АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Коваль О.А.
№22-ц/796/4788/2016 Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМЛОГІСТІК» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМЛОГІСТІК» про визнання відсторонення від виконання обов'язків незаконним, визнання незаконним і скасування наказу та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року позивач звернулася в суд із позовом до відповідача про визнання відсторонення від виконання обов'язків незаконним, визнання незаконним і скасування наказу та стягнення моральної шкоди.

У мотивування вимог посилалася на те, що вона з 22.12.2014 року займає посаду головного бухгалтера в ТОВ «ФАРМЛОГІСТІК» на підставі наказу №2-к від 22.12.2014 року.

З 13.10.2015 року перебуває на лікарняному.

17.10.2015 року поштовим відправленням вона отримала наказ №1/н від 13.10.2015 року про відсторонення головного бухгалтера від виконання посадових обов'язків, яким її відсторонено від виконання посадових обов'язків головного бухгалтера на період з 13.10.2015 року до закінчення перевірки без збереження заробітної плати.

Вважає своє відсторонення від виконання посадових обов'язків головного бухгалтера не законним, а наказ №1/н від 13.10.2015 року таким, що порушує її трудові права, а тому підлягає скасуванню.

Так, з оскаржуваного наказу вбачається, що підставами її відсторонення від виконання посадових обов'язків головного бухгалтера стали:

- нібито вона систематично не з'являється на робочому місці, про причини відсутності не повідомляє;

- нібито вона утримує в своєму сейфі установчі документи товариства, ухиляється від передачі ключів сейфу та є особою, у якої є доступ до бухгалтерської та податкової звітності;

- нібито її дії гальмують нормальне функціонування товариства, наносять значної шкоди та збитків товариству в зв'язку із неповноцінним функціонуванням товариства та можуть призвести до фінансових санкцій з боку контролюючих органів через відсутність доступу до бухгалтерської та податкової звітності;

- призначена перевірка її діяльності на посаді головного бухгалтера ТОВ «ФАРМЛОГІСТІК».

Такі підстави відсторонення від роботи не відповідають жодному з випадків, передбачених ст. 46 КЗпП України.

Дана стаття вказує, що працівника можливо відсторонити від роботи в інших випадках, передбачених законодавством.

Тому, якщо її відсторонення від виконання посадових обов'язків відбулося з інших підстав, відповідач зобов'язаний був указати конкретну норму, передбачену відповідним актом законодавства, як підставу для прийняття рішення про її відсторонення.

За таких обставин, відповідачем було порушено її право на працю, що полягало у фактичному відстороненні від виконання посадових обов'язків з підстав, не передбачених законодавством.

Підстави її відсторонення від виконання посадових обов'язків головного бухгалтера є надуманими, оскільки відповідач не навів у наказі жодної дати прогулу, відсутні будь-які документи, які б засвідчили такий прогул.

За два тижні до відсторонення вона передала директору відповідача статутні документи товариства, що підтверджується розпискою, до того ж вона вживала заходів для збереження документів, у тому числі шляхом поміщення їх до шафи-сейфу.

Кожного дня після закінчення робочого дня забирала ключі від сейфу, а 13.10.2015 року вона повідомила керівника відповідача про тимчасову непрацездатність, однак відповідач не вчинив ніяких дій для отримання ключів.

Крім того, з першого дня лікарняного вона виконувала свої обов'язки та забезпечувала безперебійну роботу товариства за допомогою віддаленого доступу до 1С. Зокрема, вона виконувала роботи з формування видаткових накладних згідно заявок, що надходили від директора відповідача, реєструвала податкові накладні в Єдиному реєстрі, підготувала баланс товариства за 9 місяців та надіслала його відповідачу для подання.

Такими діями відповідача їй завдана моральна шкода, яку вона оцінює в 10 000 грн.

З урахуванням наведеного просила суд визнати незаконним її відсторонення від виконання посадових обов'язків головного бухгалтера ТОВ «ФАРМЛОГІСТІК», визнати незаконним та скасувати наказ №1/н від 13.10.2015 року про відсторонення головного бухгалтера від виконання посадових обов'язків, який видано директором ТОВ «ФАРМЛОГІСТІК», стягнути з ТОВ «ФАРМЛОГІСТІК» на її користь 10 000 грн у відшкодування моральної шкоди та сплачений судовий збір.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМЛОГІСТІК» про визнання відсторонення від виконання посадових обов'язків незаконним, визнання незаконним і скасування наказу та стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 1/н від 13.10.2015 року про відсторонення головного бухгалтера від виконання посадових обов'язків, який видано директором Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМЛОГІСТІК».

Визнано незаконним відсторонення ОСОБА_2 від виконання посадових обов'язків головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМЛОГІСТІК».

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМЛОГІСТІК» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1000 грн та понесені судові витрати у розмірі 1 461 грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ТОВ«ФАРМЛОГІСТІК» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити частково: виключити з п. 3 Наказу №1/н від 13.10.2015 року словосполучення «без збереження заробітної плати», в іншій частині позову відмовити, судові витрати покласти на позивача.

Зазначає, що відповідач позов визнав у частині скасування незбереження заробітної плати на період відсторонення, передбаченого п. 3 Наказу №1/н від 13.10.2015 року. Врешті позовні вимоги є необґрунтованими.

Посилається на те, що позивач, перебуваючи на посаді головного бухгалтера, допускала ряд порушень, зокрема, самовільне без дозволу привласнення документації, матеріалів бухгалтерського та податкового обліку, печатки підприємства.

Так, оригінали лікарняних листків на підприємство вона не подавала. Дані документи були представлені представником позивача суду для огляду.

Посилається, що 08.10.2015 року директор товариства випадково дізнався, що відносно товариства та можливо його учасників вчинено злочин, який полягає у підробці рішення загальних зборів товариства, підробленні підписів учасників, поданні неправдивих відомостей державному реєстратору з подальшим внесенням цих неправдивих відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також можливо в протиправних діях щодо неповідомлення директору товариства відомостей про осіб, що є вигодонабувачами в статутному капіталі товариства. У зв'язку з цим директор звернувся із заявою про злочин до прокуратури Шевченківського району м. Києва. Намагаючись відновити контроль над підприємством директор хотів здійснити інвентаризацію документів та справ підприємства, проте позивач протягом вересня - жовтня 2015 року привласнила первинну, облікову документацію ТОВ «ФАРМЛОГІСТІК», статутні документи, договори та іншу наявну документацію, в тому числі документацію з трудових відносин та трудові книжки працівників відповідача. Лише 27.10.2015 року ОСОБА_2 частково повернула документацію підприємства шляхом відправлення її поштою.

Також, суд прийняв незаконне рішення в частині стягнення моральної шкоди, оскільки матеріалами справи не доведено завдання шкоди винесеним наказом, а також не надано доказів або розрахунків для встановлення розміру такої шкоди.

Представник ТОВ «ФАРМЛОГІСТІК» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення 01 березня 2016 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 22 грудня 2014 року ОСОБА_2 прийнята на посаду головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМЛОГІСТІК» за сумісництвом з оплатою за фактично відпрацьований час, але не більше 0,5 посадового окладу з розрахунку посадового окладу згідно штатного розпису, що підтверджується наказом №2-к від 22.12.2014 року. (а.с. 9)

У подальшому на підставі наказу №10-к від 05 травня 2015 року ОСОБА_2 прийнята на посаду головного бухгалтера в ТОВ «ФАРМЛОГІСТІК» з 05 травня 2015 року з посадовим окладом відповідно до штатного розпису, що також підтверджується копією трудової книжки. (а.с. 11, 120)

З 13 жовтня 2015 року по 23 жовтня 2015 року та з 26 жовтня 2015 року по 06 листопада 2015 року позивач перебувала на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності (а.с. 12, 13)

Відповідно ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Отже, дана стаття надає право власникові відстороняти працівників від роботи за наявності передбачених законодавством підстав.

Згідно наказу №1/н від 13 жовтня 2015 року призначено перевірку діяльності ОСОБА_2 на посаді головного бухгалтера ТОВ «ФАРМЛОГІСТІК» з терміном її проведення 3 календарні місяці з дати винесення цього наказу, для проведення перевірки призначено комісію в складі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відсторонено ОСОБА_2 від виконання обов'язків головного бухгалтера ТОВ «ФАРМЛОГІСТІК» на період з 13.10.2015 до закінчення перевірки без збереження заробітної плати. (а.с. 14)

У даному наказі також зазначено, що ОСОБА_2 систематично не з'являється на робочому місці, про причини відсутності не повідомляє, утримує в своєму сейфі установчі документи товариства, ухиляється від передачі ключів від сейфу, при цьому позивач є особою, у якої є доступ до бухгалтерської та податкової звітності. Такі дії ОСОБА_2 гальмують нормальне функціонування товариства, наносять значної шкоди та збитків товариству в зв'язку із неповноцінним функціонуванням товариства та можуть призвести до фінансових санкцій з боку контролюючих органів через відсутність доступу до бухгалтерської та податкової звітності.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ст. 46 КЗпП України не передбачає такий випадок відсторонення працівника від роботи як проведення перевірки діяльності працівника.

Окрім того, наказ №1/н від 13 жовтня 2015 року не містить посилань на інші законодавчі акти, які б передбачали можливість такого відсторонення.

Суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що не є підставою відсторонення працівника від роботи утримання позивачем документів у своєму сейфі, ухилення від передачі ключів від сейфа, привласнення бухгалтерської документації і таке інше.

Крім того суд першої інстанції зазначив, що на підтвердження цих доводів відповідач не надав переконливих доказів.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст. 237-1 КЗпП України.

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За приписами п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Задовольняючи частково позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд підставно виходив з засад чинного законодавства, а саме, ст. 237-1 КЗпП України, Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року.

Проаналізувавши зазначені вище положення закону, врахувавши вимоги принципів справедливості, добросовісності та розумності, а також ступінь моральних страждань внаслідок відсторонення позивача від роботи без збереження заробітної плати, суд стягнув з відповідача на користь позивача 1000 грн моральної шкоди.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів в повному обсязі.

З наведеного вбачається, що суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з їх доведеності та обґрунтованості.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Всі доводи апеляційної скарги були предметом судового розгляду і суд дав їм оцінку.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАРМЛОГІСТІК» відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва