Провадження № 22-ц/780/2302/16 Доповідач у 2 інстанції Лівінський С. В.
Категорія 26 16.08.2016
УХВАЛА

Іменем України

16 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Лівінського С. В.

суддів: Мережко М.В.,

Сержанюка А.С.

за участю секретаря судового засідання Петленко І.О.,

розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Баришівського районного суду Київської області від 07 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованість за кредитним договором, що становить 110777,92 грн.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 07 грудня 2015 року у задоволені позову відмовлено у зв'язку з застосуванням строків позовної давності.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вважає, що строк позовної давності не порушено, оскільки відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, а тому умови кредитного договору є діючими до повного виконання позичальником прийнятих на себе зобов'язань.

У своїх запереченнях на апеляційну скаргу відповідач вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить відхилити.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення осіб, які брала участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного договору № 006-Р/010411 від 18 липня 2008 року позивач відкрив ОСОБА_3 картковий рахунок № НОМЕР_1 і надав платіжну картку Visa Elektron Instant Issue.

Того ж дня між сторонами укладено договір № 56-12/08-ДД про відкриття відновлюваної кредитної лінії, згідно якого Банк надав відповідачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності кредитні ресурси шляхом відкриття на його картковий рахунок на якому обліковуються операції, здійснені з використанням картки НОМЕР_2 відновлюваної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту в сумі 12000,00 грн із сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентних ставок, передбачених пунктами 4.1, 4.1.1., 4.1.2 цього договору, а відповідач зобов'язувався повністю повернути отримані в рамках відновлюваної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 17 травня 2010 року та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі, порядку та в строки, обумовлені цим договором.

В наслідок неналежного виконання відповідачем умов договору, станом на 10 червня 2014 року заборгованість ОСОБА_3 за Кредитним договором № 56-12/08-ДД від 18.07. 2008. становила 110777,92 грн. (сто десять тисяч сімсот сімдесят сім грн. 92 коп.), з яких: заборгованість за кредитним договором - 0,00 грн; заборгованість прострочена (несанкціонована) за кредитним договором - 11992,11 грн; нараховані відсотки по заборгованості - 3095,46 грн; нараховані відсотки по простроченій (несанкціонованій) заборгованості - 95690,35 грн; пеня - 0,00грн.

Відмовляючи в задоволені позову у зв'язку з застосуванням строків позовної давності, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду після спливу строку позовної давності, а відповідач подав про це відповідну заяву.

Колегія суддів погоджується з цим висновком районного суду, оскільки він ґрунтується на нормах чинного законодавства України та відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 57, 212 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відео записів, висновків експертів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд першої інстанції, всупереч твердженням апелянта, ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права, повно і всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, та правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

В порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, апелянтом, не зважаючи на його позицію в апеляційній скарзі, не доведено належними та допустимими доказами обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Оскільки судом встановлено, що за умовами договору(п. 2.1) в рамках відновлюваної кредитної лінії відповідач мав повністю повернути отримані кредитні ресурси в строк до 17 травня 2010 року, строк дії відновлюваної кредитної лінії, як це передбачено п. 2.2 Договору сторонами пролонговано не було, платіжна картка відповідачу позивачем була видана строком на два роки і термін її дії припинився після закінчення місяця і року, зазначеного на картці, а інша картка відповідачу не надавалася, посилання апелянта на п. 7.3 Договору щодо його дії до повного виконання сторонами прийнятих на себе на себе зобов'язань, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

Не доведено належними та допустимими доказами апелянтом також обставин, що свідчать про те, що строк позовної давності позивачем було перервано.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, як такі, що не мають правового підґрунтя і висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому, керуючись ч. 3 ст. 209, ст. ст. 218, 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»- відхилити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 07 грудня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя С.В. Лівінський

Судді: М.В. Мережко,

А.С. Сержанюк