Справа № 489/6709/15-ц
Номер провадження 2/489/202/16
РІШЕННЯ

Іменем України

18 березня 2016 року місто ОСОБА_1

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (далі-позивач) до ОСОБА_3 (далі-відповідач 1), ОСОБА_4 (далі-відповідач 2) про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на частку будинку в порядку спадкування,

встановив

В жовтні 2015 позивач звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що її батько за життя не оформив свої спадкові права. Через що після його смерті позивач не має можливості отримати у власність спадкове майно, яке залишилось після смерті батька.

Просила суд визнати за позивачем право власності на спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_5

Ухвалою суду від 15.01.2016 об'єднано в одне провадження позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування з вимогами про встановлення факту, що ОСОБА_6 є сином ОСОБА_7 та встановлення факту, що ОСОБА_5 прийняв спадщину після померлого ОСОБА_7

Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримала, просила задовольнити позов.

Відповідач 1 в судовому засіданні позов визнала, просила задовольнити позов.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні позов визнав частково, проти встановлення факту родинних відносин не заперечував, просив відмовити в задоволенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_7 помер 15.10.1948.

Як вбачається з матеріалів справи після його смерті прийняли спадщину його дочки (ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_9 В.), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 21.12.1965.

Позивач стверджує, що у ОСОБА_7 був ще син, який є батьком позивача.

Відповідно до свідоцтва про народження серії ЯЭ №302002 батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_10 та ОСОБА_11. Місце народження: с. Водопій, Миколаївської області.

Згідно з свідоцтвом про народження серії ЯБ №018537 ОСОБА_12 народилась теж в с. Водопій Миколаївської області. Батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_13.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в прізвищі "Долгонюк" допущено описку, правильно - "Долганюк". Варіювання прізвища "Долгонюк" - "Долганюк" простежується і в анкеті вступаючого кандидатом в члени КПРС.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин.

На підставі п.7 ОСОБА_14 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №5 «Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчинюють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника і т. д

Такий факт має породжувати юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо. Встановлення в судовому порядку факту родинних відносин необхідно заявникові для оформлення спадкових прав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач наголошував на необхідності встановлення факту родинних відносин між її батьком та дідусем саме з метою подальшого оформлення своїх спадкових прав.

Суд вважає, що надані позивачем докази є об'єктивним та достатнім для встановлення факту того, що ОСОБА_5 є сином ОСОБА_7 Окрім цього, відповідачі визнали позов в цій частині.

Крім того, позивач просила суд встановити факт, що ОСОБА_5 прийняв спадщину після ОСОБА_7, який помер 15.10.1948.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АС №014045 ОСОБА_5 помер 12.05.2007.

Відповідно до свідоцтва про право власності на домоволодіння будинок за адресою: вул. 5 Нагірний провулок, 3 в м. Миколаєві належало ОСОБА_7.

Згідно з Свідоцтвом про право на спадщину свої спадкові права на спадщину після смерті ОСОБА_7 отримали його дочки ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_9 3/4 частки житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться в м. Миколаєві по вул. 5 Нагірний провулок, 3, 1/4 частка цього ж будинку залишається відкритою до оформлення в правах спадщини сином померлого.

Відповідно до договору від 11.03.1966 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подарували ОСОБА_1 належні їм на праві власності 2/4 частки житлового будинку та надвірних споруд, що знаходяться за адресою: вул. 5 Нагірний провулок, 3 в м. Миколаєві.

Згідно з договором від 10.05.1966 ОСОБА_12 подарувала ОСОБА_8 належну їй 1/4 частки житлового будинку та надвірних споруд, що знаходяться за адресою: вул. 5 Нагірний провулок, 3 в м. Миколаєві.

Відповідно до виписки з рішення від 01.02.1972 встановлено такі долі домоволодіння за адресою: вул. 5 Нагірний провулок, 3 в м. Миколаєві: ОСОБА_7 - 8/100, ОСОБА_12 - 20/100, ОСОБА_15 - 72/100 часток.

Такий розподіл часток вказаного домоволодіння підтверджується Свідоцтвами про право приватної власності на житловий будинок.

До 1963 року діяв ЦК України 1922 року. Оскільки спадщина відкрилася під час дії вказаного закону, правовідносини по даний справі слід розглядати згідно норм ЦК УРСР 1922 року. На підставі Указу Президії Верховної ради УРСР «Про зміни Цивільного кодексу УРСР» від 17.12.1945 року, внесено зміни до інститутів спадкового права, і в новій редакції буди викладені ст.418,420-424, 429, 430 та 433. А також Положенням про державний нотаріат УРСР, затвердженим ОСОБА_14 Народних комісарів 09.08.1944 року.

Відповідно до зазначених норм при спадкуванні за законом спадкове майно ділилось на рівні частки між особами, які закликались до спадкування. Спадкоємцями за законом першої черги були діти, другий з подружжя, що пережив спадкодавця та непрацездатні батьки померлого, а також інші непрацездатні, що стояли на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Спадкоємець, який не бажав приймати спадщину та був присутній у місці відкриття спадщини, повинен був протягом трьох місяців з дня відкриття спадщини заявити нотаріальному органу про відмову від спадщини.

При цьому а) при неявці спадкоємця в перебігу шести місяців з дня відкриття спадщини; б) при відмові спадкоємця від прийняття спадщини; в) при позбавленні заповідачем спадкоємця права на спадкування відбувалось прирощення спадкової частки. Тобто, у всіх зазначених випадках в інших спадкоємців, які закликались до спадкування, виникало право на частку відпалого спадкоємця, «право прирощення».

Як встановлено в рішенні суду від 29.10.2014 ОСОБА_5 на час смерті свого батька ОСОБА_7 не досяг повноліття (19 років) та мешкав разом із батьком у будинку № 3 по провулку 5-й Нагірний у м. Миколаєві. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Таким чином, ОСОБА_5 був особою, що закликалася до спадкування після смерті ОСОБА_7, він спадщини не відмовлявся, а тому вважається таким, що прийняв спадщину.

Згідно Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 15.02.1972 року згідно рішення Миколаївської міської ОСОБА_14 депутатів трудящих № 100 від 01.02.1972 року, ОСОБА_7 належить на праві власності 8/100 часток житлового будинку, з відповідною частиною господарських будівель та споруд, за адресою провулок 5 Нагірний, 3 у м. Миколаєві.

За таких обставин, частка померлого ОСОБА_7, яку прийняв в порядку спадкування та не оформив його син ОСОБА_5, складає на цей час 8/100.

ОСОБА_5 помер 12.05.2007 року. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 8/100 часток житлового будинку, з відповідною частиною господарських будівель та споруд, за адресою провулок 5 Нагірний, 3 у м. Миколаєві.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії VIII-УР №434540 25.06.1965 зареєстрували шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_16.

Відповідно до свідоцтва про народження серії VI-УР №1493605 позивач є дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_16

Позивач змінила прізвище на "Кравець" в результаті укладення шлюбу (свідоцтво про укладення шлюбу серії 1-ФП №485165).

Відповідно до заяви від 06.10.2007 дружина померлого відмовилась від належної їй частки спадщини на користь дочки ОСОБА_2

Спадкоємцями першої черги за законом, після смерті ОСОБА_5, є його доньки: ОСОБА_5 (після реєстрації шлюбу - ОСОБА_2) ОСОБА_17 та ОСОБА_5 (після реєстрації шлюбу - Безугла) ОСОБА_18.

Як вбачається з свідоцтв про право на спадщину на інше майно позивачу видано свідоцтво на 1/2 частку спадщини.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку має місце спадкування за законом.

ОСОБА_14 Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.09.2015 (а. с. 48). Тому єдиним засобом захисту її права є звернення до суду з вимогою про визнання права власності.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме щодо встановлення фактів та визнання права власності на 4/100 часток спірного будинку, оскільки позивач успадкувала 1/2 частку спадщини після ОСОБА_5

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на частку будинку в порядку спадкування - задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_5 є сином ОСОБА_7.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_5 прийняв спадщину після ОСОБА_7, який помер 15.10.1948.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 4/100 частки житлового будинку №3 по пров. 5 Нагірному в м. Миколаєві в порядку спадкування за законом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв