Провадження №2/761/722/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарі -Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва, державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва Козак Романа Павловича, третя особа приватне акціонерне товариство «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної структури «Діпрозв'язок» про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в :

У травні 2015 року надійшла до суду позовна заява ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва, державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва Козак Романа Павловича про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Заявник зазначив, що рішенням Колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м.Києва від 02 квітня 2015 року позивач ОСОБА_1 поновлена на роботі з 22.01.2014 року, з виплатою заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Рішення набрало законної сили 02.04.2015 року.

Заявником 10.04.2015 року були подані до ВДВС Солом'янського району м. Києва на виконання рішення суду три виконавчі листи від 10.04.2015 року про поновлення на роботі та стягнення коштів.

Постановою від 14.04.2015 року головного державного виконавця - Козака Р.П. відкрито виконавче провадження про поновлення на роботі та постановою від 15.04.2015 року відкрито виконавче провадження про виплату заробітної плати та стягнення моральної шкоди.

Однак, виконання рішення в частині поновлення на роботі та виплати зарплати за один місяць, що підлягало негайному виконанню не було здійснено. Неодноразові письмові звернення залишилися без відповідей.

Наказ від 03.04.2015 року про поновлення на роботі з 21.01.2014 року (а.с. 4), на який посилається державний виконавець Козак Р.П., засвідчує, що позивач поновлена з 22.01.2014 року та знову звільнена з 31.01.2014 р. за п.1 ст. 40 КЗпП України, тобто Позивач і досі на роботі не поновлена, кошти в частині виплат за один місяць не надійшли на рахунок Позивача. Рішення Апеляційного суду м.Києва від 02.04.2015 р. в частині негайного виконання не виконано.

Згідно п.1 ст. 76 Закону України "Про виконавче провадження" - Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила:

1. визнати незаконною та скасувати постанову ВДВС Солом'янеького району м. Києва про закінчення виконавчого провадження.

2. зобов'язати держаного виконавця відшкодувати позивачу моральну шкоду у сумі 10.000 грн.

В своїх письмових запереченнях представник Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва, зазначила, що 10.04.2015 року на виконання до відділу ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві надійшов виконавчий лист № 760/3827/14-ц від 10.04.2015, виданий Солом'янським районним судом м. Києва, про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді інженера-проектувальника першої категорії відділу енергоспоруд № 55 ПАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» з 22.01.2014 року.

14.04.2015 на виконання зазначеного виконавчого документа головним державним виконавцем Козаком Р.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 47223453, копії постанови направлені сторонам.

14.04.2015 до відділу надійшло повідомлення боржника про повне самостійне виконання рішення суду, до якого долучено копію наказу ПАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» № 104/к від 03.04.2015 про поновлення на роботі, згідно якого ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді інженера-проектувальника першої категорії відділу енергоспоруд № 55 з 22.01.2014 року.

07.05.2015 державним виконавцем керуючись п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №47223453 у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, копії постанови направлені сторонам за вих. № 48129 та № 48130. Тому представник вважає, що позовні вимоги позивача до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва, державного виконавця Солом'янського районного управління юстиції м. Києва Козак Р.П., необґрунтовані.

Ухвалою суду від 18.02.2016 року приватне акціонерне товариство «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної структури «Діпрозв'язок» (далі ПрАТ «Діпрозв'язок») залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог.

В своїх письмових запереченнях представник третьої особи «боржник» ПАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної структури «Діпрозв'язок» проти позову заперечив, важає його необґрунтованим зазначивши наступне, спірний Наказ № 104/к від 03.04.2015 року, розроблявся на підставі Інструкції з ведення діловодства в ПрАТ «Діпрозв'язок», затвердженою Наказом № 3 від 12.03.2014 року ПрАт «Діпрозв'язок». Інструкція з діловодства в свою чергу розроблялася на підставі Постанови КМУ №1242 від 30.11.2011 року «Про затвердження Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади», яка є обов'язковою при розробленні інструкцій з діловодства на підприємствах.

Відповідно до п. 85 Інструкції з діловодства ПрАТ «Діпрозв'язок», накази (розпорядження) з кадрових питань оформляються у вигляді індивідуальних і зведених. В індивідуальних наказах міститься інформація про одного працівника, незалежно від того, які управлінськи рішення щодо них приймаються (прийняття на роботу, призначення на посаду, переведення на іншу посаду, звільнення тощо). Аналогічна норма прописана в п. 95 вищезазначеної Постанові КМУ № 1242 від 30.11.2011 року.Тобто Наказ №104/к від 03.04.2015 року був прийнятий відповідно до вимог чинного законодавства України.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, додатках до неї та письмових поясненнях на заперечення позивача.

У судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову та підтримала свої письмові заперечення.

У судовому засіданні представник третьої особи приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної структури «Діпрозв'язок» проти позову заперчив та просив відмовити у задоволенні позову та підтримала свої письмові заперечення.

Суд заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи рішенням Колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м.Києва від 02 квітня 2015 року позивач ОСОБА_1 поновлена на роботі з 22.01.2014 року, з виплатою заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Рішення набрало законної сили 02.04.2015 року.

Позивачем ОСОБА_1 10.04.2015 року були подані до ВДВС Солом'янеького району м. Києва на виконання рішення суду три виконавчі листи від 10.04.2015 року про поновлення на роботі та стягнення коштів.

Постановою від 14.04.2015 року головного державного виконавця - Козака Р.П. відкрито виконавче провадження про поновлення на роботі та постановою від 15.04.2015 року відкрито виконавче провадження про виплату заробітної плати та стягнення моральної шкоди.

Наказом від 03.04.2015 року ПрАТ «Діпрозв'язок» позивач ОСОБА_1 була поновлення на роботі з 21.01.2014 року та знову звільнена з 31.01.2014 року за п.1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач вважає, що вона на роботі не поновлена, кошти в частині виплат за один місяць не надійшли на рахунок Позивача, а тому Рішення Апеляційного суду м.Києва від 02.04.2015 р. в частині негайного виконання не виконано. Постанова ВДВС Солом'янського району м. Києва про закінчення виконавчого провадження вважає незаконною та підлягає скасуванню.

Судом встановлено, що наказом приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної структури «Діпрозв'язок» від 22.01.2014 року позивача ОСОБА_1 було звільнено під час перебування на лікарняному.

02.04.2015 року Апеляційний суд м.Києва виніс рішення про поновлення Позивача на роботі, виплати заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Рішення набрало законної сили 02.04.2015 року.

10.04.2015 року позивачкою був поданий виконавчий лист на поновлення її на роботі відповідно до рішення Суду у ВДВС Солом'янського району м.Києва.

14.04.2015 року державний виконавець ВДВС Солом'янського району м.Києва Козак Р.П. відкрив виконавче провадження на поновлення на роботі.

07.05.2015 року державний виконавець ВДВС Солом'янського району м.Києва Козак Р.П. закінчив виконавче провадження про поновлення на роботі на основі наказу №104/к від 03.04.2015 року, яким позивача було одночасно - поновлено з 22.01.2014 року та відразу ж звільнено 31.01.2014 року.

09.09.2015 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ відхилив скаргу Відповідача, а рішення Апеляційного суду м. Києва від 02.04.2015 року про поновлення Позивача на роботі з 22.01.2014 року виплату коштів за вимушений прогул та моральної шкоди залишив без змін.

З пояснень позивача та його представника наданих суду вбачається, що сторона позивча вважає незаконним наказ ПрАТ "Діпрозв'язок" №104/к від 03.04.2015 року "Про поновлення", в зв'язку з чим позивачка ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою за її позовом до Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди до Шевченківського районного суду м. Києва.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року в задоволенні її позову до Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди було відмовлено. З підстав ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив строк позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 листопада 2015 року залишено без змін та набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В вище зазначеному рішенні судом було встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2015 року було задоволено частково позовну заяву ОСОБА_1, до Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаціно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди та визнано наказ Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаціно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» № 13-к від 22.01.2014 «Про звільнення ОСОБА_1» з роботи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку зі скороченням штату працівників - незаконним.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді інженера-проектувальника першої категорії відділу енергоспоруд № 55 Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаціно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» з 22.01.2014 року. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаціно - комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» (м. Київ, вул. Солом'янська, 3, ідентифікаційний код 01168185) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23.01.2014 по 02.04.2015 в розмірі 36 135 (тридцять шість тисяч сто тридцять п'ять) грн. 05 коп. з утриманням податків і інших обов'язкових платежів; моральну шкоду в розмірі 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп. Також було допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.

Наказом № 104/к від 03 квітня 2015 року за підписом Голови правління Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаціно - комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» Рибки С.В., погодженим з Головою профспілкового комітету Михновським Я.П. «Про поновлення на роботі» виданим на виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 02.04.2015 по цивільній справі № 760/3827/14-Ц за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури "Діпрозв'язок", про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди було визнано таким, що втратив чинність Наказ № 13-к від 22.01.2014 "Про звільнення ОСОБА_1" з роботи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників. Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді інженера-проектувальника 1 категорії відділу енергоспоруд № 55, з 22.01.2014 року. Наказано бухгалтерії виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць в розмірі - 2581 грн. 00 коп. Звільнено ОСОБА_1, інженера-проектувальника 1 категорії, у зв'язку зі скороченням штату, п. 1 ст. 40 КЗпП України, з 31 січня 2014 року та наказано бухгалтерії виплатити компенсацію за 1 календарний день невикористаної щорічної основної відпустки, за період з 22.01.2014 року по день звільнення.

10 квітня 2015 року було видано виконавчий лист № 760/3817/14-ц про поновлення на роботі на посаді на посаді інженера-проектувальника першої категорії відділу енергоспоруд № 55 Приватного акціонерного товариства «Український інститут із проектування і розвитку інформаціно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв'язок» з 22.01.2014 року.

Постановою державного виконавця Відділу ДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 07 травня 2015 року виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 10.04.2015 року № 760/3827/14-ц було закінчено, у зв'язку з фактичним виконанням рішення.

Згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

З думкою суду першої інстанції про те, що видачу наказу № 104/к від 03.04.2015 року не можна вважати належним виконанням рішення суду, погодилась і апеляційна інстанція зазначивши в ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 січня 2016 року, що судом першої інстанції встановлено, що видачу наказу № 104/к від 03.04.2015 року не можна вважати належним виконанням рішення Апеляційного суду м. Києва від 02.04.2015 р., яким фактично змінено дату звільнення позивачки, оскільки дане рішення Апеляційного суду м. Києва не містить зобов'язання відповідача змінити дату звільнення позивачки.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Беручи до уваги вищезазначене та встановлені обставини в судовому засіданні, суд вважає, що підприємство ПАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної структури «Діпрозв'язок» не виконало в повній мірі рішення Апеляційного суду м. Києва від 02.04.2015 р. Так як при винесенні наказу № 104/к від 03.04.2015 р. підприємством фактично змінено дату звільнення позивачки. Оскільки рішення Апеляційного суду м. Києва не містить зобов'язання відповідача змінити дату звільнення позивачки рішення не може вважатися виконаним. Тому постанова Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва, державного виконавця Козак Р.П., про закінчення виконавчого провадження № 47223453 від 07.05.2015 року винесена неправомірно та завчасно. В позовній вимозі ОСОБА_1 до державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва Козак Р.П., про зобов'язання держаного виконавця відшкодувати позивачу моральну шкоду у сумі 10.000 грн., - відмовити.

На підставі ст. ст. 49, 76 Закону України "Про виконавче провадження" , ст. ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва, державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва Козак Романа Павловича, третя особа боржник ПАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної структури «Діпрозв'язок» про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження -задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва, державного виконавця Козак Романа Павловича, про закінчення виконавчого провадження № 47223453 від 07.05.2015 року.

В інших позовних вимогах ОСОБА_1 до державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції м. Києва Козак Романа Павловича, про зобов'язання держаного виконавця відшкодувати позивачу моральну шкоду у сумі 10.000 грн., відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційному суду міста Києва через Шевченківський районний суд м. Києва, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя: Малинников О.Ф.