Справа № 159/2085/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Бондар В.М.
Провадження № 22-ц/773/1144/16 Категорія: 25 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Карпук А.К., Здрилюк О.І.,

секретар судового засідання Шугалова О.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення суми страхового відшкодування за апеляційною скаргою відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 червня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 червня 2016 року позов в даній справі задоволений частково.

Ухвалено стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в користь позивача 50000 гривень на відшкодування заподіяної майнової шкоди.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач ПАТ «Страхова компанія « ПЗУ Україна» ( далі - Страхова), подало апеляційну скаргу на це рішення, в якій покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити.

Рішення суду в частині відмовлених позовних вимог жодною із сторін не оскаржується, а відповідно апеляційним судом не переглядається.

Позивач та представник позивача апеляційну скаргу заперечили, просили її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» безпідставно відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки страховим випадком є дорожньо - транспортна пригода, а тому на страхову компанію покладається обов'язок у виплаті страхового відшкодування в межах встановленого ліміту.

Такі висновки суду є правильними і ґрунтуються на встановлених судом обставинах справи та нормах матеріального права.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 30 січня 2016 року, близько 18.30 годин на автодорозі Ковель-Володимир-Волинський поблизу с. Городилець Турійського району сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), за участю автомобіля «Nissan Vanette" д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіль «Citroen Berlingo», д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1

Належність транспортних засобі, що стали учасниками ДТП , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 стверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів.

ОСОБА_4 визнав свою провину у цьому ДТП про що був складений євро протокол ( а.с.10, 16).

У зв'язку з цим позивач звернувся до Страхової з заявою про виплату страхового відшкодування ( а.с.11,12).

Відповідно до Поліса № АЕ/3226134 від 04.08.2015 року зареєстрована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 з 50000 грн. лімітом відповідальності ( а.с.14).

Страховою компанією було проведено оцінку вартості збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобі автомобіля» «Citroen Berlingo», д.р.н. НОМЕР_2.

Згідно звіту про оцінку вартості збитків спричинених пошкодженням транспортного засобу проведеного суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 ( сертифікат №14802/13 від 25 червня 2013 року) встановлено, що вартість розміру збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Citroen Berlingo», д.р.н. НОМЕР_2 становить 91571, 50 грн. ( а.с.24-43).

З протоколу огляду транспортного засобу №0352/16 від 09.02.2016 року вбачається, що огляд автомобіля «Citroen Berlingo», д.р.н. НОМЕР_2 проведено оцінювачем ОСОБА_5 з участю власника ОСОБА_1 в даному протоколі перелічені деталі, які підлягають ремонтуванню та заміні. ( а.с.40-43).

Будь-яких зауважень у страхової компанії, або ж у потерпілої особи щодо результатів проведеного дослідження, виявлених ушкоджень та необхідності проведення ремонтних робіт зазначених у звіті, не виникало.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на правовій основі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною собою, 2) за наявності вини лише особи, якій було завдано шкоди, вона їй не відшкодовується, 3) за наявності вини осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов'язковим видом страхування, що здійснюється в Україні ( ст. 7 Закону України «Про страхування).

Відповідно до вимог ч.4 ст.9 цього Закону розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відносини в сфері обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п.1 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"(далі - Закону) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно із статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, обчислені в порядку, встановленому законодавством.

Відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б ствердили, що дорожнього - транспортна пригода, яка трапилась 30 січня 2016 року за участю автомобіля «Nissan Vanette», належного ОСОБА_4, не є страховим випадком.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та стягнув зі страхової компанії в користь позивача майнову шкоду, яка заподіяна винними діями ОСОБА_4 цивільно -правова відповідальність, якого відповідно до Полісу № АЕ/3226134 застраховано саме у відповідача.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. ( ч. 1 ст. 11 ЦПК України)

З матеріалів справи вбачається , що єдиним доводом відповідачам на спростування заявлених вимог, було покликання на протокол огляду транспортного засобу № 4 від 09.02.2016 року, відповідно до якого в графі «Пошкодження» в автомобілі «Nissan Vanette" д.р.н. НОМЕР_1 зазначено лише про відсутність дзеркала заднього виду та подряпини обліцовки переднього бампера. Відповідач вказував, що такі пошкодження виникли при експлуатації забезпеченого транспортного засобу і за їх спричинення не виникає цивільно-правової відповідальності страховика.

Проте такі доводи відповідача обґрунтовано не взяті судом першої інстанції до уваги. У протоколі огляду транспортного засобу №. 4 від 09.02.2016 року на який покликається страхова компанія зафіксовано лише пошкодження, які виявлені в автомобілі належному винуватцю ДТП ОСОБА_6

Натомість пошкодження, які отриманні в результаті ДТП автомобілем, що належить позивачу зафіксовані , як в повідомлені про дорожньо -транспортну пригоду ( а.с 10) , в рапорті чергового інспектора Ковельського ВП ГУНП у Волинській області, так і в звіті № PZU/0352/16 про оцінку вартості збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу. Пошкодження, які отримав автомобіль «Citroen Berlingo», д.р.н. НОМЕР_2 зафіксовані на фото, що долучені до звіту.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі відповідач стверджує, що суд ухвалюючи рішення, не звернув увагу на те, що ринкова вартість пошкодженого автомобіля до ДТП становить 91571, 50 грн. а відновлюваний ремонт 172016, 61 грн., тобто вважається фізично знищеним, а тому власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Однак такі доводи апеляційної скарги є безпідставними з огляду на наступне.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до звіту про оцінку вартості спричинених збитків ринкова вартість транспортного засобу до пошкодження визначена в сумі 91671,50 грн., вартість відновлювального ремонту 172 016,61 грн. Таким чином експертом визначено вартість збитків, заподіяних транспортному засобу автомобіль «Citroen Berlingo», д.р.н. НОМЕР_2 в сумі 91571,50 грн.

Розмір шкоди визначений судом першої інстанції з врахуванням звіту про оцінку автомобіля та жодною із сторін не заперечувався,та не спростовувався.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції врахувавши право позивача на відшкодування шкоди, підставно ухвалив рішення про стягнення з відповідача в користь позивача 50000 грн. ( ліміт відповідальності).

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права (п. 2 Постанов, Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі")

З врахуванням викладеного суд першої інстанції у повній мірі забезпечив права ОСОБА_1 гарантовані йому Конституцією України, з врахуванням норм права які регулюють дані правовідносини.

Висновки суду ґрунтуються на повно і всебічно з'ясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є покликання в рішенні суду і яким суд дав правильну юридичну оцінку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на законність ухваленого ним рішення, яке постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 червня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді :