Провадження № 22-ц/783/3340/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Струс Л.Б., Шеремети Н.О.,

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.,

представника позивача ОСОБА_2 та представника ПАТ «Простострахування» ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Простострахування» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Простострахування» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2015 року позивач ОСОБА_4, діючи через свого представника ОСОБА_2, звернулась в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Простострахування» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Зокрема, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 07.12.2015 року, позивач просить ухвалити рішення, яким стягнути з ПАТ «Просто-страхування» на користь ОСОБА_4 27 570,17 грн. страхового відшкодування, 43 968,90 понесених збитків, 1031,25 грн. пені, 21185,38 грн. інфляційних втрат, 2499,92 грн. 3% річних, судові витрати в розмірі 962,26 грн. судового збору, 3000 грн. за надання правової допомоги та витрати за проведення судових експертиз.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11.11.2010 року між позивачем ОСОБА_4 та ПАТ «Просто-страхування» укладений договір №205822 серії АТК добровільного страхування транспортного засобу, автомобіля марки «LEXUSES 350», номерний знак НОМЕР_1, страхова сума якого 330 000 грн.

13.10.2011 року, близько 14 год. в м. Львові по вул. Стрийській, 46а забезпечений автомобіль марки «LEXUSES 350», номерний знак НОМЕР_1, був пошкоджений іншим невстановленим автомобілем під керуванням невідомої особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду.

Після звернення ОСОБА_4 23.11.2011 року до вказаної страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, їй було відмовлено в такій виплаті листом ПАТ «Просто-страхування» 12.01.2012 року з мотивів подання страхувальником ОСОБА_4 неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку, покликаючись при цьому на висновком транспортно трасологічного дослідження №883-11-ТТ від 26.12.2011 року.

Позивач вважає відмову у виплаті страхового відшкодування незаконною та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи та просить задовольнити її позов.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 25 березня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Судом постановлено стягнути з ПАТ «Просто-страхування» 27 540, 17 грн. страхового відшкодування, 3 497,60 грн. витрат за проведення експертного транспортно-трасологічного дослідження та автотоварознавчої експертизи, 1027,25 грн. пені; 2496,59 грн. 3% річних, 21185,38 грн. витрат від інфляції та 3000,0 грн. за надання правової допомоги, а всього 58746 гривень 99 копійок. Цим же рішенням з відповідача на користь ОСОБА_4 стягнуто 587 грн. сплаченого позивачем судового збору.

В задоволенні інших позовних вимог судом відмовлено.

Вказане рішення суду оскаржив представник позивача ОСОБА_2 та відповідач ПАТ «Просто-страхування».

Апелянт ОСОБА_2 не погоджується із рішенням в частині відмови у стягненні збитків в повному розмірі, оскільки вважає, що судом не правильно в цій частині застосовано норми матеріального та процесуального права. Стверджує, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про розмір збитків в 21 185,38 грн., а не 42 007,30 грн., як зазначено позивачем, що випливає із висновку№2520 судової автотоварознавчої експертизи.

Просить рішення суду в частині відмови у стягненні з ПАТ «Просто-страхування» в користь ОСОБА_4 42007,30 грн. скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача недораховані збитки в сумі 20821,92 грн. (том 2 а.с. 47-48).

Відповідач, ПАТ «Просто-страхування», в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, на основі неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що позивачем було порушено вимоги договору страхування та Правил № 2063 Добровільного страхування наземного транспорту, а саме п. 12.1, 12.2.3,13.30. Стверджує, що відсутні будь-які правові підстави щодо стягнення на користь позивача страхового відшкодування, а отже і для стягнення пені, за нібито несвоєчасне виконання грошового зобовязання, 3% річних та витрат від інфляції. З огляду на безпідставність самого позову, помилковим є стягнення на користь позивача витрат за проведення експертного транспортно-трасологічного дослідження, автотоварознавчої експертизи та витрат за надання правової допомоги.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову (а.с. 50-52).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ОСОБА_2 та ПАТ «Простострахування» як на обґрунтування поданих ними апеляційних скарг, так і на спростування доводів протилежної сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та позовних вимог, колегія суддів не знаходить достатніх підстав для задоволення цих скарг.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає вказаним вимогам в повному обсязі.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Положеннями ст.212 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується оплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п.3 ч.1ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Так, відповідно до положень ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката) , який складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Згідно ст.9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку; страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Стаття 20 Закону України «Про страхування» визначає обов'язок страховика при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 11.11.2010 року між позивачем ОСОБА_4 та ПАТ «Просто-страхування» укладено договір №205822 серії АТК добровільного страхування транспортного засобу, автомобіля марки «LEXUSES 350», номерний знак НОМЕР_1, в тому числі від ризику пошкодження на суму 330 000 грн. (п. 1.9.1 Договору страхування). У випадку пошкодження застрахованого автомобіля марки «LEXUSES 350», номерний знак НОМЕР_1, відповідно до п. 1.8.1. Договору страхування, виплата страхового відшкодування проводиться без вирахування зносу. Розмір безумовної франшизи згідно умов Договору страхування дорівнює нулю (т.1 а.с. 6, 185-195).

Сторони визнають факт виникнення між ними договірних правовідносин, які випливають із вказаного договору страхування.

Відповідно до змісту письмового повідомлення ОСОБА_4 від 14.11.2011р. про страховий випадок, 13.10.2011 року вона припаркувала свій автомобіль за автомобілем «таксі» у м.Львові по вул. Стрийській, 44-46. Не виходячи з власного автомобіля розмовляла по мобільному телефону. Через якийсь час, запаркований попереду автомобіль «таксі» почав рух назад та здійснив зіткнення із її автомобілем, чим завдав технічних пошкоджень передньої частини її автомобіля. Марку, модель та номерний знак автомобіля, який здійснив зіткнення ОСОБА_4 не запам'ятала, а водій невідомого автомобіля «таксі» зник з місця пригоди. Про факт пошкодження за даних умов автомобіля «LEXUSES 350», номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_4 зразу ж повідомила ДАІ та аварійного комісара (т.1 а.с.7)

У зв'язку з вказаним страховим випадком ОСОБА_4 23.11.2011 року було подано ПАТ «Просто-страхування» заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 9).

Згідно довідки №8894273 про дорожньо-транспортну пригоду виданої ВДАІ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області 13.10.2011 року в м. Львові по вул. Стрийській, 46а, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «LEXUSES 350», номерний знак НОМЕР_1, внаслідок чого було пошкоджено передню центральну частину. Інший учасник пригоди зник з місця дорожньо-транспортної пригоди (т.1 а.с. 8).

28.10.2011 року експерт автотоварознавець ОСОБА_5, на підставі заяви ПАТ «Просто-страхування», провів огляд автомобіля «LEXUSES 350», номерний знак НОМЕР_1, склавши відповідний протокол огляду транспортного засобу (а.с. 10).

Листом за вих. №04-242 від 12.01.2012 ПАТ «Просто-страхування», повідомили ОСОБА_4 про відмову у виплаті страхового відшкодування. Відмова у виплаті страхового відшкодування ґрунтується на положеннях п.3 ст.991 ЦК України та мотивована тим, що ОСОБА_4 свідомо подала неправдиві відомості про факт настання страхового випадку. Зокрема зазначено, що відповідно до експертного транспортно-трасологічного дослідження №883-11-ТТ від 26.12.2011 року, складеним Експертною компанією «УКРАВТОЕКСПЕРТИЗА», з технічної точки зору, заявлені ОСОБА_4 обставини за яких автомобіль «LEXUSES 350», номерний знак НОМЕР_1, отримав технічні пошкодження, перебуваючи в нерухомому стані, не відповідають встановленому механізму слідоутворення, відображеному на наданих експерту фотозображеннях, що свідчить про технічну неспроможність заявленої версії (т.1 а.с. 11-18).

Згідно висновку №1217 транспортно-трасологічного дослідження, складеного експертом Львівського науково дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_6 11.07.2012 року за заявою представник позивача - адвоката ОСОБА_7 , з у рахуванням локалізації пошкоджень на частинах і деталях передньої, більше лівої частини автомобіля «LEXUSES 350», номерний знак НОМЕР_2, напрямки дії деформуючих зусиль на пошкоджені частини і деталі передньої, більше лівої частини переднього номерного знаку, облицювання переднього бамперу, декоративної решітки радіатора та капоту даного автомобіля необхідно вказати, що вказані групи пошкоджень мають однакові механізми утворення (напрямок прикладання деформуючого, руйнуючого зусилля), отже могли бути утворені одночасно, внаслідок прикладання деформаційних зусиль, які були спрямовані спереду назад до передньої, більше лівої частини автомобіля «LEXUSES 350», номерний знак НОМЕР_2.

Водночас, експерт в категоричній формі вирішити питання трасологічним методом про знаходження автомобіля «LEXUSES 350», номерний знак НОМЕР_2, в рухомому або нерухомому стані, не виявляє можливим, однак з технічної точки зору, не виключає технічну спроможність пояснень водія ОСОБА_4 відносно механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди в частині, що її автомобіль під час зіткнення з невстановленим автомобілем перебував у нерухомому стані, тобто автомобіль «LEXUS ES 350», номерний знак НОМЕР_2, міг отримати зазначені пошкодження за обставин, коли він знаходився в нерухомому стані (а.с. 19-26).

На повторне звернення представника позивача ОСОБА_7 до ПАТ «Просто-страхування» із заявою від 27.07.2012 р. про перегляд страховиком свого рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування з огляду на висновок транспортно-трасологічного дослідження №1217, страхова компанія своїм листом від 22.08.2012 року, повторно відмовляючи у виплаті страхового відшкодування, послалась на відповідь виконану Експертною компанією «Укравтоекспертиза», яка обґрунтовує та повністю узгоджується із висновком експертного транспортно-трасологічного дослідження №883-11-ТТ від 26.12.2011 року (а.с. 32-36).

Відповідно до висновку № 2287 судової транспортно-трасологічної експертизи проведеної у даній справі (№1304/10015/12) на підставі ухвали суду від 15 січня 2014 року за клопотанням представника відповідача, складеного 26.12.2014 року, наявний на автомобілі «LEXUS ES 350», номерний знак НОМЕР_2, комплекс слідів та пошкоджень, міг бути утворений в момент контактування з невідомим транспортним засобом, як під час перебування в нерухомому стані, так і під час його руху. Вказані ОСОБА_4 елементи механізму дорожньо-транспортної пригоди, в частині напрямку прикладання деформуючих зусиль до передньої частини автомобіля «LEXUS ES 350» - спереду назад - є технічно спроможними, а в частині перебування даного автомобіля в нерухомому стані, не можуть бути оцінені (підтверджені або спростовані з технічної точки зору) з причин відсутності необхідного комплексу ознак (а.с. 148-151).

З огляду на викладені обставини, судова колегія, оцінюючи у сукупності наявні у справі докази, вважає що ПАТ «Просто-страхування» не спростував доводів позивача щодо обставин та механізму заподіяння пошкоджень передньої частині автомобіля «LEXUSES 350», номерний знак НОМЕР_2, зазначених нею у повідомленні про настання страхового випадку від 14.10.2011 року та погоджується з висновками суду першої інстанції щодо оцінки повноти і об'єктивності транспортно-трасологічного дослідження експерта Львівського науково дослідного інституту судових експертиз №1217 від 11.07.2012 року та висновку судової транспортно-трасологічної експертизи по цивільній справі №1304/10015/12 від 26.12.2014 року, яким обґрунтовано надав перевагу при оцінці доказів та правомірно поклав в основу свого рішення.

При цьому, судова колегія погоджується з наведеними судом першої інстанції мотивами щодо неспроможності висновку транспортно-трасологічного дослідження №883-11-ТТ від 26.12.2011 року, як з огляду на відсутність у експерта ОСОБА_8 належної кваліфікації для проведення транспортно-трасологічного дослідження, передбаченої Наказом Міністерства юстиції України №86/5 від 09.08.2005 року, так і з огляду на те, що такий висновок було зроблено ним без особистого фактичного огляду самого транспортного засобу лише по фотознімках цих пошкоджень на автомобілі, на відміну від експертних досліджень, зроблених експертами Львівського науково дослідного інституту, які безпосередньо досліджували вказаний транспортний засіб та наявні на ньому ушкодження.

З огляду на сукупність доказів, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що в даному випадку мав місце страховий випадок, внаслідок якого відповідно до умов договору №205822 серії АТК добровільного страхування транспортного засобу марки «LEXUSES 350», номерний знак НОМЕР_2, та вимог чинного законодавства, у ПАТ «Просто-страхування» виникає обов'язок провести виплату страхового відшкодування.

Відмова страховика у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_4 з мотивів подання страхувальником неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку є безпідставною.

Відмовляючи позивачу у виплаті страхового відшкодування, ПАТ «Просто-страхування» покликалось лише на положення п.3 ст.26 Закону України "Про страхування" , п.3.ст.991 ЦК України та п.2.11.3.9. п.п. "В" Договору страхування, тобто на подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку, що не знайшло свого підтвердження за результатами судовго розгляду.

Жодних інших підстав, визначених ст.991 ЦК України, Законом України "Про страхування" чи умовами Договору страхування для відмови страхувальнику у виплаті страхового відшкодування страховиком не зазначалось.

Згідно довідки наданої суду ПАТ «Просто-страхування» від 06.04.2012 року за вих. №04-5707 матеріали страхової справи №АТК 205822 від 11.11.2010 року знищенні в листопаді 2014 року у зв'язку із відсутністю потреби зберігання (а.с.184).

З огляду на викладене, твердження ПАТ «Просто-страхування» в апеляційній скарзі про наявність інших підстав для відмови ОСОБА_4 у виплаті їй страхового відшкодування є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах справи.

10.06.2015 року ухвалою суду за клопотанням представника позивача призначено судову автотоварознавчу експертизу для визначення вартості відновлювального ремонту, виконання якої доручено експертам Львівського науково дослідного інституту судових експертиз (а.с. 214-215).

Висновком судової автотоварознавчої експертизи №2520 від 21.09.2015 року визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля «LEXUSES 350», номерний знак НОМЕР_2, пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди 13.10.2011 року, в цінах на день пригоди, без врахування ПДВ, що становить 27 540,17 грн. Вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля станом та у цінах на момент огляду 23.07.2015 року становить 69547,47 грн. Ринкова вартість даного автомобіля станом на 13.10.2011 року становила 334 202,24 грн. (а.с. 219-236).

В супереч твердженням відповідача про необ'єктивність цих експертних висновків в силу того, що експертне дослідження вказаного транспортного засобу проводилось фактично через 4 роки, який продовж вказаного часу експлуатувався, є безпідставними, оскільки, як встановлено судом, і це не спростовано відповідачем, після дорожньо-транспортної пригоди 13.10.2011 року автомобіль «LEXUSES 350», номерний знак НОМЕР_2 не ремонтувався, а вартість відновлювального ремонту оцінювалась лише з врахуванням тих пошкоджень, які були отриманні внаслідок цього ДТП та зафіксовані у визначений законом спосіб.

У відповідності до умов договору №205822 серії АТК добровільного страхування транспортного засобу укладеного між позивачем ОСОБА_4 та ПАТ «Просто-страхування» 11.11.2010 року, зазначеним в п.2.8.9. у випадку пошкодження ТЗ, застрахованого по ризику "ПОШКОДЖЕННЯ", розмір збитку визначається на підставі: калькуляції витрат на відновлення пошкодженого ТЗ, яка складається страховиком або калькуляції за актом автотоварознавчої експертизи, з якою згоден страховик, або рахунків на проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу на СТО, на яку страхувальник був направлений страховиком, або рахунків попередньо погоджених зі страховиком, з СТО на вибір страхувальника на проведення відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого ТЗ.

Згідно положень ст.2.8.11. цього Договору відшкодуванню підлягає вартість деталей і вузлів, що вимагають заміні, вартість робіт по заміні і ремонту пошкоджених деталей і вузлів, вартість матеріалів, необхідних для ремонту. Відшкодуванню підлягає вартість заміни і ремонту тільки тих вузлів, деталей і агрегатів, пошкодження яких викликане страховим випадком. Вартість запчастин, матеріалів і робіт з відновлювального ремонту визначається на дату настання страхового випадку.

З урахуванням вищенаведених доводів, суд вважає підставними вимоги про стягнення з ПАТ «Просто-страхування» на користь ОСОБА_4 27 570,17 грн. страхового відшкодування, розмір якого визначений висновком судової автотоварознавчої експертизи №2520 від 21.09.2015 року, в цінах станом на день дорожньо транспортної пригоди 13.10.2011 року, тобто на дату настання страхового випадку.

У зв'язку з наведеним, доводи представника ОСОБА_4 в апеляційній скарзі про необхідність стягнення з відповідача в рахунок відшкодування збитків вартості відновлювального ремонту вказаного автомобіля станом у цінах на момент огляду 23.07.2015 року, що становить 69 547,47 грн., не заслуговують на увагу.

Згідно умов, зазначених в п.2.8.2.3 договору страхування виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 20 календарних днів, починаючи з дня надання страхувальником страховику останнього із всіх необхідних документів(згідно з п.2.7.2.5. цього Договру) (т.1 а.с.190).

Враховуючи, що страховик, ПАТ «Просто-страхування», після надання ОСОБА_4 всіх необхідних документів, не здійснив їй виплату страхового відшкодування, та прострочив виконання зобов'язання, суд першої інстанції, з врахуванням фактичних обставин справи та положень ст.ст.258,526, 610,612, ч.2 ст.625 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача не лише суми страхового відшкодування, а і пені в розмірі 1027,25 грн.; 3% річних в розмірі 2496,59 грн. та інфляційних витрат в розмірі 21185,38 грн., про що навів у своєму рішення відповідні розрахунки.

Правильність таких розрахунків відповідачем не спростована та фактично не оскаржується.

При вирішені питання щодо компенсації позивачу понесених ним витрат пов'язаних з розглядом справи суд, діючи відповідно до положень ст.ст.79, 88 ЦПК України обґрунтовано стягнув на користь позивача 3 497,60 грн. - витрат за проведення експертного транспортно-трасологічного дослідження та автотоварознавчої експертизи, а також 3000 грн. за надання правової допомоги і 587 грн. сплаченого позивачем судового збору, які знайшли своє документальне підтвердження.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду і не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, п.1 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Простострахування» відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 березня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Струс Л.Б.

ОСОБА_9