У х в а л а

іменем україни

21 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Кузнєцова В.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Голованівська селищна рада Кіровоградської області, про визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - Голованівська селищна рада Кіровоградської області, про визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку.

На обґрунтування вимог позивач посилалася на те, що 20 жовтня 2009 року на підставі рішення Голованівської селищної ради Кіровоградської областівід 20 жовтня 2009 року № 567ОСОБА_3 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,236 га, розташовану по АДРЕСА_1 Позивач зазначала, що вказана земельна ділянка накладається на земельну ділянку, яка на праві власності належить їй.

Оскільки при виготовленні проекту землеустрою при приватизації відповідачем вказаної земельної ділянки відсутній її підпис як суміжного землекористувача, чим порушено її право на отримання земельної ділянки у порядку ст. 120 ЗК України, просила суд поновити їй строк звернення до суду з позовом та визнати вказаний державний акт, виданий на ім'я ОСОБА_3, недійсним.

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2015 року поновлено ОСОБА_2 строк звернення до суду та задоволено її позов.

Визнано недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,236 га, розташовану по АДРЕСА_1, серія НОМЕР_1, виданий ОСОБА_3 на підставі рішення Голованівської селищної ради Кіровоградської області від 20 жовтня 2009 року № 567, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на праві власності на землю та на постійне користування землею, договорів оренди землі за № 01:10:368:00017. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2016 року рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування оскаржуваного рішення апеляційного суду із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 27 жовтня 1999 року є власником 2/5 частини житлового будинку АДРЕСА_2 з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованого по АДРЕСА_2

Рішенням Голованівської селищної ради Кіровоградської області від 11 червня 2008 року № 356 ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 у приватну власність.

Рішенням Голованівської селищної ради Кіровоградської області від 20 жовтня 2009 року № 567 затверджено проект землеустрою щодо приватизації ОСОБА_3 земельної ділянки площею 236,10 кв. м для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), на підставі якого ОСОБА_3 видано державний акт про право власності на вказану земельну ділянку.

Обґрунтовуючи підстави позову, ОСОБА_2 посилалась на те, що внаслідок видачі ОСОБА_3 державного акта про право власності на земельну ділянку, порушене її право на отримання земельної ділянки площею 502,50 кв. м, передбачене ст. 120 ЗК України 2001 року, необхідної для обслуговування належної їй на праві власності 2/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_2

На момент укладення позивачем договору купівлі-продажу 2/5 частини житлового будинку від 27 жовтня 1999 року діяв Земельний Кодекс Української РСР у редакції від 18 грудня 1990 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЗК Української РСР при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених ст. 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, встановивши, що позивач після придбання 2/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 із заявою про надання їй у користування земельної ділянки за зазначеною адресою до Голованівської селищної ради Кіровоградської області не зверталася, а ОСОБА_3 видано державний акт на право власності на земельну ділянку, яка знаходиться за іншою, ніж належна позивачу 2/5 частини житлового будинку, адресою - АДРЕСА_1, дійшов обґрунтованого висновку про те, що із заявлених підстав позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Доводи касаційної скарги про неналежну оцінку судом наданих доказів - безпідставні, оскільки обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження у суді і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених у суді обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Отже доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

В.О. Кузнєцов