У х в а л а

іменем україни

26 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Леванчука А.О.,Ступак О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи вимоги тим, що 14 серпня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір № 0, відповідно до умов якого останній отримав кредит в іноземній валюті у розмірі 56 000 доларів США терміном до 12 серпня 2022 року, зі сплатою за користування кредитом 11,3 % річних. Відповідно до п .п. 1.3.4 вказаного договору строк сплати процентів з 01 по 14 (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який банком було нараховані такі проценти. 09 квітня 2009 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду № 1, яка є невід'ємною частиною договору від 14 серпня 2007 року № 0, відповідно до умов якої сторони домовились викласти п. 1.3.4 договору в наступній редакції: «строк сплати процентів з 01 по 25 (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який банком були нараховані такі проценти. Строк оплати ОБ: з 01 по 25 число (включно) кожного місяця. Сторони погодили, що в разі повернення до банку всієї суми кредиту банк в день такої повної сплати суми кредиту здійснює нарахування процентів за його користування протягом календарного місяця (в якому здійснюється повне повернення кредиту), починаючи з першого календарного дня такого місяця по день, що передує даті повернення всієї суми кредиту, а позичальник не пізніше дати повного повернення кредиту зобов'язується сплатити банку суму таких нарахованих процентів», а також викласти додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту в новій редакції згідно з додатком № 1 до додаткової угоди № 1. 05 жовтня 2009 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду № 2, яка є невід'ємною частиною договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 14 серпня 2007 року № 0. Цією додатковою угодою домовились про зміну графіка погашення кредиту за договором. Зокрема, позичальник зобов'язався не пізніше 30 календарних днів з дати укладення додаткової угоди № 2 докласти усіх необхідних зусиль, здійснити усі необхідні дії та укласти або забезпечити укладення (якщо забезпечення за договором надає третя особа) відповідних договорів про внесенні змін та/або додаткових угод до усіх договорів забезпечення, які були та/або будуть укладені у забезпечення виконання зобов'язань позичальника за договором щодо надання згоди осіб, які передали забезпечення за договором, на зміну зобов'язання, обумовлену підписанням додаткової угоди № 2. У випадку невиконання позичальником вказаного зобов'язання протягом встановленого строку, банк набуває права вимоги на дострокове повернення кредиту та нарахованої плати за кредит у порядку встановленому договором та/або визнати додаткову угоду № 2 такою, що втратила чинність. 25 січня 2013 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду № 4, яка є невід'ємною частиною договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 14 серпня 2007 року № 0, щодо зміни схеми погашення кредиту. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором між ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір поруки від 14 серпня 2007 року № 133880 року. 05 жовтня 2009 року між позивачем та ОСОБА_5 було укладено додаткову угоду/договір про внесення змін № 1, яка є невід'ємною частиною договору поруки. 20 серпня 2010 року між позивачем та ОСОБА_5 було укладено додаткову угоду № 2, яка є невід'ємною частиною договору поруки, якою остання надала згоду забезпечувати змінене основне зобов'язання. 25 січня 2013 року між позивачем та ОСОБА_5 було укладено додаткову угоду № 3, яка є невід'ємною частиною договору поруки, щодо згоди забезпечувати основне змінене зобов'язання. Відповідно до умов договору поруки і додаткових угод, поручитель зобов'язалася відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Станом на 26 березня 2015 року заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором становить 45 524 доларів 92 центи США, з яких: 37 958 доларів 83 центи США - кредитна заборгованість; 272 долари 65 центи США - заборгованість за процентам, 51 375 грн 11 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі, з якої: 19 612 грн 12 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту; 31 762 грн 99 коп. - пеня за прострочення сплати процентів. Посилаючись на те, що відповідачі свої зобов'язання з погашення заборгованості за кредитом не виконують, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь наявну заборгованість.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 45 524 доларів 92 центи США, що за курсом Національного банку України станом на 02 жовтня 2015 року (1 дол. США = 21 грн 15 коп.) становить 962 852 грн 06 коп., а також пеню за несвоєчасне погашення заборгованості - 51 375 грн 11 коп. У задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_5 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2015 року змінено, виключено із абзацу другого його резолютивної частини слова «що за курсом Національного банку України станом на 02 жовтня 2015 року (1 дол. США = 21 грн 15 коп.) становить 962 852 грн 06 коп.». У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості й ухвалити нове рішення про задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Судами встановлено, що 14 серпня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит в іноземній валюті у розмірі 56 000 доларів США, терміном до 12 серпня 2022 року, зі сплатою за користування кредитом 11,3 % річних.

Відповідно до п. п. 1.3.4 вказаного кредитного договору строк сплати процентів з 01 по 14 число(включно) кожного місяця, наступного за тим, за який було нараховані Банком такі проценти.

14 серпня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду № 1 до вказаного кредитного договору, згідно з умовами якої встановлено нові умови щодо збільшення розміру процентної ставки шляхом визначення конкретних (збільшених) процентних ставок, що застосовуються у випадку порушення позичальником кредитної дисципліни.

09 квітня 2009 року між банком та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду № 1, яка є невід'ємною частиною кредитного договору.

05 жовтня 2009 між банком та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду № 2, відповідно до умов якої сторони домовились про зміну графіка погашення кредиту, а 25 січня 2013 року - додаткову угоду № 3 щодо зміни схеми погашення кредиту.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання ОСОБА_4 зобов'язань за кредитним договором, 14 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 133880, відповідно до умов якого остання зобов'язалася у повному обсязі відповідати за належне виконання позичальником його зобов'язань.

У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору ОСОБА_4 станом на 26 березня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 45 524 доларів 92 центи США, яка складається із: 37 958 доларів США 83 центи - простроченої заборгованості за кредитом; 272 долари 65 центів США - простроченої заборгованості за процентами; 51 375 грн 11 коп. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, дійшли обґрунтованого висновку про те, що у зв'язку із неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, у нього виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь банку з ОСОБА_4

При цьому, суди правильно відмовили в стягненні заборгованості з поручителя, оскільки додатковою угодою від 14 серпня 2007 року № 1 кредитор без погодження із поручителем змінив зобов'язання за кредитним договором щодо збільшення розміру процентної ставки, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя, а тому в силу вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України порука ОСОБА_5 припинилася.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги є безпідставними, були предметом дослідження судів попередніх інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Оскільки наведені в касаційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів, викладених в оскаржуваному рішенні, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції й висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зі змісту касаційної скарги та матеріалів справи не вбачається неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2015 року у незміненій апеляційним судом його частині та рішення апеляційного суду м. Києва від 02 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.К.Парінова

А.О.Леванчук

О.В.Ступак