Справа № 317/1864/16-ц
№/п 2/317/755/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
13 вересня 2016 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого Гончаренко П.П.,
при секретарі Ігнатченко Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за розпискою, суд
Також позивач вказує, що станом на дату звернення до суду відповідачі ухиляються від повернення суми боргу, незважаючи на закінчення строку протягом якого кошти мали бути повернуті, цим відповідачі порушують взяті на себе зобовязання.
В судове засідання позивач та його представник не зявились, надали заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі, просять розглянути справу в їх відсутності.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надали.
Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.
Суд, оцінивши і дослідивши докази по справі, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд вивчивши матеріали справи встановив, що дійсно 01 березня 2016 року ОСОБА_1 згідно розписки позичив, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно взяли в борг 3570 доларів США.
З умовами розписки складеної рукописним текстом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 погодились, що підтверджується їхнім підписом під розпискою.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до розписки від 01.03.2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взяли на себе зобовязання повернути кошти в розмірі 3570 доларів США до 01 квітня 2016 року.
Проте у зазначений строк ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошові кошти не повернули ОСОБА_1
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
У відповідності до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
В статті 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.
На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Вважає за можливе постановити заочне рішення, яким стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за розпискою та судові витрати.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 14-16, 525, 526, 533, 536, 541, 610, 625, 1046, 1049 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за розпискою задовольнити повністю.
Стягнути з солідарно з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3) понесені ним судові витрати за подачу цього позову у сумі 921,06 (девятсот двадцять одна гривня 06 коп.) гривень.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Запорізький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: П.П. Гончаренко