Справа № 567/744/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Мельниченко Т.М.

з участю

заінтересованої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ПАТ "РОДОВІД БАНК" про визнання незаконними дій державного виконавця, скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, зобов'язання відновити виконавче провадження,

в с т а н о в и в:

в Острозький районний суд зі скаргою про визнання незаконними дій державного виконавця, скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, зобов'язання відновити виконавче провадження звернулось ПАТ "РОДОВІД БАНК".

В скарзі зазначило, що на виконання рішення Острозького районного суду Рівненської області по справі №567/1283/13-ц було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "РОДОВІД БАНК" 31958 грн. 07 коп. заборгованості за кредитним договором та судових витрат, який був направлений для виконання в Острозький районний відділ ДВС.

Зазначає, що постановою державного виконавця зазначеного відділу від 27.07.2016 року виконавчий документ було повернуто стягувачеві.

Посилаючись на те, що державним виконавцем не вчинено всіх, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" дій, направлених на виконання рішення суду, просить визнати дії по поверненню виконавчого листа стягувачеві незаконними, скасувати постанову від 27.07.2016 року про повернення виконавчого листа стягувачеві та зобов'язати державного виконавця відновити виконавче провадження.

Державний виконавець Острозького районного відділу ДВС в судове засідання не з'явився, заперечень проти скарги не подав. Від Острозького районного відділу ДВС надійшло клопотання про розгляд скарги без участі представника відділу.

Заінтересована особа ОСОБА_1 в судовому засіданні скаргу підтримав та пояснив, що йому відомо про наявність судового рішення про стягнення з нього на користь банку заборгованості за крединим договором, але сплачувати її він не мав можливості, оскільки розрахувався з роботи та хворіли його родичі і отримані ним кошти використовувались на їх лікування.

Зазначив, що в квітні 2016 року сам перебував на лікуванні і в той період для нього надходив виклик від державного виконавця Острозького районного відділу ДВС на який він не з'явився, оскільки отримав його по закінченню лікування.

Пояснив, що більш викликів від державного виконавця Острозького районного відділу ДВС не отримував та за його місцем проживання державний виконавець Острозького районного відділу ДВС не з'являвся.

Суд, вивчивши матеріали справи, виконавче провадження №51165033 важає, що скарга підлягає до часткового задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що 22 жовтня 2013 року рішенням Острозького районного суду Рівненської області було задоволено позов ПАТ "РОДОВІД БАНК" та стягнуто на його користь з ОСОБА_1 31958 грн. 07 коп. боргу за кредитним договором та 319 грн. 58 коп. судового збору.

Частиною 2 ст. 368 ЦПК України визначено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист. На виконання рішення суду позивачу було видано виконавчий документ передбачений ст.. 17 Закону України "Про виконавче провадження", а саме виконавчий лист №267/1283/13 про стягнення з ОСОБА_1 31958 грн. 07 коп. боргу за кредитним договором та 319 грн. 58 коп. судового збору.

В судовому засіданні встановлено, що 13.05.2016 року зазначений виконавчий документ разом з заявою про відкриття виконавчого провадження був поданий на виконання до Острозького районного відділу ДВС, державним виконавцем якого постановою від 27.07.2016 року виконавчий лист було повернуто стягувачеві на відстав п.2 ч.1 ст. 47, 50 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Статтею 50 зазначеного Закону визначено наслідки завершення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.11 зазначеного Закону визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а частиною другою зазначеної статті визначено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. При цьому, частиною третьою ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що серед інших прав, державний виконавець має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що воно містить лише постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони його відчуження від 02.04.2014 року, повідомлення ДПС України про припинення фізичної особи-підприємця від 06.06.2016 року, повідомлення ПФ України про відсутність боржника серед числа осіб, які отримують пенсію та серед осіб, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, довідку ДІСГ в Рівненській області від 17.12.2015 року про відсутність реєстрації за боржником сільськогосподарської техніки, довідку територіального сервісного центру 5641 МВС України в Рівненській області від 22.01.2016 року про відсутність реєстрації за ОСОБА_1 транспортних засобів, інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 16.08.2016 року про відсутність у боржника у власності нерухомого майна, а також акт державного виконавця від 16.07.2016 року про відсутність за місцем проживання боржника належного йому на праві власності майна, яке підлягає опису та арешту.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що за час виконавчого провадження з 19.05.2016 року по 27.07.2016 року державним виконавцем було вчинено лише декілька виконавчих дій, а саме отримано повідомлення ДПС України про припинення фізичної особи-підприємця від 06.06.2016 року, повідомлення ПФ України про відсутність боржника серед числа осіб, які отримують пенсію та серед осіб, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, а також складено акт державного виконавця від 26.07.2016 року про відсутність за місцем проживання боржника належного йому на праві власності майна, яке підлягає опису та арешту. Всі інші дії вчинено державним виконавцем поза межами виконавчого провадження, яке було відкрито 19.05.2016 року та закінчено 27.07.2016 року і таким чином державним виконавцем не вчинено всіх дій, за результатами яких він повинен був отримати актуальну інформацію про майновий стан боржника станом на момент існування виконавчого провадження, які були вчинені ним під час попередніх виконавчих проваджень, а також не було вчинено дій, на вчинення яких він мав право відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", а саме ним не було одержано актуальну інформацію про наявність у боржника транспортних засобів, нерухомого майна, в виконавчому провадженні відсутні відомості про виклики боржника з приводу виконавчого документу, що знаходиться у виконавчому провадженні, відсутні постанови про привід боржника через органи Національної поліції, відсутні відомості про звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов'язань за рішенням суду.

Одночасно, з врахуванням пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні про те, що він до державного виконавця в період виконавчого провадження не викликався та за місцем його проживання акт від 26.07.2016 року про відсутність в нього майна не складався, суд вважає, що державним виконавцем не вчинено належних дій для виконання рішення суду.

За таких обставин оскаржуване рішення є неправомірним і підлягає скасуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Оскільки судом встановлено неправомірність постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві і вона скасована, то за таких умов право скаржника є захищеним, і з цих підстав суд вважає, що такий спосіб захисту прав ПАТ "РОДОВІД БАНК" є достатнім, а тому в задоволенні його скарги в частині зобов`язання державного виконавця відновити виконавче провадження слід відмовити.

На підставі ст.. 1, 11, 47, 50 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 386 ЦПК України, керуючись ст. 10, 57, 60, 88, 210, 212, 387 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

скаргу задовольнити частково.

Постанову державного виконавця Острозького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 27.07.2016 року ВП №51165033 про повернення виконавчого документа стягувачеві визнати неправомірною та скасувати.

В задоволенні скарги в іншій частині відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення ухвали можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_2