Справа № 541/286/16-ц
Провадження №2/541/303/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 березня 2016 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої, судді - Куцин В. М.,

при секретарі - Борисенко М. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 25 листопада 2006 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області із ОСОБА_2, актовий запис № 383.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25 листопада 2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу є дитина, донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з ним, перебуває на його утриманні. Вихованням доньки він займається особисто, а на час перебування в зоні АТО, дитина проживає з його батьками. Шлюбні відносини припинені більше п'яти років, оскільки відповідач всупереч своїм сімейним обов'язкам не опікувалась ні донькою, ні інтересами сім'ї , постійно виникали суперечки. З 2011 року відповідач взагалі пішла з дому, залишивши доньку на його утриманні. Сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечитиме його інтересам.

В судове засідання позивач не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, шлюб просить розірвати. (а.с. 6).

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, просила шлюб розірвати, суду пояснила, що вони дійсно з чоловіком з 2011, 2012 року проживають окремо. Вона проживає та працює в м. Києві, не має змога забрати дитину, тому дитина знаходиться у батьків позивача. Вона постійно піклується про дитину, спілкується з нею та допомагає її утримувати. Спору про місце проживання дитини між ними не виникало, оскільки дитина проживає з батьками позивача за їхньою взаємною згодою. Позивач після знаходження в зоні АТО залишився проживати в м. Маріуполь. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «ОСОБА_2».

Заслухавши відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до положень статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб(не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним,тому позов підлягає до задоволення.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 заявила, що вона бажає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем «ОСОБА_2», суд вважає за необхідне залишити відповідачу прізвище «ОСОБА_2».

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі вищевказаного підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 гривня 20 копійок - судових витрат понесених позивачем при зверненні до суду (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 62, 64, 88, ч.4 ст.174, 208, 209, 213-215, 294 ЦПК України, cт.105, 110, 112, 113,114 СК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, укладений 25 листопада 2006 року між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №383- розірвати.

Шлюб припиняється у день набрання рішенням суду законної сили.

При реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище «ОСОБА_2».

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки с. Великі Сорочинці, Миргородського району, Полтавської області, зареєстрованої АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого АДРЕСА_2 понесені судові витрати в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з часу отримання копії рішення через Миргородський міськрайонний суд до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя: В. М. Куцин