Р І Ш Е Н Н Я Провадження №2/331/22/2016

ЄУН 331/9033/14-ц

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2016 року ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. Запоріжжя

У складі : головуючого - судді ФЕДЧЕНКО І.М.

при секретарі ОРМАНДЖИ Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ТОВ « Автохаус -2011» , ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про витребування коштів з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали суду первісну позовну заяву до ОСОБА_3 про витребування грошових коштів з чужого незаконного володіння. В позові зазначили, що згідно договору позики від 01.03.2013 року ОСОБА_1 отримав від відповідача позику 53 500 доларів США еквівалент 627027,00 грн. ОСОБА_1 не зміг повернути гроші готівкою і відповідач з цих причин запропонував йому повернення боргу здійснити бартером, а саме - отримати автомобіль як часткове погашення боргу по договору позики. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 26.03.2011 року ОСОБА_2 є власником легкового автомобіля CITROEN № НОМЕР_3 2010 р нажитого сумісно з ОСОБА_1 у шлюбі. Вони з відповідачем оцінили автомобіль і згідно довідки від 21.07.2014 № 382 ринкова вартість автомобіля становить 253134,94 грн. Відповідач отримав автомобіль вказаної вартості 253134,94 грн. в рахунок часткового погашення боргу по договору позики. Згідно із усним договором доручення, а саме зарахувати вартість автомобіля в погашення боргу по договору позики вона ОСОБА_2 уповноважила відповідача ОСОБА_3 нотаріальною довіреністю від 15.05.2013 р на повне розпорядження автомобілем ( в тому числі і продажу). Строк дії довіреності закінчився 15.05.2014 року , проте відповідач не виконав зарахування вартості автомобіля у погашення боргу по договору позики. Їй стало відомо про те що відповідач продав автомобіль. По цей час коштів від відповідача за своє майно вона не отримала. Просять суд стягнути з відповідача вартість автомобіля в розмірі 253 134,94 грн.

Надалі позивачі збільшили суму позивних вимог, просять стягнути з відповідача вартість легкового автомобіля згідно довідки ринкової вартості в сумі 492749,48 грн.

21.09.2015 року позивачі надали позовну заяву в якій збільшили коло відповідачів , вказав відповідачами ОСОБА_3, ТОВ « Автохаус-2011» , ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в позові зазначили, що стало відомо, що відповідач ОСОБА_3 передовірив автомобіль ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 Також вони встановили, що їх автомобіль знаходиться у ОСОБА_7 ОСОБА_7 пояснив їм, що автомобіль він придбав у ОСОБА_8 через ТОВ « Автохаус-2011» в особі ОСОБА_9, та сплатив кошти . По цей час ОСОБА_2 від відповідачів кошти за совє майно не отримала, просять стягнути солідарно з відповідачів вартість автомобіля 492749,48 грн.

Надалі представник позивачів надав уточнюючу позовну заяву, в якій зазначив, що 31.08.2013 року відповідач ОСОБА_3 обрав замісників щодо виконання доручення, видавши в порядку передоручення довіреність відповідачам ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 Відповідач ОСОБА_4 , діючи як замісник повіреного уклав договір комісії з відповідачем ТОВ « Автохаус-2011» , який в свою чергу, діючи як комісіонер продав автомобіль відповідачеві ОСОБА_7. Кошти від цього продажу в сумі 204000 грн належні позивачці, отримав відповідач ОСОБА_4, але не передав негайно кошти позивачці. Відповідач ОСОБА_3 також не забезпечив передання грошей позивачці, а рівно не здійснив залік суми в рахунок боргу перед ним позивача ОСОБА_1 згідно умов договору доручення. Вважає,. що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1005 ЦК України повірений не відповідає за вибір замісника та за вчинені ним дії лише у випадку замісник повіреного був указаний у договорі доручення. , а тому за відсутності належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_4 передав належні позивачці гроші відповідачеві ОСОБА_3, то вони повинні відповідати , як солідарні відповідачі. Просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості за договором доручення 204 000 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 125 052 грн, 3% річних в сумі 14541,12 грн, та відсотки за користування коштами в сумі 81504,99 грн., а всього 425 098,11 грн, а також судовий збір.

В судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судовому засіданні проти позову заперечує, суду надані заперечення.

Представник відповідача ОСОБА_7 проти позову заперечує, суду надані заперечення.

Представник відповідача ТОВ « Автохаус -2011» в судове засідання не з'явився , повідомлявся належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи , надані суду докази, заслухавши як свідка ОСОБА_4 , вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме сума заборгованості підлягає стягненню з ОСОБА_3

Судом встановлено , що 15.05.2013 року ОСОБА_2 уповноважила відповідача ОСОБА_3 нотаріальною довіреністю від 15.05.2013 р на повне розпорядження автомобілем CITROEN № НОМЕР_3 2010 р ( в тому числі і продажу). Строк дії довіреності закінчився 15.05.2014 року.

15.05.2015 року була видана довіреність у порядку передоручення відповідачем ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Відповідно наданої розписки , яку написав ОСОБА_3 29.06.2013 року судом встановлено, що ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_4 гроші в сумі 21000 доларів США за проданий автомобіль CITROEN № НОМЕР_3 2010 р.

Доказами того, що ОСОБА_8 передав грошові кошти за автомобіль CITROEN № НОМЕР_3 2010 р ОСОБА_10 є розписка і відеозапис факту передачі ОСОБА_3 грошових коштів.

Будучи допитаним судом ОСОБА_4 за правилами допиту свідка, надав суду об'єктивні пояснення щодо обставин, за яких він передав ОСОБА_3 грошові кошти, а той залишив йому автомобіль.

На теперішній час власником автомобіля є ОСОБА_7 На підставі договору ОСОБА_7 було видано довідку - рахунок № 481328 серії ААВ на підставі якої відбулася постановка на облік автомобіля в МРЄО. ОСОБА_7 у повному обсязі виконав свій обов'язок зі сплати грошових коштів за вищезазначений автомобіль.

Суд вважає, що свої зобов'язання ОСОБА_4 перед ОСОБА_3 , як особою , яка діяла на підставі довіреності від ОСОБА_2 - повністю виконав, тоб то передав грошові кошти ., а тому ОСОБА_3 повинен був передати грошові кошти позивачці ОСОБА_2. Доказів того , що ОСОБА_3 передав грошові кошти ОСОБА_2 суду не надано.

Таким чином , суд вважає, що ОСОБА_3 відповідно до ст.. 625 ЦК України зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми .

Кім того відповідач ОСОБА_3 протягом всього часу , який пройшов з моменту вчинення угоди продажу автомобіля користується належними позивачці коштами, а тому відповідно до ст.. 536,1048 ЦК України повинен сплатити позивачці відсотки в розмірі облікової ставки НБУ.

Таким чином , суд вважає, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути суму заборгованості за договором доручення 204 000 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 125 052 грн, 3% річних в сумі 14541,12 грн, та відсотки за користування коштами в сумі 81504,99 грн., а всього 425 098,11 грн, а також судовий збір в розмірі 2531,34 грн. відповідно до ст.. 88 ЦПК України.

Суд, не може задовольнити вимоги відповідача ОСОБА_7 про компенсацію витрат на правову допомогу, тому , що представником ОСОБА_7 в судових засіданнях був ОСОБА_11 і виступав як представник відповідача, а представник особи, яка бере участь у справі має процесуальний статус саме представника цієї особи що передбачено ст.. 26 ЦПК України і не може одночасно мати процесуальний статус особи, яка надає правову допомогу. У зв'язку з наведеним ЦПК не відносить до судових витрат, витрати за послуги представника в суді а тому вимоги відповідача з цього приводу не можуть бути задоволені.

Керуючись ст.. ст.. 10,11,212,214-215, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ІПН: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості за договором доручення 204 000 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 125 052 грн, 3% річних в сумі 14541,12 грн, та відсотки за користування коштами в сумі 81504,99 грн., а всього 425 098,11 грн, а також судовий збір в розмірі 2531,34 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, особами , які були відсутні у судовому засіданні, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Федченко І.М.