Справа № 301/1551/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" серпня 2016 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М. О., при секретарі Халак Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Осійської сільської ради Іршавського району про визнання права власності на земельну частку (пай), в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд Закарпатської області з позовом до Осійської сільської ради Іршавського району про визнання права власності на спадкове майно, що складається з земельної частки (паю).

Позовні вимоги мотивовано тим, що 16.02.2000 року померла мати позивачки ОСОБА_2, яка заповіту не залишила. До складу спадкового майна належить земельна частка (пай), посвідчена сертифікатом серії ЗК №0074064, що надана ОСОБА_2 на підставі розпорядження Іршавської районної державної адміністрації від 15 грудня 1997 року №429. Позивачка, будучи спадкоємцем першої черги, спадщину прийняла, однак не може оформити свідоцтво про право на спадщину та право власності на земельну частку (пай), оскільки відсутній оригінал правоустановлюючого документу. Інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину, не має. Просила позов задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені, подали заяви, в яких позов підтримали і просили розглянути справу без їх участі (а.с.30,31,33,34).

Відповідач представник Осійської сільської ради в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, подав заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував та просив розглянути справу без його участі ( а.с. 29,32).

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачка посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

Позивачка просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай), яка згідно сертифікату серії ЗК №0074064, на підставі розпорядження голови Іршавської районної державної адміністрації від 15 грудня 1997 року №429, надана ОСОБА_2 (а.с.5).

ОСОБА_2 померла 16.06.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №089385 від 16.06.2000 року (а.с.4).

Позов мотивовано тим, що як спадкоємець першої черги позивачка прийняла спадщину, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає, однак, оформити спадщину не може через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу сертифікату.

На підтвердження позовних вимог подала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.08.2016 року, згідно якої ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з неподачею нотаріусу оригіналу правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) (а.с.19).

При цьому, суду не надано доказів того, що спадкодавцем ОСОБА_2 не посвідчувався заповіт у нотаріуса. Надана позивачкою довідка про те, що ОСОБА_2 не посвідчувала заповіт у сільській раді не є доказом відсутності заповіту, оскільки такий міг бути посвідчений в нотаріальній конторі (а.с.20).

Не підтверджено належними доказами і той факт, що на день смерті спадкодавця з нею не проживали інші спадкоємці першої черги, або відсутні спадкоємці, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном, отже в силу ст. 549 ЦК УРСР вважаються такими, що прийняли спадщину (оскільки спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, тому застосуванню підлягають норми ЦК УРСР 1963 року).

Згідно довідки Осійської сільради №1361 від 09.08.2016 року, на день відкриття спадщини ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9). Однак, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), ОСОБА_2 проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5).

Отже, позивачкою не доведено ні той факт, що йдеться про спадкування за законом, а не за заповітом, ні той факт, що вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину, отже має право на спадкове майно в цілому.

Крім того, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. ст. 1 п.2 та 2 ч.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Згідно сертифікату серії ЗК №0074064, що виданий на підставі розпорядження Іршавської районної державної адміністрації від 15 грудня 1997 року №429, ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Перше травня» розміром 1,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( а.с.5).

Однак, вказаний сертифікат не містить ні дати його видачі, ні відмітки про проведення його реєстрації у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Не надано суду і оригіналу вказаного сертифікату.

З позовної заяви вбачається, що у позивачки відсутній належним чином зареєстрований оригінал сертифікату, виданий на ім'я спадкодавця.

Відповідно до п. 17 розділу 10 "Перехідні положення" Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право приватної власності на землю.

Згідно сертифікату серії ЗК №0074064, при видачі громадянину державного акту на право власності на земельну ділянку цей сертифікат повертається до Іршавської районної державної адміністрації.

При цьому, стверджуючи про відсутність оригіналу сертифікату, позивачкою не надано доказів того, що за вказаним сертифікатом спадкодавцю ОСОБА_2 ще не виділялася в натурі земельна ділянка і не видавався державний акт.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене суд вважає, що позивачка не довела належними і допустими доказами підставність своїх позовних вимог, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 328 ЦК України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 158 ч.2, 197 ч.2, 208, 209, 212-215 ЦПК України,

р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Осійської сільської ради Іршавського району про визнання права власності на земельну частку (пай) - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : М. О. Пітерських