АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

18 серпня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Крижанівської Г.В., Чобіток А.О.

при секретарі - Юрченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Українська Акціонерна страхова компанія «АСКА», Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АСКО ДС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року про забезпечення позову,

встановила:

у квітні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року у справі було відкрито провадження.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року було задоволено заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову, накладено арешт на належний відповідачу автомобіль марки «Шевроле Лачетті».

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно відповідача та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак, такий висновок суду зроблений із порушенням норм процесуального права.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України встановлено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, в додатках до позовної заяви було вказано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, проте матеріали справи вказаної заяви не містять. Акт про відсутність доданих до позовної заяви документів у матеріалах справи також відсутній.

Як роз'яснено пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Враховуючи викладене, судом було розглянуто питання про забезпечення позову із порушенням норм процесуального права, а тому ухвала підлягає скасуванню із направленням питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303,304,313, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року скасувати та направити питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді

№ справи: 755/5961/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9120/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Арапіна Н.Є.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.