Справа № 548/91/16-ц
Провадження №2/548/116/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2016 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді: Коновод О. В. ,

при секретарі Вовк М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу між подружжям та стягнення аліментів ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу між подружжям та стягнення аліментів.

Свої вимоги мотивувала тим, що 01 жовтня 2010 року між нею та відповідачем, ОСОБА_2 , був укладений шлюб, який зареєстрований Петракіївською сільською радою Хорольського району Полтавської області, про що в книзі реєстрації шлюбів вчинено запис за № 2.

За час перебування в шлюбі, у сторін народилася дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 прожили у спільному шлюбі 5 років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Нажаль, все вище вказане більше стосується перших років спільного життя, але останні роки сторони як сім'я не проживають разом. В листопаді 2014 року чоловік ОСОБА_2 поїхав начебто на заробітки до Росії. До позивачки та до дочки він більше не повертався, коштів які він поїхав начебто заробляти на утримання сім'ї вони не бачать. В телефонних розмовах він на протязі всього цього часу тільки обіцяв вислати кошти та приїхати особисто, але далі обіцянок справа не йде. Шлюбні стосунки були фактично припинені в листопаді 2014 року.

Кожний із сторін має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Дитина є ще маленькою і багато речей не розуміє, але в подальшому факт окремого проживання батьків, участь у вихованні лише матері, та відсутність батька, як чоловічої складової у вихованні, може суттєво вплинути на психіку дочки, погляди на життя, в тому числі на шлюб та формування світогляду, особливо, щодо відносин в родині між чоловіком та жінкою, які є основою в будь якої сім'ї. В телефонних розмовах позивачка неодноразово звертала увагу на це свого чоловіка, але відповідач повністю ігнорував та ніяк не реагував на її зауваження.

В результаті розмов позивачка прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім'ю їхньої спільної дитини, тим більше, виходячи із вчинків відповідача, відповідач особисто вирішив сам розірвати із нею будь-які стосунки, пішов з помешкання де вони спільно проживали та не відвідує ні позивачку , ні їхню дитину, матеріально не забезпечує та не приймає участі у вихованні дочки.

З підстав наведених вище, позивачка вважає, що збереження сім'ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим.

Підстави, які б перешкоджали звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України, зокрема таких як вагітність або ж недосягнення спільною дитиною сторін одного року, - відсутні.

Позивачка вважає за необхідне, на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України, розірвати шлюб, оскільки їхнє подальше спільне життя як подружжя є неможливим, а збереження шлюбу буде суперечити як інтересам позивачки так і їхньої дитини.

Крім того їхня спільна дитина, що була народжена за час шлюбу проживає та буде проживати разом із позивачкою, про що свідчить довідка Петракіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області.

За наведених обставин шлюб сторін носить лише формальний характер, примирення з відповідачем та збереження їхньої сім'ї є неможливим. Сім'я фактично розпалась, в зв'язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні їхнього розлучення. Позивачка переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі.

Шлюб сторони розривають вперше.

З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, ОСОБА_2 , матеріально позивачці та їхній спільній дитині не допомагає, участі у вихованні дитини не приймає, внаслідок чого позивачка не має можливості самій утримувати малолітню дочку, ОСОБА_3

Між позивачкою та відповідачем на момент пред'явлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини.

В зв'язку з тим, що на протязі останніх півтора року відповідач не підтримував із позивачкою та їхньою спільною дочкою ніяких відносин, на момент подання цього позову позивачка не має достовірних відомостей про те, де саме працює її чоловік, однак їй відомо, що розмір його офіційної заробітної плати є незначним, порівняно з його дійсними доходами. Більш того за останні роки він неодноразово змінював місце своєї роботи, яка була не кваліфікована за його визначеною професійною спеціальністю, а тому мала зміст різного характеру, виду та сфери діяльності, що призводило до отримання відповідачем непостійних та нерегулярних доходів, які в досить значній частині становили доходи від неофіційних джерел.

Відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов'язкового утримання з його боку.

В той час позивачка змушена сама утримувати та виховувати їхню спільну малолітню дочку та ще одну свою дочку ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивачка отримує допомогу від держави, як мати одиначка в розмірі 433 гривні, матеріального забезпечення себе та їхньої спільної дитини недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення проживання.

При таких умовах, враховуючи вищевикладене та керуючись положенням ст. 184 СК України, розмір аліментів на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3, необхідно визначити в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. так як відповідач не має постійного заробітку, а доходи його є мінливими та нерегулярними, більш того за наявності такої істотної обставини як отримання ним доходу від неофіційних джерел заробітку, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти саме в твердій грошовій сумі з моменту звернення з цим позовом до суду та до досягнення їхньою дочкою повноліття.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилася, з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена про час і місце слухання справи, але подала письмову заяву з проханням справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи, але подав письмову заяву з проханням справу слухати в його відсутність, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав в повному обсязі, просив зменшити розмір аліментів до 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Суд врахувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину підлягає до задоволення на підставі наступного.

Сторони 01 жовтня 2010 року зареєстрували законний шлюб у Петракіївській сільській раді Хорольського району Полтавської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2.

Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією Свідоцтва про її народження Серія НОМЕР_2, виданого 17 лютого 2011 року Петракіївською сільською радою Хорольського району Полтавської області.

З наданих до суду доказів, встановлено, що спільне життя позивачки та відповідача не склалося, шлюб носить формальний характер. Між сторонами припинені подружні стосунки і відновлювати їх вони не мають наміру.

У відповідності до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. ч. 1 ст. 110 СК України передбачено право одного із подружжя на пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року N 11 " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя " проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Позивачка ОСОБА_1 скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально.

Приймаючи до уваги пояснення сторін, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Майновий спір між сторонами відсутній.

Спір про місце проживання дитини відсутній.

Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на дитину визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

З матеріалів справи встановлено, що позивачка дійсно потребує матеріальної допомоги на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, оскільки вона потребує постійного догляду з боку дорослих і є потреба у використанні коштів на її утримання.

З врахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України, на думку суду, позивачкою вірно визначено розмір аліментів на утримання малолітньої дитини , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 21.01.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач згідно свідоцтва про народження є батьком малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працездатний, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, чим порушує вимоги ст. 180 Сімейного Кодексу України, яка передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повнолітня, тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 21.01.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивачка звільнена від сплати судового збору та витрат, за позовні вимоги щодо стягнення аліментів, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 88, 110, 118, 119, 120, 127, 129, 157, 159, 169, 197, 198 , 213,215,218,224-226,367 ЦПК України, ст.ст. 105, 109, 110, 112, 180-182,183 Сімейного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу між подружжям та стягнення аліментів ,- задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 01 жовтня 2010 року Петракіївською сільською радою Хорольського району Полтавської області , актовий запис за № 2 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер : НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 21.01.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер : НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в сумі 551, 20 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в сумах платежів за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі до Хорольського районного суду в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, що брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: