АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/3181/2016 головуючий у 1-й інстанції: Шум Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Вербової І.М., Поливач Л.Д.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та стягнення аліментів на період навчання повнолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 9 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Ленінградського районного суду міста Києва від 05 жовтня 1998 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання їх спільної дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Починаючи з травня 1998 року відповідач аліменти не сплачував у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 123 643 грн. 24 коп.

Позивач зазначає, що дитина є повнолітньою та продовжує навчання у Київському університеті імені Бориса Грінченка.

Посилаючись на викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 113355 грн. 24 коп. за період з березня 2003 року по 2 березня 2015 року та аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви та до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 9 грудня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від доходу ОСОБА_2 щомісячно до закінчення навчання дитиною, починаючи з 18 серпня 2015 року до 30 червня 2018 року. Встановлено обов'язкове негайне виконання рішення у межах платежу за один місяць. Вирішено питання про стягнення судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів підтверджена належними та допустимими доказами, а саме довідкою розрахунку заборгованості по аліментам, затвердженою начальником відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в місті Києві. Крім того, закінчення виконавчого провадження у зв'язку з закінченням строку стягнення аліментів не свідчить про виконання відповідачем свого обов'язку, оскільки про наявність відповідної заборгованості було безпосередньо зазначено у постанові про закінчення виконавчого провадження. Також вказує на те, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання дитини не відповідає вимогам ст. 200 СК України та не може забезпечити матеріальних потреб ОСОБА_4

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Ленінградського районного суду міста Києва від 17 червня 1998 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 29 травня 1998 року до досягнення ним повноліття.

Виконавчий лист №2-2988 від 13 лютого 2004 року, виданий на підставі указаного рішення суду, знаходився на виконанні у відділі державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в місті Києві.

12 березня 2015 року головним державним виконавцем винесено постанову про закриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа 2-2988 від 13 лютого 2004 року у зв'язку із закінченням строку для даного виду стягнення.

Згідно з довідкою Святошинського районного управління юстиції в місті Києві від 12 березня 2015 року станом на 2 березня 2015 року (повноліття сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3) заборгованість по аліментам становить 123643 грн. 24 коп.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину.

Згідно із ч. 1 ст. 187 цього Кодексу один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві.

За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір .

Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Частиною 4 ст. 194 СК України установлено, що заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.

Ураховуючи, що чинним законодавством не передбачена можливість стягнення заборгованості за аліментами, яка утворилась при виконанні судового рішення про їх стягнення, шляхом подання позову про її стягнення в судовому порядку у іншій справі, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що провадження за виконавчим листом про стягнення аліментів було закрито, правового значення не має і не може бути підставою для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за аліментами.

Незаконне закінчення виконавчого провадження про стягнення аліментів у зв'язку із закінченням строку стягнення, при наявності у боржника заборгованості за аліментами, може бути підставою для оскарження такого рішення державного виконавця.

Разом з тим судом установлено, що 8 жовтня 2015 року ОСОБА_4 зверталась до Святошинського районного суду міста Києва зі скаргою про визнання незаконною постанови відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві від 13 березня 2015 року щодо закінчення виконавчого провадження. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27 листопада 2015 року зазначена скарга залишена без розгляду (а. с. 184-185).

Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на навчання, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_4, є студентом першого курсу, денної форми навчання на контрактній основі Інституту суспільства Київського університету імені Бориса Грінченка.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Суд першої інстанції, з урахуванням встановлених під час розгляду справи обставин, давши належну правову оцінку зібраним у справі доказам, правильно застосував норми матеріального та процесуального права та, виходячи з положень ст. ст. 199, 200 СК України, обґрунтовано стягнув з відповідача 1/4 частину його заробітку (доходу) на утримання повнолітнього сина, яка продовжує навчання.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначений судом розмір аліментів не може забезпечити матеріальних потреб повнолітньої дитини пов'язаних з навчанням, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки ст. 200 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Тобто на відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько можливість надання такого утримання.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_2 працює в ТОВ "еПростір" на посаді кур'єра та отримує заробітну плату в розмірі 1005 грн. 50 коп. щомісячно (а. с. 195).

Врахувавши обставини справи суд обґрунтовано виходив із того, що відповідач має можливість та обов'язок утримувати спільну дитину сторін до закінчення ним навчання, що передуватиме виповненню йому 23 років, саме у розмірі 1/4 частини від заробітку.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Ураховуючи викладене, підстави для скасування рішення суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 9 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

Л.Д.Поливач