Справа № 755/9538/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" червня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір'ю, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір'ю.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Позовні вимоги полягають у визначення місця проживання дитини, які не підпадають під дію положень ст. 114 ЦПК України щодо виключної підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Згідно з вимогами ч. 10 ст. 110 Цивільного процесуального кодексу України, позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред'являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Згідно ч. 2 ст. 410 Цивільного процесуального кодексу України, іноземні особи мають процесуальні права та обов'язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, за винятками, встановленими Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (ст. 414 Цивільного процесуального кодексу України).

Визначення поняття «іноземний елемент» наведено у пункті 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право». Іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: - хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; - об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; - юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Відповідно до положень п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача.

Як зазначено в п.2 Постанови №3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VI).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України, заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначила останньою відомою адресою місця проживання відповідача ОСОБА_2, громадянина АДРЕСА_1 що є зареєстрованим місцем проживання позивача, та в порядку положення ч. 10 ст. 110 Цивільного процесуального кодексу України позивач звернулась з даним позовом до Дніпровського районного суду м. Києва в порядку альтернативної підсудності.

Так, вивчивши матеріали поданої позовної заяви, судом встановлено, що предметом спору є визначення місця проживання дитини, народженої від зареєстрованого шлюбу сторін зазначеного спору.

Разом з тим, перевіривши дотримання позивачем правил підсудності під час звернення з даним позовом до суду, судом встановлено відсутність в матеріалах позовної заяви будь-яких документів на підтвердження факту наявності у відповідача, що є громадянином Італії, зареєстрованого місця проживання чи перебування на території України, а саме: зареєстрованого місця проживання чи перебування на території Дніпровського району м. Києва, серед іншого - за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві, та/або документів на підтвердження наявності у позивача рухомого чи нерухомого майна, зареєстрованого на території України, а саме: на території Дніпровського району м. Києва. Крім того, в матеріалах позовної заяви відсутні докази того, що сторони спірних правовідносин передбачили своєю угодою підсудність даного позову саме Дніпровському районному суду м. Києва, та відсутність документів на підтвердження вищезазначених обставин, які є фундаментальними елементами права визначення підсудності розгляду справи щодо іноземного елементу на території України, свідчить про недотримання позивачем вимог закону щодо визначення територіальної підсудності розгляду справи під час звернення з позовом до Дніпровського районного суду м. Києва, який за наведених обставин позбавлений права вирішення спору, суб'єктний склад якого зобов'язує до дотримання вимог внутрішнього та міжнародного законодавства, визнаного у встановленому порядку на території України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст. 110, 121, 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 поданий нею позов до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір'ю - повернути позивачу для подання до належного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

С у д д я: