Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №334/1682/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Колесник С.Г.
Провадження № 22-ц/778/2568/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді: Каракуші К.В.

суддів: Гончар М.С.

ОСОБА_2,

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5, до ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИЛА :

У березні 2016 року ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_6, звернулась до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3

В обґрунтування позову зазначено, що з 17.09.2003 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час вона та їхня спільна дитина проживають окремо, дитина знаходиться повністю на її утриманні.

Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки від всього його доходу або у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 725 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 17.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити в частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та ухвалити нове, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7М аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 та його представник підтримали доводи апеляційної скарги про те, що для ОСОБА_3, як для особа, яка має не стабільний, мінливий дохід, оскільки не може працевлаштуватись, визначений судом розмір аліментів у розмірі 725 грн. є нереальним для виконання і може призвести до притягнення його до відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст.182 КК України. На його утриманні знаходяться його непрацездатні батьки: мати ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, та батько ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, які хворіють. Останній за станом здоровя не здатен до самообслуговування і є онкологічно хворим. Позивач є матеріально забезпеченою, до того ж вона разом із донькою, на яку стягнуто аліменти оскаржуваним рішенням суду, проживають за межами України, в Російській Федерації, і позивач неодноразово зверталась із пропозицією про відмову від батьківства щодо доньки.

Представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження утримання батьків, до того ж мати відповідача проживає разом із його батьком і може доглядати як за собою, такі за чоловіком. На сьогоднішній день розмір аліментів 435,50грн, що становить 30 % відповідного прожитого мінімума, і визнається відповідачем, є недостатнім для належного утримання дитини.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3, його представника, представника позивача ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 вересня 2003 року сторони зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Хортицького районного управління юстиції м.Запоріжжя складено актовий запис про шлюб № 537 (а.с.4)

16 серпня 2009 року народилась ОСОБА_7, у якій в свідоцтві про народження батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.5). Дочка проживає разом з позивачем (а.с.6).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, то у відповідності до приписів ст.184 СК України, присудженню підлягають аліменти у твердій грошовій суми. Проте визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції в достатній мірі не дотримався приписів ч.2 ст.182 СК України та не перевірив заперечень відповідача щодо наявності обставин, які повинні бути враховані при визначенні розміру аліментів, а саме, наявності у ОСОБА_3 непрацездатних батьків: мати - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 та батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, останній за станом здоровя не здатен до самообслуговування і є онкологічно хворим (а.с.14, 53).

Заперечення представника позивача про те, що мати ОСОБА_3 - ОСОБА_8 проживає разом із хворим батьком ОСОБА_3 ОСОБА_3 і здатна його обслуговувати не сприймаються колегією суддів з огляду на похилий вік ОСОБА_8 та визначений ст.202 СК України обовязок ОСОБА_3 з утримання батьків.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, стягнутого оскаржуваним рішенням до мінімального розміру, визначеного ч. 2 ст. 182 СК України - 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що дорівнює 436,50грн, є неприйнятими з урахуванням того, що ОСОБА_3 є працездатною особою і має обовязок з утримання своєї доньки. До того ж зменшення розміру аліментів до мінімального розміру не узгоджується із положеннями Конвенції ООН про права дитини.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з'ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, тому рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітньої доньки з 725 грн до 550 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2016 року у цій справі змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_3, 08.11.1969р.н., РНОКПП НОМЕР_1, який мешкає: м.Запоріжжя, вул..Кремлівська, 61/57, на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7, 16.08.2009р.н., щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 17 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, з 725грн до 550 грн (пятсот пятдесяти).

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте воно може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: