АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Яровенко Н.О.
№22-ц/796/7084/2016 Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів Качана В.Я., Шиманського В.Й.

за участю секретаря Дуки В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2014 року у справі за поданням старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в місті Києві Шеремета Ю.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції Шеремет Ю.М. звернувся в суд із поданням, в якому просив тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов'язань, покладених на нього рішенням Печерського районного суду міста Києва від 06.03.2013 року .

У мотивування вимог посилався на те, що в ході виконавчого провадження боржник тривалий час ухиляється від виконання рішення, а на вимоги державного виконавця не реагує.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2014 року - подання задоволено.

Встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання ним своїх зобов'язань, покладених рішенням Печерського районного суду міста Києва від 06.03.2013 року у справі № 2-3678/12 за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-консультативний центр сприяння розвитку підприємництва», ОСОБА_1 про стягнення грошових сум.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову про відмову у задоволенні подання, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що відповідно до довідки про звільнення Серії ЧРК № 07142 від 15.12.2014 року, ОСОБА_1 перебував у місцях позбавлення волі та дійсно не міг бути присутнім за адресою, куди здійснював виходи державний виконавець, оскільки сам державний виконавець не встановив реального місця перебування боржника.

Крім того, перебуваючи у в'язниці, він не мав можливості займатися питаннями оплати боргу та не мав будь - якої можливості заробляти кошти на погашення боргу, а з урахуванням конфіскації майна, не мав заощаджень для сплати присуджених сум.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання, суд виходив з того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду про стягнення з нього коштів.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду не погоджується, з огляду на таке.

Судом встановлено, що на виконанні у старшого державного виконавця Дніпровського РУЮ у м. Києві Шеремета Ю.М. перебуває виконавче провадження ВП № 40004995 з примусового виконання виконавчого листа Печерського районного суду міста Києва від 06.06.2013 по справі № 2-3678/12 про стягнення з ОСОБА_1 боргу(а.с.5-6,8).

З метою виконання рішення суду, державним виконавцем були направлені запити до УДАІ м. Києва Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Головного Управління земельних ресурсів, ДПС України, Пенсійного фонду України.

30.09.2013 державним виконавцем на підставі ст. 57 Закону винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копії якої направлено до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, УДАІ м. Києва - до виконання та сторонам до відома. (а.с.11,14)

Відповідно до довідок ДПС України від 02.10.2013 інформація стосовно боржників щодо сум доходу, нарахованого податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня, платник податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває. (а.с.12-13)

Згідно довідки УДАІ м. Києва транспортні засоби за боржником на праві приватної власності не зареєстровані.

Згідно довідки Пенсійного фонду України інформація стосовно боржника відсутня. (а.с.15)

Відповідно до довідки Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку боржник серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів, відсутні. (а.с.16)

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яке належить боржнику на праві власності перебуває в іпотеці. (а.с.17-24)

31.10.2013 та 14.05.2014 державним виконавцем здійснювалися виходи за адресою: АДРЕСА_1. На вимогу державного виконавця двері ніхто не відчинив, про що складено відповідні акти державного виконавця. (а.с.25-27)

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

За положенням п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Пунктом 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року передбачено, що громадянину може бути відмовлено у виїзді з України, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до п. 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Відповідно до роз'яснень Верховного суду України від 01.02.2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов'язань, а не за наявність факту їх невиконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов'язків.

Матеріали справи не містять доказів вручення постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику ОСОБА_1, що свідчить про відсутність відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження на момент внесення до суду даного подання.

В даному конкретному випадку, враховуючи фактичні обставини справи та зміст подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, зокрема, відсутність у поданні вказівки на дії ОСОБА_1, які свідчать про ухилення від виконання судового рішення, а також ураховуючи, що додані до подання матеріали виконавчого провадження, не підтверджують факту умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов'язань, що свідомо та умисно ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов'язань, висновок суду про задоволення подання є передчасним.

Крім того, відповідно до довідки про звільнення Серії ЧРК №07142 ОСОБА_1 був засуджений 09.01.2013 року Києво-Святошинським районним судом Київської області до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна та відбував покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 03.12.2008 року по 15.12.2014 року та звільнений з Черкаської виправної колонії №62 на підставі ст.. 81 КК України згідно ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.12.2014 року умовно-достроково на невідбутний строк:01р11м28дн. (а.с.39)

Таким чином, ОСОБА_1 не міг виконувати рішення суду, оскільки перебував в місцях позбавлення волі.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що обмеження у праві виїзду за кордон було застосовано судом передчасно, без належного з'ясування фактичних обставин, що підлягають перевірці, а на даний час таке обмеження порушує право заявника вільно пересуватися в межах будь-якої держави.

Виходячи з викладеного, оскаржувана ухвала підлягає до скасування з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права знайшли своє підтвердження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2014 року скасувати та постановити нову ухвалу, наступного змісту.

У задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в місті Києві Шеремета Ю.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді