У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого - судді Максимчук З.М.,

суддів - Собіни І.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання - Вох В.С ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду в місті Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» на рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 04 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача за зустрічним позовом, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» про визнання договору поруки припиненим,

у с т а н о в и л а :

Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 04 грудня 2015 року позов ПАТ КБ «Правекс-Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором від 23.04.2008 року в розмірі 21 463,27 доларів США та 88 349, 95 гривень пені, з яких: - 12863,65 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 8599,62 доларів США - заборгованість за відсотками, 53 341,65 гривень пені за несвоєчасне повернення кредиту; 35008,30 гривень - пені за несвоєчасну сплату відсотків.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про судовий збір.

Зустрічний позов ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Правекс-Банк» про визнання договору поруки припиненим - задоволено.

Визнано поруку, що виникла з договору поруки № 4929-006/08Р, укладеного 23 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 припиненою.

________________________________________________________________________________

Справа № 558/447/15-ц Головуючий у суді 1 інстанції - Феха Т.С.

Провадження № 22-ц/787/270/2016 Суддя-доповідач - Максимчук З.М.

Вирішено питання про судовий збір.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Правекс-Банк» посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, за неповного з»ясування обставин справи та не дослідженні і не наданні належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує, що оскільки відповідно до п.1.2 кредитного договору № 4929-006/08Р від 23.04.2008 року позичальник зобов»язаний повернути кредитні кошти до 23.04.2015 року, а за договором поруки встановлений строк дії - до 23.04.2018 року, підстав для застосування положень ч.4 ст.559 ЦК України не вбачається.

Стверджує, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо пені.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині визначення розміру пені, нарахованої за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 2 487,95 доларів США, пені за несвоєчасну сплату відсотків в сумі 1632,85 доларів США, та в частині задоволення позовних вимог про визнання договору поруки припиненим, ухвалити нове рішення, задовольнивши вимоги позивача про стягнення пені в повному обсязі в сумі 356789,03 гривень, в задоволенні зустрічного позову - відмовити. В іншій частині рішення залишити без змін. Вирішити питання про судові витрати.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2- адвокат Мотрич Є.Р. вважає що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення районного суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення, виходячи з наступного.

В частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по кредиту, заборгованості по процентам за користування кредитом - рішення суду першої інстанції не оскаржене, а тому, у відповідності до ч.1 ст.303 ЦПК України та роз»яснень п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційним судом не перевіряється.

На підставі ст.ст.11,60,61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Задовольняючи позов банку частково в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та пені за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок порушення ОСОБА_1 умов кредитного договору утворилась заборгованість по поверненню кредитних коштів, , яка станом на 16.06.2015 року складала суму 21 463,27 доларів США. При вирішенні спору в частині стягнення пені за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, суд на підставі п.1 ч.2 ст.258 ЦК України застосував позовну давність в один рік, на підставі заяви представника боржника, та стягнув 53 341,65 гривень пені за порушення строків повернення кредиту та 35 008,30 гривень пені за порушення строків повернення відсотків.

Оскільки позивач в квітні 2009 року пред»явив вимогу до поручителя про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, тим самим скористався передбаченим ч.2 ст.1050, ст.554 ЦК України правом дострокового стягнення заборгованості, чим змінив строк виконання основного зобов»язання, встановлений кредитним договором то на час звернення до суду з позовом минув строк пред»явлення вимоги до поручителя, що передбачений ч.4 ст.559 ЦК України, у зв»язку з чим порука за договором є припиненою.

Такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на законі і фактичних обставинах справи.

За приписами ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, в термін, передбачений договором. Одностороння відмова від виконання зобов»язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником /ч.1 ст.553 ЦК України/.

Таким чином, цивільне законодавство базується на принципі свободи договору, волевиявлення сторін та їх добровільності при його укладенні, обов»язкового виконання сторонами умов договору та зобов»язань за договором.

Як убачається з матеріалів справи, 23 квітня 2008 року між АКБ «Правекс-Банком» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №4929-006/08Р, відповідно до умов якого відповідач отримав кошти в сумі 14 941,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,99% річних, зі строком повернення до 23.04.2015 року /а.с.12-19/.

Для забезпечення виконання зазначеного кредитного договору в той же день, 23.04.2008 року між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 4929-006/08Р, відповідно до умов якого поручитель, у порядку та на умовах, передбачених даним договором, зобов»язався нести солідарну відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов»язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 4929-006/08Р від 23.04.2008 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки /штрафу, пені та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у сторок до 23.04.2015 року у розмірі 14941,00 долар США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості.

Строк дії договору поруки встановлено до 23.04.2018 року.

13.04.2009 року у зв»язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов»язань за кредитним договором і наявністю заборгованості за кредитним договором за період з 01.02.2009 року по 31.03.2009 року АКБ «Правекс-Банк» надіслав вимогу, в тому числі і до ОСОБА_2 про дострокове повернення кредиту та процентів за користування кредитом протягом 30 календарних днів від дати отримання вимоги. Вказану вимогу адресат отримав 14.05.2009 року та повинен був виконати до 14.06.2009 року /а.с.131-133/.

Вимога банку про повне погашення кредиту поручителем виконана не була, а сторони продовжили виконувати свої права та обов»язки відповідно до первинних умов кредитного договору - згідно з графіком щомісячного погашення кредиту і сплати процентів за користування коштами, які боржник вносив в касу банку нерегулярними платежами до 14.09.2012 року, коли боржник перестав погашати кредит.

14.09.2015 року банк пред»явив до боржника і поручителя позов про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, яка виникла станом на 16.06.2015 року.

У зв»язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України та п.7.1.6 договору право на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши 13.04.2009 року вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов»язаних з ним платежів не пізніше 14.06.2009 року.

Отже, у разі зміни кредитором па підставі ч.2 ст.1050 ЦК України строку виконання основного зобов»язання, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати.

Як убачається з п.10.1 кредитного договору, за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки зазначеної в п.1.2 даного договору, що діяла в період прострочення від суми заборгованості за весь період прострочення.

Пеня стягується в грошовій валюті - гривні.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові /ч.4 ст.267 ЦК України/.

Частина 2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки /штрафу, пені/.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в ухвалі від 06.11.2013 року, справа № 6-116цс13, правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню /місяцю/, за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день /місяць/ виникає щодня /щомісяця/ на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня /місяця/, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Аналіз норм ст.266, ч.2 ст.258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки /пені, штрафу/ обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня, місяця, з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Згідно з ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Стягуючи нараховану банком пеню у межах строку позовної давності, визначеного п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, суд першої інстанції зазначив, що позовна давність застосовується за заявою представника відповідача, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Судова колегія прийшла до висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, дав їм належну оцінку, та вірно прийшов до обґрунтованого висновку про визнання поруки, що виникла з договору поруки від 23.04.2008 року № 4929-006/08Р припиненою та стягнення суми заборгованості за кредитним договором з боржника.

Доказів, які б спростували висновки суду, апелянтом не надано.

При ухваленні рішення норми матеріального і процесуального права не були порушені, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» - відхилити.

Рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 04.12.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: З.М. Максимчук

Судді: І.М. Собіна

С.В. Хилевич