УхвалА

іменем україни

28 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

ЛуспеникаД.Д., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Девелопмент Констракшн Холдінг», державне підприємство «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків», за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Девелопмент Констракшн Холдінг» на ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаною скаргою, посилаючись на те, що 5 жовтня 2015 року він отримав постанову про відкриття виконавчого провадження старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Петрусенко Г.О. від 25 вересня 2015 року. Вказував про те, що дане виконавче провадження є незаконним, оскільки воно повинно здійснюватися у Фастівському районі Київської області та старшим державним виконавцем неправомірно направлено постанову боржнику не за місцем його проживання.

Вважав, що є неправомірними дії старшого державного виконавця щодо ненадання йому, як боржнику, у порушення вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» строку для добровільного виконання судового рішення.

Крім того, зазначив про невідповідність вищевказаної постанови вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5.

Заявник оскаржував постанову старшого державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату від 25 вересня 2015 року, оскільки у порушення вимог ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем не перевірялась наявність у боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив суд визнати незаконною постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Петрусенко Г.О. від 25 вересня 2015 року.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 7 грудня 2015 року скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 10 лютого 2016 року ухвалу міськрайонного суду скасовано та постановлено нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_4задоволено. Визнано незаконною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Петрусенко Г.О. від 25 вересня 2015 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні № 48834073.

У касаційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю «Девелопмент Констракшн Холдінг», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду скасувати й залишити в силі судове рішення міськрайонного суду.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішенняапеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи ухвалу міськрайонного суду та задовольняючи скаргу ОСОБА_4, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_4 у суді першої інстанції оскаржувалася саме постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 75-81).

Крім того, апеляційний суд вірно застосувавши ст. ст. 383, 386 ЦПК України, вказав про те, що старшим державним виконавцем у порушення вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» не надано боржнику строку для добровільного виконання рішення, оскільки ним винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника 25 вересня 2015 року, тобто в один день. Також у порушення ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем не було вчинено дій для встановлення наявності у боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, не перевірено наявність будь-якого майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Посилання касаційної скарги на незастосування судом положень ч. 4 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» безпідставне, оскільки виконавчий документ не стосувався конфіскації майна, стягнення періодичних платежів, забезпечення позовних вимог чи негайного виконання рішення суду, а тому надання строку для добровільного виконання рішення суду було обов'язковим.

Отже висновок апеляційного суду про те, що дії старшого державного виконавця щодо звернення стягнення на заробітну плату боржника є передчасними відповідає матеріалам справи та вимогам чинного законодавства. При цьому державний виконавець зобов'язаний діяти лише в межах визначених законом повноваженнях.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Девелопмент Констракшн Холдінг» відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта

С.П.Штелик