У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді: - Максимчук З.М.,

суддів: - Собіни І.М., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання - Мельник С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», третя особа на стороні позивача - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу як вдаваний правочин, визнання недійсним іпотечного договору,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2016 року заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову - задоволено.

В порядку забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 шляхом заборони вчинення дій, пов»язаних з державною реєстрацією речових прав на це нерухоме майно.

В апеляційній скарзі ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» вказує, що ухвала суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що згідно абз.3 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9 вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв»язку із застосуванням відповідних заходів.

Стверджує, що судом першої інстанції було задоволено заяву про забезпечення позову на основі вимог та доказів, що є безпідставними та надуманими. Кожна з вимог викладених як в позовній заяві, так і заяві про забезпечення позову не підтверджується, як це передбачено, жодним доказом, що відповідає чинному законодавству та відповідно підтверджує такі вимоги.

Доводить, що суд не звернув уваги на те, що дане майно знаходиться в іпотеці та тим чи іншим чином зачіпає інтереси іпотекодержателя. Зокрема, наявність даного арешту перешкоджає ТОВ «ФК «Вектор Плюс» реалізувати своє законне право як іпотекодержателя

________________________________________________________________________________

Справа № 569/15741/15-ц Головуючий у суді 1 інстанції - Крижова О.Г.

Провадження № 22-ц/787/1047/2016 Суддя-доповідач - Максимчук З.М.

задовольнити право вимоги за рахунок предмета іпотеки.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_1 шляхом заборони вчинення дій, пов»язаних з державною реєстрацією речових прав на це нерухоме майно може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом встановлено, що в провадженні Рівненського міського суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку громадян.

ОСОБА_4 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», ПАТ «Сведбанк», третя особа на стороні позивача - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу як вдаваний правочин, визнання недійсним іпотечного договору.

Ухвалою Рівненського міського суду від 12 листопада 2015 року позовні вимоги ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», третя особа на стороні позивача - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу як вдаваний правочин, визнання недійсним іпотечного договору виділено в окремі провадження, роз»єднано виділивши їх у самостійні провадження.

03.03.2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову, в якій вказує, що 27.02.2016 року по місцю проживання її сім»ї надійшла, надіслана нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 заява з вимогою ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до її чоловіка ОСОБА_5 сплатити протягом 30 днів заборгованість за кредитним договором та з попередженням про прийняття рішення, у випадку непогашення боргу, про звернення стягнення на предмет іпотеки - спірну квартиру АДРЕСА_1 шляхом:

- набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання (ст.37 Закону України «Про іпотеку»);

- продажу від свого імені предмета іпотеки (ст.38 Закону України «Про іпотеку»).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 01 лютого 2016 року позов ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто з ОСОБА_5 на користь ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" 1 670 901 гривень 30 копійок заборгованості за кредитним договором.

По даній цивільній справі нею оспорюється законність договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки згідно іпотечного договору № 1701/0308/88-016-Z-1, укладеного між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_9 (права за яким було відступлено ВАТ «Сведбанк» на користь ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відповідно до договору від 28.11.2012 р.), а ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» може на підставі ст.37 та ст.38 Закону України «Про іпотеку» відповідно до іпотечного застереження, звернути в позасудовому порядку стягнення за кредитним договором на спірну квартиру.

Вказує, що це зробить неможливим виконання судового рішення. Просила забезпечити її позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та шляхом заборони вчинення дій, пов»язаних з державною реєстрацією речових прав на це нерухоме майно.

Забезпечення позову - це вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Згідно з роз'ясненням п. 10 зазначеної вище постанови заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

При цьому процесуальний закон не зобов"язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що невжиття заходів забезпечення даного позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, оскільки існує вірогідність звернення стягнення за кредитним договором на квартиру АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки згідно іпотечного договору № 1701/0308/88-016-Z-1, укладеного між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_9

При обранні видів забезпечення позову суд першої інстанції правомірно виходить з вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України, відповідно до якої види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, і вважав за можливим забезпечення вимог за даним позовом шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_9

При вжитті заходів забезпечення позову судом обґрунтовано враховано як зміст вимог позивача, так і співмірність вжитих заходів із об»ємом вимог та видом забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Приймаючи до уваги вище наведене, колегія суддів вважає, що постановлена в даній справі ухвала є законною і обґрунтовано. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. Тому підстав для скасування оскарженої ухвали колегія суддів не знаходить.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 312, 313-315; 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» - відхилити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: З.М.Максимчук

Судді: І.М. Собіна

С.В. Хилевич