АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА[1]

02 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Музичко С.Г., Рейнарт І.М.

при секретарі Ломанову Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гнідюк Олександр Борисович про визнання недійсними договорів дарування, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року,

встановила:

18.11.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 04 жовтня 2013 року між нею та відповідачем нібито були укладені договір дарування земельної ділянки, що розташована в АДРЕСА_1, а також садового будинку площею 36 кв.м., що розташований на зазначеній земельній ділянці. Разом з тим, будь-яких договорів вона не укладала та не мала такого наміру, оскільки ОСОБА_2 є для нею сторонньою людиною. Про укладання вказаних договорів вона дізналася з витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З цього приводу вона зверталася до правоохоронних органів, у зв'язку з чим було почато досудове розслідування. Документи на власність у неї були викрадені співмешканцем ОСОБА_4, батьком відповідача ОСОБА_2, який на підставі підробленої довіреності уклав вищезазначені договори дарування.

Згідно висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 6943/6944/15-32 від 13.07.2015 року рукописні записи від імені ОСОБА_1, що містяться в графі "ПІДПИС" у довіреності від 25.05.2012 року (ВРВ № 136779), складеній від імені ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_4 та у заяві від 25.05.2012 року, складеній від імені ОСОБА_1 до компетентних органів нотаріату, виконані не ОСОБА_1, а іншою особою з ретельним наслідуванням почерку ОСОБА_1

Оскільки вона не вчиняла жодних правочинів дарування на користь відповідача особисто, волевиявлення на вчинення вказаних правочинів у неї не було, у відповідності до вимог ст. 203, ст. 215 ЦК України просила визнати їх недійсними.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

25.05.2016 року ОСОБА_1 подала клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення цивільної справи №761/12898/16-ц за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса КМНО ГнідюкаО.Б., ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_2 про визнання довіреностей недійсними, що перебуває в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва.

Представник відповідача ОСОБА_6 проти задоволення заявленого клопотання заперечував.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання про зупинення провадження у справі підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.201 ЦПК Українисуд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Згідно із п.4 ч.1 ст.203 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 201 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

У п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз'яснено, що, визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено в п. 4 ч. 1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується в тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом судового розгляду Шевченківським районним судом м. Києва є визнання недійсними з моменту укладення нотаріально посвідчених довіреностей від 25 травня 2012 року, складених від імені ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_5, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гнідюком О.Б.

Враховуючи, що від вирішення вказаного спору залежить вирішення питань, що стосуються підстав заявлених у справі вимог, заява про зупинення провадження у справі є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 201, 203, 218, 304, 317 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Зупинити провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гнідюк Олександр Борисович про визнання недійсними договорів дарування до набрання законної сили судовим рішенням в справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріусаКиївського міського нотаріального округу Гнідюка Олександр Борисовича, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_2 про визнання довіреностей недійсними, що перебуває в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва ( справа №761/12898/16-ц).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, в частині зупинення провадження по справі може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/6971/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Кириченко Н.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.