Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 316/2479/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Вільямовська Н.О.
Провадження № 22-ц/778/1385/16 Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«09» березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

за участю секретаря: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 25 січня 2016 року по справі

за скаргою ОСОБА_4 про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області Кулбаєвої Ю.Г. та зобов'язання вчинити певні дії, заінтересована особа: ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області Кулбаєвої Ю.Г. та зобов'язання вчинити певні дії, заінтересована особа: ОСОБА_3

В обґрунтування скарги зазначив, що у ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області перебуває на примусовому виконанні зведене виконавче провадження №48349568 за виконавчим листом №2/316/56/15 від 02 липня 2015 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини доходів та за виконавчим листом №2-1242 від 19 липня 2010 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_6 аліментів на ї утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/8 частини доходів.

22 жовтня 2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області Кулбаєвою Ю.Г. був складений розрахунок заборгованості по аліментам по виконавчому листу №2/316/56/15 від 05 липня 2015 року, згідно якого заборгованість станом на 01 жовтня 2015 року складає 55771,46 грн.

Вважає, що в розрахунок необґрунтовано включено період з січня 2014 року по вересень 2014 року, оскільки протягом вказаного періоду з нього проводились стягнення на утримання ОСОБА_3

У 2010-2014 роках він працював в ЗАТ «Атомтехекспорт», м. Москва. Обов'язки щодо виконання аліментних зобов'язань, також і у випадку не регулярної виплати заробітної платі, він виконував самостійно до 20.03.2013 року, коли дізнався, що до ЗАТ «Атомтехекспорт» надійшла постанова від 29.03.2013 року про направлення копії виконавчого документа для виконання за місцем роботи. З цього часу аліменти з нього утримувались за місцем роботи по 29 вересня 2014 року включно на підставі постанови судового пристава Люблінського ОСП УФССП Росії по м. Москва від 29.03.2013 року на виконання постанови Московського міського суду від 20.07.2012 року про примусове виконання на території Російської Федерації рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 01.07.2010 року.

Згідно довідки з ЗАТ «Атомтехекспорт» станом на день звільнення 23 вересня 2014 року в нього була відсутня заборгованість по стягненню аліментів.

ОСОБА_3 29 грудня 2013 року виповнилось вісімнадцять років, проте стягнення аліментів на її утримання продовжувалось до 23 вересня 2014 року.

06 жовтня 2015 року звертався до державного виконавця з проханням врахувати вказані платежі при складанні розрахунку заборгованості по аліментам. Але при складані розрахунку за виконавчим листом №2-1242 від 19.07.2010 року були пропущені розписки за травень 2011 року - розписка на суму 3000,00 грн., червень 2011 року - розписка на суму 3000,00 грн., серпень 2011 року - розписки на суму 3800,00 грн., чеки за лютий 2011 року - чек №2792 на суму 4700,00 грн., листопад 2011 року - чек №0064 на суму 1500,00 грн., лютий 2012 року - чек №2018 на суму 4000,00 грн., травень 2012 року - чек №6924 на суму 3000,00 грн.

Розрахунок за виконавчим листом №2/316/56/15 від 02.07.2015 року державний виконавець складав на підставі довідок ЗАТ «Атомтехекспорт», в яких не було вказано фактичний помісячний дохід, не вказано який відсоток заробітної плати утримувався з 01.01.2014 року. Розрахунок зроблений без будь яких фактичних документів підтверджуючих щомісячний заробіток, без довідок 2 НДФЛ.

Вважає, що заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.10.2015 року повинна становити 4956,61 грн. (55771,46 грн. - 50814,85 грн.).

Крім того, розрахунок здійснений в порушення ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», п.7.13.1 розділу VII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, п.10 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, визначеного в додатку до Постанови Кабінету Міністрів від 26 лютого 1993 р. №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

В січні 2016 року звернувся уточнив скаргу та остаточно просив:

- встановити розмір заборгованості зі сплати аліментів на користь повнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини всіх видів прибутку станом на 01.10.2015 року у ВП № 48276093 у розмірі 4956,61 грн. з врахуванням сплачених ним на утримання стягувача аліментів у період січень-вересень 2014 року у сумі 50814,85 грн.

- зобов'язати старшого державного виконавця ВДВС Енергодарського МУЮ Запорізької області Кулбаєву Ю.Е. скласти розрахунок заборгованості у ВП № 48276093 зі сплати аліментів на користь повнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини всіх видів прибутку, про стягнення яких визначено судом з 13.01.2014 року і до закінчення нею навчання, тобто 30.06.2017 року, виходячи з встановленої станом на 01.10.2015 року суми заборгованості у розмірі 4956,61 грн. з врахуванням стягнутих з нього на території Російської Федерації під час роботи в іноземній компанії ЗАТ «Атомтехекспорт», м. Москва на підставі постанови судового пристава Люблінського ОСП УФССП Росії по м. Москва за виконавчим провадженням від 12.11.2012 року № 24910/12//31/77, порушеного на підставі виконавчого листа ВС № 002196908 від 24.08.2012 року, виданого Московським міським судом за справою № ЗМ/-159/3-2012, про примусове виконання виконавчого листа №2-1241/2010 від 13.07.2010 року, виданого на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області України від 01.07.2010 року, на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у період січень-вересень 2014 року у сумі 50814,85 грн.

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 25 січня 2016 року скаргу ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено розмір заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_4 на користь повнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини всіх видів прибутку, про стягнення яких визначено судом з 13 січня 2014 року, і до закінчення нею навчання, тобто 30.06.2017 року, станом на 01.10.2015 року у ВП №48276093 у розмірі 4956,61 грн. з врахуванням сплачених ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_3 аліментів у період січень-вересень 2014 року у сумі 50814,85 грн.

Зобов'язано старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області Кулбаєву Ю.Г. скласти розрахунок заборгованості у ВП №48276093 зі сплати аліментів, сплачених ОСОБА_4 на користь повнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини всіх видів прибутку, про стягнення яких визначено судом з 13.01.2014 року і до закінчення нею навчання, тобто 30.06.2017 року, виходячи з встановленої станом на 01.10.2015 року суми заборгованості у розмірі 4956,61 грн. з врахуванням стягнутих з ОСОБА_4 та сплачених ним на території Російської Федерації під час роботи в іноземній компанії ЗAT «Атомтехекспорт», м. Москва на підставі постанови судового пристава Люблінського ОСП УФССП Росії по м. Москва за виконавчим провадженням від 12.11.2012 року №24910/12/731/77, порушеного на підставі виконавчого листа ВС № 002196908 від 24.08.2012 року, виданого Московським міським судом про примусове виконання виконавчого листа №2-1241/2010 від 13.07.2010 року, виданого на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області України від 01.07.2010 року, на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у період січень-вересень 2014 року у сумі 50814,85 грн.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_7

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення порядку розгляду скарги на дії державного виконавця, невідповідність судового рішення вимогам ст.387 ЦПК України, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_4,державного виконавця Кулбаєвої Ю.Г., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Пунктом 3 статті 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Порядок визначення заборгованості регулюється ст.ст. 194,195 СК України та ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. ч. 3, 4, 9 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості із сплати аліментів у порядку, встановленому СК України, визначається державним виконавцем, який складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувача і боржника.

У частині четвертій статті 195 СК України, зміст якої узгоджується зі змістом Інструкції про порядок вчинення виконавчих дій та Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що розмір заборгованості встановлюється державним виконавцем.

У силу ст. ст. 383, 384 ЦПК України, ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, не погоджуючись з обрахованою державним виконавцем заборгованістю за аліментами, які були стягнуті рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 23 березня 2015 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на її утримання на період навчання, звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця в порядку судового контролю за виконанням судового рішення.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість ОСОБА_4 по аліментам, які підлягають сплаті ОСОБА_3, складає 4956,61 грн., державний виконавець неправильно обчислив борг у розмірі 50814,85 грн.

Проте, при розгляді скарги на дії державного виконавця суд порушив порядок, передбачений для розгляду цього питання.

З обставин справи вбачається, що рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 23 березня 2015 року з ОСОБА_4 на користь повнолітньої доньки ОСОБА_3 на період навчання стягнуті аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу, починаючи з 13.01.2014 року. На виконання цього рішення судом 02.07.2015 року видано виконавчий лист № 316/46/146/14 ц від 28.07.2015 року та постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції у Запорізькій області від 28.07.2015 року відкрито виконавче провадження ( а.с.31 а.с.33 звор.).

Державним виконавцем за період з січня 2014 року по 01.10.2015р визначена заборгованість по аліментам у сумі 55771,46 грн., яка нарахована, виходячи з розміру 1/6 частини заробітної плати ОСОБА_4 та з відрахуванням сплачених боржником у серпні та у вересні 2015 р. аліментів у сумі 1050 грн. та 600 грн. ( а.с 8).

Визначаючи розмір заборгованості з аліментів за цей період в сумі 4956,61 грн., суд не вказав, на підставі яких норм права зробив розрахунок та виходячи з якої заробітної плати платника аліментів, які саме дії державного виконавця щодо розрахунку є незаконними та такими, що не відповідають вимогам ст.195 СК України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», постанові Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Суд погодився з доводами ОСОБА_4 про те, що за спірний період він сплатив ОСОБА_3 аліменти в сумі 50814,85 грн., яка була утримана з заробітної плати під час роботи в ЗАТ «Атомтехекспорт» у м.Москва Російскої Федерації включно по 29 вересня 2014 р., проте утримана сума не зарахована при визначенні заборгованості по аліментам. Однак доводи ОСОБА_4 та висновки суду не підтверджені наявними у справі доказами.

У порушення вимог ст. 210 ЦПК України суд не дав оцінки доводам ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_4 на виконання рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 23 березня 2015 року за виконавчим листом № 316/46/146/14 ц від 28.07.2015 року здійснив лише 2 платежі, які були враховані при визначенні заборгованості. Суд також не дав оцінки та не усунув суперечності між розрахунком, який здійснив державний виконавець, обставинами, викладеними в запереченнях проти скарги та протилежною позицією, висловленою суб'єктом оскарження в судовому засіданні ( а.с.22,23,28 звор.).

Зобов'язання боржника по сплаті аліментів виникають відповідно до ухваленого рішення, на підставі якого видавався виконавчий лист після пред'явлення виконавчого листа до виконання. Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області про стягнення з ОСОБА_4 на користь повнолітньої доньки ОСОБА_3 аліментів ухвалено 23 березня 2015 і відповідно до ст.ст.223,319 ЦПК України рішення набрало законної сили 09 червня 2015 року. Заява про примусове виконання виконавчого листа №316/46/14ц ОСОБА_3 подана 28.07.2015., а виконавче провадження відкрито 28.07.2015 р.

На території Російської Федерації дане судове рішення не виконувалося і у справі відсутні будь-яких докази, які б свідчили про те, що на користь стягувача ОСОБА_3 здійснювалися відрахування за виконавчим листом №316/46/ із заробітної плати, яку ОСОБА_4 отримував, працюючи в ЗАТ «Атомтехекспорт».

На території Російської Федерації виконувалося рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 01 липня 2010 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Дозвіл на примусове виконання рішення видано ухвалою Московського міського суду від 20 липня 2012 року за клопотанням ОСОБА_6 (а.с.69-71,73,74). На підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 01 липня 2010 року та ухвали Московського міського суду від 20 липня 2012 року видано виконавчий лист №3м-159/3-2012 від 20 липня 2012 р. про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_8 аліментів у розмірі 1/3 частини всіх доходів щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму відповідного віку, починаючи з 27.05.2010 р. (а.с.63).

Із постанов судового пристава-виконавця Люблінського відділу судових приставів Управління Федеральної служби судових приставів по Москві від 12.11.2012 р. від 29.03.2013 р. вбачається, що станом на 30.11.2012 р. ОСОБА_4 мав заборгованість в сумі 86371,29 руб, а починаючи з 01.12.2012 р. доручено головному бухгалтеру ЗАТ «Атомтехекспорт» за місцем роботи боржника самостійно розрахувати заборгованість та проводити утримання та виплату сум по 50% (33% щомісячні аліменти та 17% в рахунок погашення боргу, а далі по 1/3 відповідно судовому рішенню і до закінчення строків періодичних платежів. Ні в виконавчому листі №3м-159/3-2012 від 20 липня 2012 р., ні в постанові судового пристава від 27.10.2014 р. про закінчення виконавчого провадження не вказано, що утримання з заробітної плати ОСОБА_4 здійснено за межами предмету виконання (а.с.67,75). Постанова ОСОБА_4 не оскаржувалася.

Отже, стягувачем за рішенням, яке виконувалося на території Російської Федерації, є ОСОБА_6, а не ОСОБА_3

Суд на зазначене уваги не звернув та дійшов до передчасного висновку про задоволення скарги ОСОБА_4 та наявність підстав для перерахунку суми заборгованості за аліментами, які стягнуті рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 23 березня 2015 року з ОСОБА_4 на користь повнолітньої доньки ОСОБА_3 на період навчання.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

За змістом цієї норми процесуального закону коло осіб, які можуть брати участь в судовому розгляді скарги на дії державного виконавця, не обмежується.

До участі у справі як заінтересована особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

У пункті п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що згідно зі статтею 26 ЦПК сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов'язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Зазначені положення є обов'язковим для суду, оскільки є складовою принципів цивільного процесу - змагальності та диспозитивності, а також вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

ОСОБА_6 є стягувачем аліментів у виконавчому провадженні ВП№450686804, ОСОБА_3 є стягувачем аліментів у виконавчому проваджені №48276093, виконавчі провадження об'єднані в зведене виконавче провадження ВП№48349568 щодо боржника ОСОБА_4, яке знаходиться на виконанні у відділі державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області ( а.с. 30 звор).

Зважаючи на те, що нарахована державним виконавцем заборгованість ОСОБА_4 зі сплати аліментів ОСОБА_3 зменшена на суму 50814,85 грн., яка отримана не стягувачем за виконавчим листом №316/46/14ц, а ОСОБА_6 - стягувачем за іншим виконавчим листом, суд вирішив питання щодо прав і обов'язків, які безпосередньо її стосуються.

Проте, при розгляді справи суд не залучив ОСОБА_6 до участі у справі, яка є зацікавленою особою, чим порушив її права та позбавив ОСОБА_6 можливості надати суду свої доводи та аргументи по вимогам скарги.

У п. 18 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз'яснено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК. Виходячи зі змісту ст. 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Проте, звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця в порядку судового контролю за виконанням судового рішення, ОСОБА_4 одночасно просив встановити розмір заборгованості за аліментами в сумі 4956,61 грн. і суд, визначаючи конкретну суму заборгованості, не врахував положення ст. 387 ЦПК України.

На а.с.36 приєднана заява ОСОБА_3, яка також містить вимоги щодо зобов'язання державного виконавця усунути недоліки при обрахуванні заборгованості по аліментам та зобов'язання державного виконавця скласти новий розрахунок (а.с.37 звор.). Проте суд не прийняв будь-яке процесуальне рішення по даній заяві.

З огляду на викладене та у відповідності до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307,312 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 25 січня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: