АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Рубан С.М., Іванченка М.М.

при секретарі П'ятинчук В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка», генерального директора Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» ОСОБА_2, заступника генерального директора з питань розвитку Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» ОСОБА_3, тимчасово виконуючого обов'язки начальника відділу кадрової роботи Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» ОСОБА_4, головного інженера Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» ОСОБА_5, помічника генерального директора з питань безпеки Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» ОСОБА_6, заступника генерального директора з загальних питань та безпеки Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» ОСОБА_7, касира центральної бухгалтерії Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» ОСОБА_8 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, майнової, моральної шкоди, зобов'язання відшкодувати заподіяну шкоду, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, майнової, моральної шкоди, зобов'язання відшкодувати заподіяну шкоду.

Крім того, подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на всі рахунки ДП «Національної кіностудії художніх фільмів ім. О.Довженка» в будь-яких банківських, фінансових установах в межах суми 459 843грн. 50 коп. (в межах позовних вимог), на будь-яке майно ОСОБА_2 в межах суми 6000грн., на будь-яке майно ОСОБА_3 в межах суми 6000грн., на будь-яке майно ОСОБА_4 в межах суми 6000грн., на будь-яке майно ОСОБА_6 в межах суми 6000грн., на будь-яке майно ОСОБА_5 в межах суми 6000грн., на будь-яке майно ОСОБА_7 в межах суми 6000грн., на будь-яке майно ОСОБА_8 в межах суми 6000грн. до вирішення справи по суті спору.

Заяву обґрунтовувала тим, що відповідачі не виконують своїх зобов'язань перед позивачем, забезпечення позову потрібне для гарантування реальної можливості позивачу захистити свої права та реально виконати рішення після його ухвалення та вступу в законну силу.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.06.2016 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на рахунки Державного підприємства «Національної кіностудії художніх фільмів ім. О.Довженка» () в будь-яких банківських, фінансових установах в межах суми 59 843грн. 50коп.

В задоволені іншої частини заяви відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати в частині відмовлених вимог заяви про забезпечення позов та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі.

В скарзі посилалася на те, що ухвала є незаконною і такою, що постановлена з порушенням норм процесуального законодавства, винесена внаслідок неповного з'ясування та недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими. Зазначила, що судом помилково накладено арешт лише на 59 843,50 грн., а не на 459 843,50 грн., та необґрунтовано відмовлено в арешті майна відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6. ОСОБА_5, ОСОБА_7. ОСОБА_8, в межах суми 6000.00 грн.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення позивача її представника, представника відповідача ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім.. О.Довженка», відповідача ОСОБА_13, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Згідно вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову частково, суд першої інстанції виходив з того, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає встановленим судом обставинам.

Разом з тим викладаючи резолютивну частину ухвали, суд допустив порушення норм процесуального права.

Так, п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Разом з тим, суд першої інстанції наклав арешт на рахунки, а не на грошові кошти відповідача, тобто із зазначенням виду забезпечення позову, який не передбачений ч. 1 ст. 152 ЦПК України, а тому ухвала суду в частині задоволених вимог заяви про забезпечення позову підлягає зміні і з зазначенням вірного виду забезпечення позову, а саме накладенням арешту на грошові кошти відповідача.

В іншій частині ухвала суду постановлена з дотриманням вимог закону, а тому апеляційна скарга задоволена бути не може.

Доводи апеляційної скарги з приводу необхідності накладення арешту на грошові кошти в сумі 459 843 грн., 50 коп., колегія суддів не приймає, враховуючи обставини даної справи, зміст заявлених позовних вимог, положення ч.4 ст. 152 ЦПК України, та відсутності доказів у справі, що арешт грошових коштів в межах такої суми, не призведе до повного припинення господарської діяльності підприємства та порушення законних прав та інтересів інших працівників цього підприємства.

Доводи апеляційної скарги з приводу неправомірної відмови судом в накладенні арешту на майно інших відповідачів, які перебувають в трудових відносинах з підприємством та займають різні посади, колегія суддів також не приймає, оскільки заявником в заяві про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань, що існує реальна загроза не виконання судового рішення в частині заявлених позовних вимог до вказаних осіб.

Згідно п. 2, ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє нову ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенню було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 17 червня 2016 року в частині задоволених вимог заяви про забезпечення позову змінити.

Накласти арешт на грошові кошти Державного підприємства «Національної кіностудії художніх фільмів ім. О.Довженка» () в будь-яких банківських, фінансових установах в межах суми 59 843 грн. 50 коп.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: