Справа №478/1957/15-ц
пров. №2/478/39/2016
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

10 травня 2016 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агроальянс» Казанківського району Миколаївської області про визнання додаткової угоди до договору оренди землі №134 від 20.05.2010 року недійсною,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Агроальянс» про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною в якому зазначила, що відповідно до Державного акту серії ЯЕ №929411 є власником земельної ділянки площею 6,33 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Казанківської селищної ради Миколаївської області, яку за договором оренди від 20.05.2010 року, зареєстрованого 29.10.2010 року у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК за №00, передала в користування ТОВ «Агроальянс» строком на 5 років.

У листопаді 2015 року, після спливу строку дії договору оренди землі, маючи намір самостійно проводити обробіток земельної ділянки звернулася до відповідача з проханням щодо повернення земельної ділянки, проте відповідач її пропозицію відхилив та продовжує обробіток земельної ділянки посилаючись на те, що відповідно до додаткової угоди до договору оренди землі №134 від 20.05.2010 року укладеної з нею 14.07.2015 року термін дії вказаного договору оренди землі продовжено.

Посилаючись на те, що своєї згоди на внесення змін до договору оренди землі не надавала, із змістом додаткової угоди не була обізнана та посилаючись на підробку її підпису, під додатковою угодою до договору оренди землі №134 від 20.05.2010 року, просила ухвалити рішення яким визнати додаткову угоду до договору оренди землі №134 від 20 травня 2010 року укладену між нею та ТОВ «Агроальянс» Казанківського району 14.07.2015 року, зареєстровану реєстраційною службою Казанківського районного управління юстиції Миколаївської області 27 липня 2015 року.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 посилаючись на те, що додаткову угоду від 14.07.2015 року до договору оренди землі за №134 від 20.05.2010 року, якою строк дії договору між нею та ТОВ "Агроальянс" продовжено до 31.12.2020 року не укладала і не підписувала, просила визнати спірну додаткову угоду недійсною, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ "Агроальянс" ОСОБА_3 вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними, просила у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку.

В силу приписів ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, тобто відносини сторін повинні регулюватись Законом України «Про оренду землі».

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року (далі - Закон) договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч.1 ст.210, ч.3 ст.640 ЦК України, ч.2 ст.125 ЗК України і ст.18 указаного Закону України є укладеним (вчиненим) із моменту його державної реєстрації.

Відповідно до вимог ст.203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину - волевиявлення учасника правочину, додержання форми правочину визначеного законом та вчинення правочину особою, яка має необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені першою-третьою, п'ятою, шостою частинами ст.203 ЦК України. В силу п.1 ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №929411 являється власником земельної ділянки площею 6,33 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Казанківської селищної ради Миколаївської, переданої їй у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

20 травня 2010 року між власником вказаної земельної ділянки ОСОБА_1 та ТОВ «Агроальянс» було укладено договір оренди землі №134 строком на 5 років. Державну реєстрацію договору проведено 29.10.2010 року №00 (а.с.6-7).

Як вбачається з додаткової угоди від 14 липня 2015 року до договору оренди землі №134 від 20 травня 2010 року по спливу пятирічного строку з дня державної реєстрації (набрання чинності) вищевказаного договору оренди землі, ОСОБА_1 та ТОВ "Агроальянс" уклали додаткову угоду до договору оренди землі №134 від 20.05.2010 року, відповідно до якої термін дії договору оренди землі продовжено до 31 грудня 2020 року.

Зазначену додаткову угоду зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 27.07.2015 року (а.с.60-64).

На момент досягнення згоди між орендодавцем та орендарем щодо укладення додаткової угоди до договору оренди №134 від 20 травня 2010 року орендодавець ОСОБА_1 не мала будь-яких заперечень проти умов договору щодо обєкту оренди, строку його дії, розміру орендної плати та порядку її виплати, інших істотних умов, зазначених в тексті договору. Таких заперечень вона не мала і на момент реєстрації вказаної додаткової угоди, що вказує на те, що при вчиненні зазначеного правочину (на момент досягнення згоди в належній формі з усіх істотних умов договору) позивач ОСОБА_1 мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, а її волевиявлення як учасника правочину було вільним і відповідало її внутрішній волі.

В силу ч.1 ст.11 ЦК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і заперечень.

Частиною 1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач ОСОБА_1 посилаючись на те, що спірну додаткову угоду від 14.07.2015 року до договору оренди землі №134 від 20.05.2010 року, якою строк дії договору між нею та ТОВ «Агроальянс» було продовжено до 31.12.2020 року, не укладала і не підписувала, просила визнати вказану додаткову угоду недійсною.

Згідно до вимог ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Для з'ясування належності підпису певній особі та його справжності необхідні спеціальні знання.

Відповідно до вимог ч.1 ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань в області почеркознавства, суд призначав судово-почеркознавчу експертизу для з'ясування належності підпису ОСОБА_1 в додатковій угоді від 14.07.2015 року до договору оренди землі №134 від 20.05.2010 року (а.с.77-85).

Проте, у зв'язку з обмеженим обємом почеркової інформації та простоти виконання досліджуваних підписів експертом відповіді на питання: «Чи виконаний підпис в додатковій угоді до договору оренди землі №134 від 20.05.2010 року, укладеної 14 липня 2015 року, ОСОБА_1, чи іншою особою?» не надано.

Таким чином, з урахуванням положень ч.1 ст.146 ЦПК України суд вважає, що позивачем ОСОБА_1 не доведено відповідними засобами доказування те, що додаткову угоду від 14.07.2015 року до договору оренди землі №134 від 20.05.2010 року нею не підписувалася.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходе висновку про те, що вимоги позивача ОСОБА_1 про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі, укладеної між нею та ТОВ "Агроальянс" не підлягають задоволенню за їх безпідставністю.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у звязку з розглядом справи, належить віднести на її рахунок.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агроальянс» Казанківського району Миколаївської області про визнання додаткової угоди до договору оренди землі №134 від 20.05.2010 року недійсною, - відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем у звязку з розглядом справи, віднести на її рахунок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя