Справа №588/342/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Маслов В. В.
Номер провадження 22-ц/788/6/16 Суддя-доповідач - Гагін М. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Попруги С. В. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря судового засідання Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 15 червня 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 01 вересня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0.

У подальшому, згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17 вересня 2008 року були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк».

Відповідно до умов вказаного кредитного договору, банк надав відповідачу - ОСОБА_4 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у сумі 37250 швейцарських франків, а відповідач зобов'язувалась повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 30 червня 2025 року згідно з Графіком погашення кредиту (Додаток №1 до Кредитного договору), та сплачувати протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 7,99% річних.

Відповідно до Додатку № 1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно було відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору.

Погашення нарахованих процентів, згідно з п. 1.3.4. кредитного договору, повинно було здійснюватись з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти.

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі.

Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору банк надав ОСОБА_4 кредит (транші) шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1 для подальшого їх використання за цільовим призначенням.

Натомість, відповідач, всупереч умов кредитного договору з березня 2014 року не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту у встановлені кредитним договором строки та розмірі, у зв'язку з чим, станом на 25 лютого 2015 року за нею утворилась заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, що становить - 24176,03 швейцарських франків, з яких: 22571,59 швейц. франки - кредитна заборгованість; 1604,44 швейц. франка - заборгованість по процентам; сума заборгованості по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредитом становить - 11637,56 грн., з яких: 7087,26 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 4550,30 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №37880 від 01 вересня 2006 року, відповідно до умов якого ОСОБА_3 зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_4 усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору.

Просило стягнути із відповідачів солідарно всю суму заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 15 червня 2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 01 вересня 2006 року:

- по поверненню кредиту та процентам в розмірі - 24176,03 швейцарських франків, що за курсом НБУ від 15 червня 2015 року складає 545640,84 грн.

- по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит в розмірі - 11637,56 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно судові витрати в розмірі 3654 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому доводить, що банк не повідомив позичальника та поручителя за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки, тому дане збільшення було здійснено в односторонньому порядку внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності в частині збільшення розміру нарахованих процентів за користування кредитними коштами.

Вказує, що згідно довідки розрахунку за кредитним договором банк нарахував плату за користування кредитом за ставкою 15,98% річних на прострочену суму боргу, а повинен нараховувати за ставкою 7,99% річних за весь період. Отже, банк неправомірно нарахував розмір відсотків за підвищеною відсотковою ставкою у більшому розмірі, ніж передбачено договором, тому сума відсотків повинна бути перерахована та зменшена з урахуванням відсоткової ставки 7,99 річних, на що не звернув уваги суд першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Особи, які брали участь у розгляді справи, належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, проте своїм процесуальним правом на участь у ньому не скористалися, їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 порушила умови кредитного договору, а тому вимога позивача про солідарну відповідальність відповідачів ґрунтується на положеннях ст.ст.526, 530, 1050 ЦК України та умовах договорів кредиту та поруки.

Проте, повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції неможливо, оскільки цих висновків суд дійшов при неповному з'ясуванні обставин справи та помилковому застосуванні норм матеріального та процесуального права, що відповідно до п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення у частині задоволенні позову до поручителя з огляду на таке.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до положень ст.ст.207, 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 вересня 2006 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0.

Відповідно до п. 1.1. умов вказаного кредитного договору, ПАТ «УкрСиббанк» зобов'язувався надати ОСОБА_4 (позичальнику), а позичальник зобов'язувався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 37250,00 швейцарських франків та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором.

Згідно п.1.3.1. кредитного договору за використання кредитних коштів протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлювалась у розмірі 7,99% річних.

Відповідно Додатку № 1 до кредитного договору, погашення кредиту повинно було відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору.

Погашення нарахованих процентів, згідно з п. 1.3.4. кредитного договору, повинно було здійснюватись з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір поруки №37880 від 01 вересня 2006 року, відповідно до умов якого (п.1.1) поручитель - ОСОБА_3 взяв зобов'язання перед кредитором відповідати за виконання позичальником, усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору №0 від 01 вересня 2006 року, як існуючих, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі та відповідно до п. 1.5. Кредитного договору надав ОСОБА_4 кредит (транші) шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1 у банку для подальшого їх використання за цільовим призначенням.

Проте, ОСОБА_4 всупереч умов кредитного договору з березня 2014 року не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту у встановлені кредитним договором строки та розмірі, у зв'язку із чим, згідно розрахунку позивача станом на 25 лютого 2015 року за нею утворилась заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, що становить - 24176,03 швейцарських франків, з яких: 22571,59 швейцарських франків - заборгованість по кредиту, в тому числі 1968,41 швейцарських франків простроченого кредиту за період з 01 квітня 2014 року по 25 лютого 2015 року; 1604,44 швейцарських франків процентів за користування кредитом за період з 30 травня 2014 року по 30 січня 2015 року, 7087,26 грн. пені за порушення строків повернення кредиту та 4550,30 грн. пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом за період з 17 березня 2014 року по 25 лютого 2015 року.

Вірно встановивши обставини справи щодо розміру заборгованості позичальника перед банком, суд першої інстанції не дав належної оцінки умовам договору поруки та вимогам закону про підстави її припинення.

Відповідно до п.9.2 кредитного договору його сторони погодили порядок збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом, зокрема у разі неналежного його виконання, шляхом надіслання кредитором боржнику відповідного повідомлення, що і було зроблено позивачем листом від 22 лютого 2008 року, який отримала ОСОБА_4 05 березня 2008 року (а.с.243-245).

З огляду на допущену ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором та відповідно до п.9.2 кредитного договору позивач збільшив з 31 березня 2010 року удвічі процентну ставку за користування кредитом, тобто з 7,99 до 15,98, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості.

У той же час, сторони договору поруки від 01 вересня 2006 року погодили у пункті 2.1, що кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору з позичальником, унаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Із конструкції ст.554 ЦК України випливає, що хоча поручитель і пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, але він є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Це підтверджується його правом висувати заперечення проти кредитора і в тому разі коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч.2 ст.555 цього Кодексу).

За положеннями ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих письмових доказів узгодження банком з поручителем збільшення удвічі процентної ставки за кредитом , внаслідок чого відбулося збільшення обсягу його відповідальності, то зазначені обставини припиняють поруку відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України і є підставою для відмови у задоволенні позову до ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги про ненадання позивачем доказів на підтвердження розміру заборгованості не ґрунтуються на законі, оскільки за змістом ст.ст.10, 60 ЦПК України та ст.545 ЦК України саме боржник має довести належне виконання ним свого обов'язку.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 15 червня 2015 року у даній справі у частині задоволення позову до ОСОБА_3.

Відмовити Публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» у позові до ОСОБА_3.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набрало законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -