Справа № 758/5578/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2016 року суддя Подільського районного суду м.Києва Шаховніна М. О. , розглянувши заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову по справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Подільського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності.

Одночасно з позовною заявою позивач подав до суду заяву, в якій просить забезпечити позов, шляхом зупинення продажу арештованого майна за адресою - АДРЕСА_1, яке належить на праві власності ОСОБА_4, реалізація якого проводиться ДП «СЕТАМ».

Суд вважає можливим слухати справу у відсутність сторін відповідно до вимог ст. 153 ЦПК України.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, якщо їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову позивач вказував, що майно, яке є предметом спору на даний час реалізується на торгах ДП «СЕТАМ».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, шляхом зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, предметом розгляду даної цивільної справи є поділ спільного майна подружжя, а не визнання права власності на арештоване майно і про зняття з нього арешту, а отже, забезпечити позову у спосіб, який обраний позивачем суд не вбачає підстав, оскільки даний вид забезпечення позову не може застосовуватися в даних позовних вимогах та буде суперечити приписам п. 5 ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

Дослідивши матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, суддя приходить до висновку, що відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 151, 152, 210, 293 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову по справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Подільський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом п"яти днів з дня отримання її копії.

СуддяМ. О. Шаховніна