Справа№592/4086/16-ц
Провадження №2/592/1492/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/мотивувальна частина/

16 серпня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі

головуючого судді Зорік М.В.,

за участю секретаря судового засідання Білоконь І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Техноніколь-Центр» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, який в подальшому уточнив та просить стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 16696 грн. 24 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 60 177 грн. 04 коп.

Позивач мотивує свій позов тим, що 13 березня 2011 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем, ТОВ «Техноніколь-Центр», було укладено трудовий договір, за яким позивача було прийнято на роботу на посаду начальника юридичного відділу ТОВ «Техноніколь-Центр». Наказом по особовому складу від 07 квітня 2016 року №21-К, позивача було звільнено з посади начальника юридичного відділу ТОВ «Техноніколь-Центр», у відповідності до п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, згідно якого директором відповідача було зобов'язано бухгалтерію підприємства провести з позивачем остаточний розрахунок по заробітній платі та невикористаній відпустці (у випадку наявності) в день звільнення з роботи.

Враховуючи Погодження про припинення трудових відносин з працівником за угодою сторін від 07 квітня 2016 року за підписом Директора ТОВ «Техноніколь-Центр» та Уповноваженого трудового колективу фінансового директора, відповідач погодив здійснити остаточний розрахунок з Позивачем та виплатити йому належні виплати та компенсації, в терміни, встановлені законодавством (а саме, на дату звільнення). Відповідно, кінцева сума з урахуванням утриманих до бюджету сум податків та зборів, у сумі становить 43 082 грн. 93 коп. (сорок три тисячі вісімдесят дві гривні 93 копійки).

Однак, позивач зазначає, що в день його звільнення (07.04.2016р.) з ним не було проведено повний розрахунок. Так, 07.04.2016 року відповідачем було перераховано на картковий рахунок позивача лише 26 386 грн. 69 коп. (двадцять шість тисяч триста вісімдесят шість гривень 69 копійок). Тому позивач просить ухвалити рішення, яким стягнути з ТОВ «Техноніколь-Центр» на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 16696, 24 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 60 177грн.04 коп.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав уточнений позов. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що вказана сума 43 082,93 коп. це остаточна сума яку погоджено між сторонами ТОВ «Технонікольцентр» та відповідачем ОСОБА_1 що підлягає виплаті останньому. Вказує, що сторони домовились про звільнення відповідача ОСОБА_1 за угодою сторін, за умови, що підприємство ТОВ «Технонікольцентр» сплатить позивачу остаточну суму при звільненні 43 082 грн. 93 коп. (сорок три тисячі вісімдесят дві гривні 93 копійки). Представник позивача не оспорював того факту, що сума 26 386, 70 грн., що складає заробітну плату, та інші платежі, що підлягали сплаті позивачу ОСОБА_1 виплачені у повному обсязі. Проте наполягав, на тому, що сума 43 082 грн. 93 коп. це погоджена сторонами сума за їх домовленістю, яка підлягала сплаті позивачу.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання 16.08.2016 року не зявився, в попередніх судових засіданнях позов підтримував у повному обсязі, надавав пояснення аналогічні поясненням свого представника ОСОБА_2, просив уточнені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 уточнений позов не визнав, суду пояснив, що між відповідачем та позивачем 11 березня 2013 року укладено трудовий договір, за яким позивача було прийнято на роботу на посаду начальника юридичного відділу ТОВ «Техноніколь-Центр», згідно наказу по особовому складу № 56-64 від 11.03.2013р. Реалізуючи своє право на припинення трудових відносин за угодою сторін, відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України, позивач 06.04.2016р. звернувся до керівника відповідача про звільнення його за угодою сторін. Згідно Погодження про припинення трудових відносин з працівником за угодою сторін між позивачем та відповідачем 07.04.2016р., сторонами погоджено, що кінцева сума з урахуванням утриманих до бюджету сум податків та зборів, у сумі 43 082 грн. 93 копійки (сорок три тисячі вісімдесят дві гривні 93 копійки), з них 26386 грн. 70 копійок на руки (двадцять тисяч триста вісімдесят шість грн. 70 копійок). В позові ж необґрунтовано та незаконно вказується лише частина домовленості, в якому вказується сума 43 082,93 грн., що спотворює зміст документу та дає суду підстави вважати, що фактично відповідач має сплатити (на руки) позивачу вказану суму. Насправді сума 43 082,93 грн. - це сума, яку має сплатити відповідач аби позивач отримав повний розрахунок з заробітної плати (на руки) в сумі 26 386,70 грн. за мінусом податків та зборів.

Вказане підтверджується поданим самим же позивачем розрахунковим листком за квітень 2016 року, згідно якого у відповідача обліковується заборгованість в сумі 26386,69 грн. Вказана сума сплачена відповідачем позивачу 07.04.2016р., що підтверджується довідкою № 45745 від 26.05.2016 ПАТ «Альфа-Банк», довідкою, щодо нарахованої та виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 (а.с.126). Крім того, позивач сам підтверджує факт сплати відповідачем 26 386,69 грн. На підставі вище викладеного позов вважає не обґрунтованим та просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 13 березня 2011 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем, ТОВ «Техноніколь-Центр», було укладено трудовий договір, за яким позивача було прийнято на роботу на посаду начальника юридичного відділу ТОВ «Техноніколь-Центр». (а.с.34-35,36)

Наказом по особовому складу від 07 квітня 2016 року №21-К, позивача було звільнено з посади начальника юридичного відділу ТОВ «Техноніколь-Центр», у відповідності до п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, згідно якого директором відповідача було зобов'язано бухгалтерію підприємства провести з позивачем остаточний розрахунок по заробітній платі та невикористаній відпустці (у випадку наявності) в день звільнення з роботи. (а.с.40, 37)

Враховуючи Погодження про припинення трудових відносин з працівником за угодою сторін від 07 квітня 2016 року за підписом Директора ТОВ «Техноніколь-Центр» та Уповноваженого трудового колективу фінансового директора, відповідач погодив здійснити остаточний розрахунок з позивачем та виплатити йому належні виплати та компенсації, в терміни, встановлені законодавством (а саме, на дату звільнення) (а.с.38, 39).

Згідно Погодження про припинення трудових відносин з працівником за угодою сторін між позивачем та відповідачем 07.04.2016р., сторонами погоджено, що кінцева сума з урахуванням утриманих до бюджету сум податків та зборів, у сумі 43 082 грн. 93 копійки (сорок три тисячі вісімдесят дві гривні 93 копійки), з них 26386 грн. 70 копійок на руки (двадцять тисяч триста вісімдесят шість грн. 70 копійок).

Вказане підтверджується розрахунковим листком за квітень 2016 року, згідно якого у відповідача обліковується заборгованість в сумі 26386,69 грн. (а.с.42) Вказана сума сплачена відповідачем позивачу 07.04.2016р., що підтверджується довідкою № 45745 від 26.05.2016 ПАТ «Альфа-Банк». Крім того, позивач сам підтверджує факт сплати відповідачем 26 386,69 грн. (а.с.62)

Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові регулярно в робочі дні у строки,встановлені колективним договором,але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу,що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до ст.116 КЗпП України При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Як встановлено в судовому засіданні, на час розгляду справи кошти в сумі 26 386,69 грн. позивачеві виплачені, і він цього не заперечує.

Проте, позивач, посилаючись на ст.117 Кодексу законів про працю України, просить стягнути з відповідача на його користь середню заробітну плату за час затримки розрахунку, що становить 60 177 грн. 04 коп.

Із змісту статті 117 КЗпроП України слідує, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки,зазначені у статті 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство,установа,організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Оскільки відповідачем було виплачено вчасно розмір сум належних працівникові при звільненні то в стягненні компенсації в розмірі середньої заробітної плати за час затримки розрахунку, слід відмовити.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених ЦПК України.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження вказаних сум, а тому позов в частині стягнення коштів в сумі 16696, 24грн., залишити без задоволення.

Позивач та його представник у своїх поясненнях у судовому засіданні посилались на той факт, що сума 43 082,93 грн. була узгоджена позивачем ОСОБА_1 та керівництвом ТОВ «Техноніколь-Центр», як сума, що підлягає сплаті відповідачу за домовленістю при звільненні за угодою сторін. На підтвердження цього факту позивачем надається документ Погодження про припинення трудових відносин з працівником за угодою сторін від 07.04.2016 року у якій зазначається вказана сума. Проте, із зазначеного позивачем погодження від 07.04.2016 року не вбачається вказаної стороною позивача домовленості, а йдеться лише про здійснення з відповідачем остаточного розрахунку. Також стороною позивача не надано суду доказів на підтвердження існування такого договору між позивачем та відповідачем. Як вже зазначено вище, та було підтверджено стороною позивача в судовому засіданні всі суми, належні при звільненні ОСОБА_1 отримав у повному обсязі.

На підставі викладеного, ст. 43 Конституції України, ст.ст. 115, 116,117,121, 233,234 Кодексу законів про працю України, ст.12 ЗУ «Про оплату праці», керуючись ст.ст. 10,60, 88,209-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноніколь-Центр» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку залиши без задоволення у звязку з їх необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22 серпня 2016 року.

Суддя М.В. Зорік