АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Савчук М.В.

суддів: Половінкіної Н.Ю., Яремка В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - МСЕК Чернівецької області, про встановлення факту інвалідності дитини посмертно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вижницького районного суду Чернівецької області від 05 липня 2016 року,

встановила:

В липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту інвалідності дитини посмертно, заінтересована особа - МСЕК Чернівецької області.

Просила встановити факт інвалідності І Б групи з дитинства доньки ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити зв'язок між ВВС дочки «Тетрада Фалло, ускладнена недостатністю мітрального клапана» (утворюється в результаті повороту дуги аорти) та ВВС свекрухи ОСОБА_4 - вроджений «Стеноз (звуження) гирла аорти» з метою зарахування періоду догляду за дитиною-інвалідом з дитинства як стажу до пенсії.

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 05 липня 2016 року у відкриті провадження по вказаній справі відмовлено на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, оскільки заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, провадження у справі відкрити.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без з мін, якщо

_______________________________________________________________________________

22ц-1120/2016 р. Головуючий у 1 інстанції Пилипюк І.В.

Категорія 69 доповідач Савчук М.В

судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи у відкриті провадження у справі, суд першої інстанції керувався положеннями п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України та дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Мотивовано висновки суду першої інстанції тим, що вирішення питання настання часу інвалідності віднесено до виключної компетенції відповідних органів (МСЕК), відмова яких оскаржується в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту інвалідності дитини посмертно з метою зарахування періоду догляду за дитиною-інвалідом з дитинства як стажу до пенсії.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання заявника ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що факт встановлення інвалідності з дитинства посмертно встановлюється в судовому порядку, оскільки встановлення факту отримання дочкою заявника захворювання, яке призвело до інвалідності з дитинства, не належить до компетенції суду, а здійснюється відповідними органами у спеціально встановленому законом порядку.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З роз'яснень, які містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» за №5 від 31.03.1995 року, при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів групи інвалідності та часу її настання.

Згідно зі ст. 31 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.18 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Крім того, як вбачається із заяви ОСОБА_1 встановлення вказаного факту необхідно для зарахування періоду догляду за дитиною- інвалідом як стаж до пенсії, тобто в даному випадку вбачається спір про право, який розглядається в іншому провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, відповідає вимогам процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Вижницького районного суду Чернівецької області від 05 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: