Справа №345/717/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2016 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого - судді Бойка М.Я.

секретаря - Шмігель І.О.

з участю: позивача -

представника позивача - Німака М.Я.

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші справу за позовом Релігійної організації "Релігійна громада введення Пресвятої Діви Марії в храм української греко - католицької церкви" до ОСОБА_3, про позбавлення права користування житловим приміщення та виселення,

в с т а н о в и в :

що Релігійна організація "Релігійна громада введення Пресвятої Діви Марії в храм української греко - католицької церкви" звернулася до суду із зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що домоволодіння АДРЕСА_1 Калуського району Івано - Франківської області належить їй на праві приватної власності. З часу виконання батьком відповідача обов'язків адміністратора парафії в с. Томашівці, він проживає у зазначеному будинковолодінні. Декретом української Греко - католицької Церкви Івано - Франківської єпархії ОСОБА_4 відкликано від обов'язків адміністратора парафії і призначено ОСОБА_6 Рішенням Апеляційного суду Івано - Франківської області від 10.12.2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, домоволодінням, що по АДРЕСА_1 Калуського району Івано - Франківської області, яке належить на праві власності позивачу та виселено їх із зазначеного житлового приміщення із неповнолітніми дітьми без надання іншого житлового приміщення. У частині позову про виселення ОСОБА_3 - відповідача по справі відмовлено, оскільки він на час розгляду справи досяг повноліття. Оскільки відповідач проживає у спірному житлі без відповідних на це прав, добровільно не виселяється, то позивач просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 Калуського району Івано - Франківської області, що належить на праві власності Релігійній організації "Релігійна громада введення Пресвятої Діви Марії в храм української греко - католицької церкви" та виселити його з даного житла без надання іншого житлового приміщення. Також просить стягнути з відповідача судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та підтвердив наведене.

Відповідач та представник відповідача позов не визнали та пояснили, що відповідно до Конституції України відповідач має право на житло, зокрема і в цьому будинку оскільки там народився.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що Релігійна організація "Релігійна громада введення Пресвятої Діви Марії в храм української греко - католицької церкви" є власником домоволодіння АДРЕСА_1 Калуського району Івано - Франківської області. Це підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с. 23).

У судовому засіданні, що даним будинковолодінням користувався представник відповідача ОСОБА_4 на час виконання ним обов'язків адміністратора парафії в с. Томашівці.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Івано - Франківської області від 10.12.2015 року (а.с. 10 - 17) ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, домоволодінням, що по АДРЕСА_1 Калуського району Івано - Франківської області, яке належить на праві власності позивачу та виселено їх із зазначеного житлового приміщення із неповнолітніми дітьми без надання іншого житлового приміщення. У зв'язку із відкликанням ОСОБА_4 від обов'язків адміністратора парафії та призначенням нового адміністратора. У частині позову про виселення ОСОБА_3 відповідача по справі - сина ОСОБА_4 відмовлено, оскільки він на час розгляду справи досяг повноліття.

Відповідно до ст. 61 ч. 3 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 109 ЖК України передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач без належної на те правової підстави проживає у будинку, який належить позивачу, на пропозицію позивача добровільно звільнити приміщення не реагує, добровільно приміщення не звільняє. Це підтверджується відомостями, які вміщені в акті від 16.02.2016 року (а.с. 21).

Таким чином відповідач порушує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю - будинковолодінням, зокрема для надання його для проживання новому адміністратору.

У судовому зсіданні відповідач також пояснив, що він не звертався до позивача із заявою про укладення з ним договору найму житлового приміщення, тощо.

Покликання відповідача та представника відповідача на те, що відповідно до Конституції України відповідач має право на житло, зокрема і в цьому будинку оскільки там народився, суд не приймає до уваги як доказ на заперечення позову, оскільки, відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити та визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 Калуського району Івано - Франківської області, що належить на праві власності позивачу та виселити його з даного житла без надання іншого житлового приміщення.

З відповідача в користь позивача слід також стягнути - 1 378, 00 грн. судових витрат (а.с. 1 - 2).

На підставі ст. 109 Житлового кодексу України, ст. ст. 16, 316 - 319, 321, 391 ЦК України, ст. 61 ч. 3 ЦПК України, й керуючись ст. ст. 209, 213 - 215 ЦПК України, суд, -

р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 Калуського району Івано - Франківської області, що належить на праві власності Релігійній організації "Релігійна громада введення Пресвятої Діви Марії в храм української греко - католицької церкви" та виселити його з даного житла без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Релігійної організації "Релігійна громада введення Пресвятої Діви Марії в храм української греко - католицької церкви" - 1 378, 00 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано - Франківської області через Калуський міськрайонний суд Івано - Франківської області шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Головуючий: