Справа № 344/6510/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1077/2016
Головуючий у 1 інстанції Бойчук О.В.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Малеева А.Ю., Проскурніцького П.І.

секретаря Капущак С.В.

з участю представника апелянта ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Івано-Франківського міського суду від 06 грудня 2013 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Приват Банк» про визнання кредитного договору недійсним та встановлення нікчемності кредитного договору, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 07 серпня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07 серпня 2014 року заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Івано-Франківського міського суду від 06 грудня 2013 року задоволено частково. Закрито провадження у справі в частині вимог первісного позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № IFІAAN02000020 від 01 березня 2007 року у розмірі 32859,00 гривень у зв'язку з тим, що є рішення суду, ухвалене між цими ж сторонами про стягнення цих коштів. Скасовано рішення Івано-Франківського міського суду від 06 грудня 2013 року за нововиявленими обставинами та ухвалено нове рішення, яким первісний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 12978, 60 гривень. У задоволенні решти вимог заяви відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

На дане рішення представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Івано-Франківського міського суду від 07 серпня 2014 року відмовити.

Представник апелянта у скарзі зазначає, що судом не враховано, що предметом позову за заочним рішенням Дніпропетровського районного суду від 17 жовтня 2011 року була заборгованість, яка виникла станом на 19 листопада 2010 року у розмірі 34859 грн., сторонами у справі були ПАТ КБ «ПриватБанк, ОСОБА_4 та філія ТзОВ «Українське фінансове агентство «Верус». Предметом позову за рішенням Івано-Франківського міського суду була заборгованість станом на 23 серпня 2011 року у розмірі 45837,60 гривень та з іншими сторонами. Відповідачем заявлено зустрічний позов до Банку про визнання недійсним договору та встановлення нікчемності кредитного договору. Тому, суд не врахував, що дані справи не є тотожними, оскільки змінився конкретний предмет позову та суб'єктний склад.

Закриваючи провадження в справі в частині первісного позову суд не дослідив розрахунок заборгованості, періоди виникнення простроченої заборгованості, погашення за договором, з яких частин складається зазначена заборгованість. Таким чином закриття провадження в частині позову банку суперечить нормі п.3.ч.1 ст.205 ЦПК України.

Також саме по собі ухвалення рішення від 17 жовтня 2011 року без повного та фактичного виконання відповідачем зобов'язань не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від сплати процентів за фактичне користування кредитом, відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум передбачених договором.

Представник апелянта зазначає, що судом помилково зроблено висновок про те, що рішення Дніпропетровського районного суду від 17 жовтня 2011 року є нововиявленою обставиною в розумінні цивільно-процесуального законодавства, оскільки не дослідження даного рішення при розгляді справи в суді першої інстанції є процесуальним недоліком розгляду справи, що є підставою для перегляду судового рішення в апеляційному/касаційному порядку або для вирішення питання про його виконання, а не його скасування за ново виявленими обставинами.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, яка вимоги скарги підтримала, представника відповідача, який вимоги скарги заперечив, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Задовольняючи заяву про перегляд рішення суду за ново виявленими обставинами, суд першої інстанції врахував існування заочного рішення Дніпропетровського районного суду від 17 жовтня 2011 року, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по даному кредитному договору на 19 листопада 2010 року у розмірі 34 859 гривень, що складається з 30768,62 гривень заборгованості за кредитом, 1954,24 гривень заборгованості процентів за користування кредитом, 500 гривень штрафу (фіксована частина) за порушення зобов'язання та 1636,14 гривень штрафу процентної складової.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Крім того, нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Перегляд судових рішень у зв'язку з ново виявленими обставинами має здійснюватися з дотриманням вимог ст.ст. 361-365 ЦПК України, які визначають підстави і порядок перегляду, коло суб'єктів звернення із заявою про перегляд судових рішень, об'єкти перегляду та компетенцію судів, які здійснюють такий перегляд.

Судом першої інстанції правильно встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2011 року з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» достроково стягнуто заборгованість за кредитним договором № IFIAAN02000020 від 01 березня 2007 року у розмірі 32859 гривень.

Зазначене заочне рішення набрало законної сили та 05 грудня 2011 року виписано виконавчі листи. Постановою державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ від 04 січня 2013 року виконавчий лист повернутий стягувачу, в зв'язку з відсутністю майна боржника, на яке можна звернути стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи, заявнику стало відомо про існування зазначеного рішення в лютому 2014 року.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 06 грудня 2013 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 та стягнуто достроково заборгованість за тим же кредитним договором в розмірі 45837,60 гривень.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що існування рішення суду про стягнення заборгованості по тому ж кредитному договору з боржника, про яке відповідачу на час розгляду спору не було відомо, є нововиявленою обставиною.

Однак, правильно визначившись з цим фактом суд першої інстанції безпідставно визначив наслідок цієї обставини закриттям провадження в справі в частині вимоги про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» 32859 гривень кредитної заборгованості, вважаючи, що рішення Дніпропетровського районного суду від 17 жовтня 2011 року ухвалене з приводу спору між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Оскільки суб'єктний склад та період стягнення заборгованості в двох справах відрізняється, тому колегія суддів вважає, що необґрунтованим є застосування п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України у правовідносинах, що склались між сторонами. За наведених обставин, оскаржуване рішення в цій частині підлягає скасуванню, а враховуючи, що 32859 гривень кредитної заборгованості уже стягнуто на користь позичальника за попереднім рішенням, у стягненні цієї частини заявленої суми необхідно відмовити.

Розрахунок заборгованості ОСОБА_4, поданий Банком у даному позові на 23 серпня 2011 року включає всі суми боргу відповідача, який виник з 03 березня 2007 року, без врахування рішення Дніпропетровського районного суду, яким достроково до закінчення кредитного договору було стягнуто 30768,62 гривень тіла кредиту, 1954,24 гривень заборгованості по процентам та штрафи - 500 гривень (фіксована частина) та 1636,14 гривень (процентна складова). З розрахунку банку вбачається, що заборгованість по тілу кредиту становить 31026,82 гривень, заборгованість за відсотками - 10346,68 гривень, заборгованість по комісії - 1070,58 гривень, заборгованість з пені - 3393,52 гривень.

Суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача 12978 гривень заборгованості за кредитним договором як різницю між розміром заборгованості, заявленою в позові та вже стягнутої рішенням Дніпропетровського районного суду.

Рішення в частині визнання кредитного договору недійсним та встановлення нікчемності кредитного договору не оскаржувалось, тому не підлягає перегляду.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 309, 316 колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 07 серпня 2014 року в частині закриття провадження у справі в частині вимог первісного позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №IFIAAN02000020 від 01 березня 2007 року в розмірі 32 859 гривень скасувати.

У задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором №IFIAAN02000020 від 01 березня 2007 року в розмірі 32 859 гривень відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді А.Ю. Малєєв

П.І. Проскурніцький