Справа № 603/425/16-ц
Провадження № 2/603/188/2016
"18" серпня 2016 р. м.Монастириська
Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого - судді Галіяна І. М.
за участі секретаря судового засідання - Сандалюка О.В.,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Монастириська цивільну справу
третя особа - орган опіки та піклування Монастириської РДА,
про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,-
ОСОБА_1, звернулась в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки та піклування Бучацької РДА та змінами до позовної заяви, де просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 20.04.1999 року по 11.07.2011 року позивач перебувала із відповідачем - ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу проживає спільно із позивачем.
В період з 01.09.2016 року до 01.04.2017 року позивач має намір разом із сином відвідати Республіку Польща, проте їй щоб поїхати за кордон необхідно отримати від батька дитини нотаріально завірену згоду батька про дозвіл на виїзд.
Зазначає, що неодноразово зверталась до відповідача, з проханням надання нотаріально посвідченої згоди, на надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі території України їх сина, однак відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, в зв'язку з чим, позивач просить надати дозвіл на вивезення дитини за кордон без згоди та супроводу батька.
Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесенення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заперечення проти позовних вимог не подав.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування Монастириської районної державної адміністрації Тернопільської області в судове засідання не з'явився, подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову та винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а тому суд, дослідивши матеріали справи не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних в матеріалах справи доказів з винесенням заочного рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Згідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області №2-390 (2011р.) від 11.07.2011 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.
За час шлюбу, у сторін народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Бучацького районного управління юстиції від 21.03.2003 року, згідно якого батьками ОСОБА_3 є сторони по справі.
29.01.2013 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області від 29.01.2013 року, актовий запис №14, згідно якого позивач змінила своє прізвище «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».
Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» № 3857-ХІІ від 21.01.1994 року, постановою КМУ № 57 від 27.01.1995 р. «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», постановою КМУ №152 від 07.05.2014 року «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення» (із змінами).
Відповідно до п.4 Постанови КМУ від 27 січня 1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.
Відповідно до ст. 4 зазначеного Закону, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків.
З наведеного вбачається, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Як вбачається з матеріалів справи, з моменту розірвання шлюбу син - ОСОБА_3 проживає спільно з позивачем.
Судом встановлено, що позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням щодо надання нотаріально посвідченої згоди на тимчасовий виїзд з території України з метою відпочинку до Республіки Польща сина - ОСОБА_3, без супроводу батька, проте ОСОБА_2 безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України.
Статтею 7 ч.ч. 8, 9 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Як вбачається з ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Також необхідно зазначити, що із Конвенцією про права дитини (ратифіковані Постановою Верховної Ради № 789 від 27 лютого 1991 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.
Суд не бере до уваги позицію відповідача про ненадання згоди на виїзд дитини за межі України, оскільки вона не містить належних підстав для відмови у задоволенні позову. Більш того, суд, враховуючи те, що характер вказаної поїздки може сприяти духовному та фізичному розвитку дитини, вважає що вона буде мати позитивний вплив не лише на духовний та фізичний розвиток дитини, а й на здоров'я та інтелектуальний розвиток дитини.
Відповідно до наведеного, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, суд вважає, що позов є обґрунтованим і законним, в зв'язку з чим підлягає повному задоволенню.
Керуючись ст.ст. 80, 169 ч.4, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 141, 155, 157 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 2, 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», постановою «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення», суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Монастириської РДА, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька - задовольнити.
Надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м.Бучач Тернопільської області, що не досяг 16-річного віку, на виїзд за межі України до Республіки Польща в період з 01 вересня 2016 року по 01 квітня 2016 року строком на 1 (один) місяць у супроводі його матері - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. М. Галіян