або за збереження якого він відповідає, здійснюється у присутності споживача (за бажанням).

6 червня 2013 року до Бориспільського РП ПАТ «Київобленерго» надійшла скарга ОСОБА_1 на несправність встановленого у неї приладу обліку спожитої електричної енергії, в якій зазначено про заміну та проведення експертизи встановленого електролічильника у зв'язку зі значним зростанням споживання електроенергії за розрахунковий період.

У листопаді 2013 року лічильник обліку спожитої електричної енергії, на який скаржилась ОСОБА_1, було знято, при цьому на лічильнику були показники 117276 КВт, та встановлено новий лічильник обліку спожитої електричної енергії, на якому були показники 000009 КВт, що підтверджуються копією акту про передачу на відповідальне збереження приладу обліку від 4 листопада 2013 року та копією наряду на заміну електролічильника в нежилому приміщенні від 8 листопада 2013 року.

При цьому, в порушення вимог Правил користування електричною енергією для населення, ПАТ «Київобленерго» не здійснило контрольне знімання показів приладу обліку за період з 3 листопада 2013 року по 1 червня 2014 року.

25 грудня 2013 року державним підприємством «Урметртестстандарт» було проведено експертизу вищевказаного знятого лічильника.

Проте вказана експертиза була проведена за відсутності повідомлення ОСОБА_1 про її проведення, що є порушенням п. 15 Правил користування електричною енергією для населення.

Крім того, ПАТ «Київобленерго» під час зняття електролічильника не було оформлено акт-повідомлення про направлення на експертизу лічильника електроенергії, що є порушенням вимог пункту 2.4 Положення.

2 липня 2014 року було припинено електропостачання житлового будинку, розташованогопо АДРЕСА_1.

11 серпня 2014 року ПАТ «Київобленерго» виконало технічну перевірку схеми підключення вищевказаного будинку до електромереж та зафіксовано відсутність встановленого приладу обліку типу НІК 2301 АП1 за № 0916407.

Як зазначено у листі Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії від 27 листопада 2014 року технічно неможливо спожити обсяг енергії, який визначений ПАТ «Київобленерго», за період вказаного ним часу.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, а відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Проте суди, у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України, вищезазначені вимоги закону уваги не врахували, не звернули уваги на те, що акт про передачу на відповідальне збереження приладу обліку від 4 листопада 2013 року не підписаний ОСОБА_1; експертизу лічильника проведено у відсутність відповідача, без її повідомлення; не надали оцінку тому факту, що у будинок по АДРЕСА_1 2 липня 2014 року було відключено від електропостачання, однак заборгованість, яку просить стягнути відповідач, зазначена за період у тому числі з липня 2014 року по листопад 2014 року.

Таким чином суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення, не з'ясували належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог.

За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, подану її представником ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 29 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик