АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Піхур О.В.
№22-ц/796/7553/2016 Доповідач Кравець В.А.
Справа №761/7186/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Качана В.Й., Шиманського В.Й.,

за участю секретаря Дуки В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника скаржника Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» - Луценка Юрія Володимировича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на дії державного виконавця Староміського ВДВС Вінницького МУЮ Сільницького Андрія Володимировича, заінтересовані особи: ОСОБА_4 про визнання неправомірною та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося до суду із скаргою, в якій просило поновити строк для подання скарги, визнати дії державного виконавця Сільницького А.В. Староміського ВДВС Вінницького МУЮ про повернення виконавчого документа стягувачу - неправомірними; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 21.12.2015 року ВП №39273432; зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13.07.2010р. у справі №2н-2611/10.

В мотивування вимог посилалося на те, що дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу є неправомірними.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року поновлено строк для подання скарги на дії державного виконавця. У задоволенні скарги - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник скаржника ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» - Луценко Ю.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та постановити нову про задоволення скарги, посилаючись на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що Уповноважена особа Фонду на ліквідацію - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих фондом, виконує дії із виведення Банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку, повернення виконавчого документа є прямою перешкодою для формування ліквідаційної маси та подальшої реалізації майна банку у встановленому чинним законодавством порядку, що не дає можливості виконувати Уповноваженій особі Фонду на ліквідацію свої функціональні обов'язки, покладені на неї Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд виходив з того, що дії державного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що в провадженні Староміського ВДВС Вінницького МУЮ знаходилось виконавче провадження №39273432 з примусового виконання судового наказу №2н-2611/10, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 17.03.2011 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк».

Постановою державного виконавця від 12.08.2013 року було відкрито виконавче провадження №39273432 та направлено її боржнику для самостійного виконання.

Того ж дня сторонам виконавчого провадження було відправлено копії постанов про відкриття виконавчого провадження. У відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» боржнику надано строк для самостійного виконання рішення.

Проте, боржником у строк, наданий для самостійного виконання рішення не виконано та 20.08.2016р. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та направлено боржнику.

Відповідно до ст.. 27 Закону державним виконавцем розпочато примусове виконання рішення.

Керуючись ст.. 5 Закону України «Про виконавче провадження» направлено запити до: МРЕВ УДАІ УМВС України у Вінницькій обл.., Державної сільськогосподарської інспекції, на які надійшли відповіді про те, що за боржником ОСОБА_5 згідно баз даних АІС «Автомобіль» УДАІ у Вінницькій обл.. та «НАІС ДДАІ» МВС України транспортних засобів не зареєстровано та відповідь з Державної сільськогосподарської інспекції про відсутність зареєстрованої сільгосптехніки. Згідно відповіді Вінницького БТІ встановлено, що нерухомого майна (квартири) за боржником не зареєстровано, оскільки квартиру ОСОБА_4 подарував 17.10.2002року.

Постановою від 27.05.2014р. накладено арешт на все невизначене майно боржника та внесено обтяження в Реєстрі рухомого та нерухомого майна.

Згідно облікових даних по м. Вінниці в реєстрі прав власності на об'єкти нерухомого майна за боржником не зареєстровано. Згідно довідки державної податкової інспекції у м. Вінниці інформація про відкриття рахунків в установах банків за боржником відсутня.

Згідно даних Державної податкової служби України інформація стосовно боржників - фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО встановлено, що боржник працював в ТОВ «Буд-Імперіал». Державним виконавцем було винесено постанову про стягнення заборгованості із зарплати боржника та направлено її на місце його роботи. Стягнення проводилось із заробітної плати боржника до моменту його звільнення. Копія наказу про звільнення з супровідним листом 10.12.2015р. надійшла на адресу Староміського ВДВС Вінницького МУЮ.

Державним виконавцем при виході на дільницю за адресою проживання вказаної у виконавчому документі: АДРЕСА_1 ліквідного майна, що належало б боржнику на праві приватної власності і на яке можливо провести стягнення в рахунок погашення боргу на момент перевірки не виявлено, про що складено Акт державного виконавця.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було завершено виконавче провадження та 21.12.2015р. року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу та направлено супровідною в ПАТ «Ві ЕйБі Банк» постанову разом з оригіналом виконавчого документу. В постанові зазначено, п.2 «Виконавчий документ може бути повторно пред'явлений для виконання в строк до 21.12.2016р.», що не позбавляє стягувача звернутися до повторного стягнення боргу.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб)- це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 47 Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову (додаток 14 до Інструкції про проведення виконавчих дій) з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена до суду в десятиденний строк.

Повернення виконавчого документа стягувачу з викладених у статті підстав не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Державний виконавець зобов'язаний роз'яснити стягувачеві наслідки повернення йому виконавчого документа.

Отже, дії державного виконавця є законними, і будь-яких порушень прав скаржника апеляційною інстанцією не встановлено.

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції її постановлено з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав до її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 218,312-315,317 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника скаржника Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» - Луценка Юрія Володимировича - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді