Справа №2-2313/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2016 року м. Умань

Уманський міськрайонним суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Мазуренко Ю.В.

при секретарі Щербаковій Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на дії державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, -

В С Т А Н О В И В :

На підставі рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області в Уманському міському відділі державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 32243129 щодо виконання виконавчого листа по справі № 2-2313-2011 виданий 06.03.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 85484,57 грн. на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк».

15.10.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Виконавець керувався п. 4 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» та тим, що стягувач не здійснює авансування на провадження виконавчих дій. ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» не погоджується із зазначеною постановою, оскільки, на їх думку, вказана постанова є неправомірною та грубо порушує норми п. 1 ст. 31, та ст. ст. 19, 58, 124 Конституції України і тому має бути скасованою. Згідно ст.. 7 ЗУ «Про державну виконавчу службу», працівник органу державної виконавчої служби зобовязаний сумлінно виконувати службові обовязки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб гарантованих Конституцією України та законами України. Відповідно до приписів ст.. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Відповідно до ч. ч. 1,2,5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи суду. Представник заявника в скарзі вказує, що гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців. В скарзі зазначено, що наявність численних порушень вимог Закону України « Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень є підставою для визнання дій державного виконавця по винесенню відповідної постанови неправомірними та скасування постанови про повернення виконавчого документа ВП № 32243129 від 15.10.2015 року .

Представник ПАТ «ВіЕйБ Банк», будучи належним чином повідомлений про дату, місце і час проведення судового засідання, - в судове засідання не зявився, однак на адресу суду було подано клопотання про розгляд справи у відсутність представника ПАТ «ВіЕйБ Банк». В заяві також зазначено, що вимоги скарги вони підтримують в повному обсязі.

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про дату, місце і час проведення судового засідання, - не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Представник за довіреністю ОСОБА_2 ОСОБА_4 в судовому засіданні не вбачала підставі для задоволення скарги.

Головний державний виконавець Уманського МВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 23.04.2012 р. державним виконавцем Уманського міського відділу ДВС ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження № 32243129 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3 банк» боргу в сумі 85 494,57 грн.. При виконанні вищевказаного виконавчого провадження було здійснено виконавчі дії, а саме: 23.04.2012р. до Уманського відділку ЧООБТІ, МРЕВ та боржнику було направлено постанову про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; 24.04.2012р. було направлено запити до Уманської ОДПІ, керівнику Уманського відділку ЧООБТІ, начальнику Уманської інспекції держтехнягляду, Держкомзему у м. Умань та Уманському районі та начальнику управління ДВС Головного Управління Юстиції у Черкаській області, щодо наявності майна у боржника, яке б за ним числилось. 14.05.2012р. надійшла відповідь з АІС «Автомобіль» ВДАІ УМВС України, згідно якої транспортні засоби за боржником не зареєстровані. Відповідно до відповіді Уманської інспекції держтехнягляду від 15.05.2012р. - техніка за Боржником не зареєстрована. Відповідно до відповіді Уманського відділку ЧООБТІ від 17.05.2012р. - за боржником зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1 та гараж № 1774 в АГК «Дачний». Як вбачається з інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, постановою від 02.02.2009р. Уманського міського відділу ДВС накладено арешт на все нерухоме майно боржника та вказано, що квартира АДРЕСА_1 знаходиться в іпотеці. 14.05.2014р. було здійснено опис квартири за адресою АДРЕСА_2, про що складено відповідний акт державного виконавця. 28.10.2014р. постанову про арешт квартири № 34 в 6удинку №4 по пров. Мілованова м. Умань було направлено до реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції. 23.01.2015р. було складено акт державного виконавця про відсутність майна, яке б належало опису та арешту в рахунок погашення боргу. 15.10.2015р. державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого листа № 2-2313/2011 від 06.04.2012р. відповідно до п. 4 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» . Пунктом 2 в постанові зазначено, що виконавчий документ може бути предявлений повторно до 15.10.2016р. для виконання. Тобто стягувача не позбавляють права повторно предявити до виконання виконавчий документ, без скасування постанови про повернення виконавчого документу від 15.10.2015р.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Рішенням Уманського міськрайонного суду від 06 березня 2012 року позов ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3 (ПАТ ОСОБА_6») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з кредитним договором було задоволено і прийнято рішення :

« … Розірвати кредитний договір № U030 від 27 листопада 2006 року. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором U030 від 27 листопада 2006 року в сумі 85 494, 57 грн. ( вісім десять пять тисяч чотириста девяносто чотири гривні пятдесят сім копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» витрати по оплаті судового збору в сумі 854,95 грн. (вісімсот пятдесят чотири гривні девяносто пять копійок) та витрати по оплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ у розмірі 120 (сто двадцять) гривень. … ».

Рішення суду набрало законної сили 16 березня 2012 року.

Уманським міськрайонним судом Черкаської області 06.03.2012 року було видано виконавчий лист.

23.04.2012 р. державним виконавцем Уманського міського відділу ДВС ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження № 32243129 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3 банк» боргу в сумі 85 494,57 грн..

23.04.2012р. до Уманського відділку ЧООБТІ, МРЕВ та боржнику було направлено постанову про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

15.10.2015р. державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого листа № 2-2313/2011 від 06.04.2012р. відповідно до п. 4 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» .

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч.ч.2,3 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов"язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Отже за змістом вказаних норм закону, обов"язковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження є встановлення факту порушення прав заявника.

За роз"ясненнями п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в п.п.3-5 ч.7 ст. 82 Закону України про виконавче провадження, зокрема, зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, яким заявник обгрунтовує свої вимоги.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати заходів з примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Згідно ч. 2 та п.1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи: 1) виконавчі листи, що видаються судами, та накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону;

Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Згідно ч. 1, ч.2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та предявлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення. Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення пятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, повязаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.5 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст.22 цього Закону.

Відповідно до п.2 ч.1, п.1 ч.2 ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» інші виконавчі документи, до яких в силу п.1 ч.2 ст.17 вказаного Закону відносяться і виконавчі листи, що видаються судами, можуть бути пред'явленні до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Також, згідно п.1 ч.1, ч.ч.2,3 ст.23 ЗУ «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

З матеріалів справи вбачається, що по вказаному виконавчому провадженню, державним виконавцем проведено виконавчі дії з метою виконання рішення суду по виконавчому листу №2-2313-2011, 2/2318/314/2012 виданому 06.03.2012 року. Такі дії державного виконавця носять правомірний характер та вчинені у відповідності до вимог Закону України „Про виконавче провадження в звязку з цим, постанова головного державного виконавця Уманського МВ ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа від 15.10.2015 року є законною, оскільки відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 3, 18, 20, 24 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 386 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні скарги Публічного ОСОБА_3 Товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» на постанову державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управляння юстиції ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.В. Мазуренко