РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15264/15-ц

пр. № 2/759/787/16

02 березня 2016 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді - Борденюка В.В.,

при секретарі - Трегубенку М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», ЖБК «Індикатор - 3», ОСОБА_3, ОСОБА_4, про встановлення порядку користування житловою квартирою та зміну договору найму,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому просив виділити йому у користування житлову кімнату, площею 20,85 кв.м. з прилежним до неї балкону, а відповідачу кімнату, площею 28,15 кв.м. з прилежним до неї балконом у квартирі АДРЕСА_1; нежилі приміщення (загального користування) - коридор, туалет, ванна кімната - залишити у загальному користуванні.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач і ОСОБА_3, ОСОБА_4 проти позову заперечували.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 18.07.2007 року

У квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - колишній чоловік власниці квартири, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - сини власниці квартири.

Обґрунтовуючи необхідність задоволення даного позову, позивач вказував на те, що ОСОБА_2 на даний час у квартирі не проживає.

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (частини 1, 2 статті 321 ЦК України).

Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користуванні майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

При цьому, порядок користування жилим приміщенням, що належить на праві часткової власності, може бути встановлений у випадку, якщо такі приміщення відповідають за розміром часткам цих осіб у жилому приміщенні.

Згідно з частинами 1, 2 статті 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу; у разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку.

Предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок (частина 1 статті 63 ЖК України).

Разом з цим власником квартири є ОСОБА_2; при цьому у квартирі зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які заперечують проти запропонованого позивачем порядку користування квартирою, а тому задоволення даного позову зумовить порушення їх майнових і житлових прав. Наведене виключає можливість задоволення заявлених позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість і невідповідність приписам матеріального права заявленого позову, що є підставою для ухвалення рішення про відмову у його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, Конституцією України, ст. 29, 317, 319, 358 ЦК України, ст. 9, 50, 150, 155 Житлового кодексу України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловою квартирою та зміну договору найму відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: