У х в а л а

іменем україни

03 серпня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Ситнік О.М.,

Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» про нарахування та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Український державний геологорозвідувальний інститут» про нарахування та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 16 січня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Зобов'язано ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут» відновити ОСОБА_2 істотні умови праці, зокрема нарахування заробітної плати в період з 05 квітня 2011 року по 16 січня 2012 року, за час дії наказу від 31 січня 2011 року № 5.

Зобов'язано ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут» здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 різниці в окладі за час вимушеного прогулу за період з 05 квітня 2011 року до 16 січня 2012 року.

Зобов'язано ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут» згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» сплатити з нарахованої різниці в окладі позивача ОСОБА_2 обов'язкові податки та збори.

Вирішено питання про судові витрати у справі.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2016 року рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 січня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки судовим рішенням було встановлено незаконність наказу Львівського відділення ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут» від 31 січня 2011 року № 5, на підставі якого позивача було переведено на неповний робочий тиждень з виплатою 0,2 ставки та зменшено заробітну плату відповідно до відпрацьованого часу, то в силу вимог ст. 235 КЗпП України істотні умови праці позивача підлягають відновленню з часу їх неправомірної зміни із виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Установлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з Львівським відділенням ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут», працюючи на посаді інженера-геохіміка І категорії з виплатою 0,6 ставки.

Згідно з наказом Львівського відділення ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут» від 31 січня 2011 року № 5 «Про роботу Львівського відділення ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут» на умовах неповного робочого дня» ОСОБА_2 та іншим працівникам починаючи з 05 квітня 2011 року і до покращення фінансового стану відділення було встановлено неповний робочий тиждень з виплатою 0,2 ставки.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 03 червня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області» від 16 січня 2012 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до Львівського відділення ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут», наказ відділення від 31 січня 2011 року № 5 скасовано.

Статтею 235 КЗпП України передбачено, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснюється у випадках: звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу (ч. 1); у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству (ч. 3); у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу (ч. 4).

Частиною 2 цієї статті визначено порядок виплати працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи у випадку незаконного переведення на іншу роботу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог апеляційний суд указував на те, що ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку на підставі ст. 235 КЗпП України, суд не врахував, що положення вказаної статті передбачають виплату середнього заробітку працівника, перелік яких передбачено зазначеною нормою права та є вичерпним і не передбачає виплати різниці в окладі в умовах неповного робочого часу при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою.

Наказом ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут» № 11 від 05 березня 2012 року ЛB ДП «Український державний геологорозвідувальний інститут» ліквідовано з 25 травня 2013 року та вилучено з ЄДРПОУ.

Крім цього, ОСОБА_2 не є працівником підприємства, а відновлення істотних умов праці можливе лише працюючому працівнику.

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: О.М. Ситнік

О.В.Ступак