Справа № 570/3910/14-ц
Номер провадження 2/570/14/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2016 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

при секретарі Захарук Г.Л.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача, адвоката Курганської О.В.

представника відповідача, адвоката Грозіка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне

цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділення частки майна в натурі , визнання права власності на виділений об"єкт,

в с т а н о в и в :

У зв'язку з тим, що позивачу належить ? ідеальної частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1, між ним та відповідачем не досягнуто згоди щодо поділу житлового будинку в натурі, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про виділ йому в натурі ? частини житлового будинку та визнання за ним права власності на виділені приміщення.

До початку розгляду справи по суті ОСОБА_1 подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить визнати за ним право власності на ? частину земельної ділянки, на якій розміщений житловий будинок із виділенням її в натурі та визнати за ним право власності на будівельні матеріали та обладнання, використані під час проведення прибудови літера "а-3", яка здійснена ним та за його рахунок.

Після отримання висновку судової будівельно-технічної експертизи просить виділити йому ? частину житлового будинку АДРЕСА_2 за 1-м варіантом експертизи, виділити йому у власність земельну ділянку площею 0,0625 га згідно із схемою розподілу № 3, визнати за ним право власності на квартиру № 1 у складі приміщень: кімнати 1-4 площею 12,9 кв.м., кімнати 1-5 площею 14,4 кв.м., визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0625 га геометричними розмірами по периметру 23,47; 39,12; 10,68; 12,15; 15,92 (схема № 3), визнати за ним право власності на будівельні матеріали та обладнання, використані під час проведення прибудови літера "а-3".

В подальшому, у зв'язку із отриманням відповідачем свідоцтва про право на спадщину на усю спірну земельну ділянку та реєстрацією права власності на неї, позивач збільшив позовні вимоги та просить також визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину від 28 травня 2015 року на спірну земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 та скасувати запис про реєстрацію права власності на неї.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних у позові та заявах про збільшення позовних вимог.

Представник позивача, адвокат Курганська О.В., у судовому засіданні позов підтримала, вважає, що виділ частини житлового будинку та земельної ділянки у власність позивачу є технічно можливим, висновком експерта визначено варіант 1 такого виділу, який дуже наближений до ідеальної частки позивача, і права відповідача не порушує. Вказує, що у позивача як співвласника житлового будинку виникло також право власності на частину земельної ділянки пропорційно до його частки у праві власності на житловий будинок - ? та на будівельні матеріали і обладнання, використані на добудові, яка проведена позивачем та за його рахунок, і розташована зі сторони будинку, якою користується позивач. Також вважає, що слід визнати недійсним отримане відповідачем свідоцтво про спадщину на всю земельну ділянку та скасувати його державну реєстрацію, оскільки, це сталося під час вирішення справи в суді, та порушує права позивача на земельну ділянку як співвласника житлового будинку. Вважає, що заперечення представника відповідача проти позову не заслуговують на увагу, так як не підтверджені належними доказами. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав. Будучи допитаним за правила свідка, показав, що він бачив як його дід, ОСОБА_1, сам мурував добудову до будинку із цегли, яка була у нього у дворі, і ніяких помічників із ним не було. Цеглу дід брав від розбирання старої огорожі біля церкви. Того, щоб позивач привозив цеглу він не бачив. Шифер дід брав із того, що зняв із хати, дошки замовляв на пилорамі, а балки заготовляв у лісі. Здійснення добудови дід пояснював тим, що поки буде здоров'я, то буде збільшувати будинок. Будинок на той час мав два входи. Його дядько, позивач по справі, там бував і допомагав діду з бабою, садив частину огорода, яку ті йому давали. Відповідач зазначив, що своїх коштів у добудову він не вкладав, однак вважає, що ця добудова була виконана його дідом, і він як спадкоємець має право на спірні будівельні матеріали. Не погоджується також із висновком експертизи, якою безпідставно передбачено виділення земельної ділянки під добудовою позивачу і залишення у спільному користуванні вбиральні, розташованої на його земельній ділянці. Просить в позові відмовити.

Представник відповідача, адвокат Грозік І.І., позов також не визнав. Вважає, що позов безпідставний, власником усієї земельної ділянки є ОСОБА_5, якому також належать і проведена до будинку незавершена добудова, тому позивачу не може бути виділена ? частина земельної ділянки та не може бути визнано за позивачем право власності на будівельні матеріали та обладнання, які до того ж не конкретизовані. Вважає, що висновок експерта не відповідає вимогам чинного законодавства, не враховує вимог ДБН при поділі, тому не є належним доказом. В позові просить відмовити.

Свідок ОСОБА_6, дружина позивача, показала суду, що у с.Голишів є будинок батьків її чоловіка, які робили заповіт на двох дітей: дочку та сина, а її чоловіка. З дозволу батьків вони з чоловіком почали робити добудову до будинку. Цеглу її чоловік брав за місцем роботи на м'ясокомбінаті в рахунок зарплати. У травні 2009 року вони залили фундамент із тієї сторони будинку, яку їм дали батьки, щоб зробити собі добудову. У серпні 2010 року вони почали мурувати зруб, мурував дід, а її чоловік та їхні сини допомагали йому. Навесні 2010 року вони купили шифер із розібраної хати у людей, а також кілька листів шиферу купили у сусідки по будинку ОСОБА_7. У 2010 році вони привозили робітників, щоб ті накрили дах у добудові. В той час її чоловік жив у селі з батьками. Підтвердила, що дійсно батьки чоловіка кілька разів брали цеглу від розбирання огорожі церкви, але то була червона цегла, а добудову вони виконали із їхньої білої цегли. Показала, що всі необхідні для добудови будівельні матеріали, купував її чоловік: 9 балок по 30 грн., шифер 60 шт. по 5 грн., пісок та цемент по 40 грн. ОСОБА_5 участі у добудові не приймав, і жодного разу під час проведення робіт він не приїжджав. Після смерті баби, дід склав на ОСОБА_8 заповіт, але чому їй невідомо. Після смерті баби у 2011 році ОСОБА_5 вивіз з двору наявні там будівельні матеріали: дошки, цеглу, а також розібрав перегородки у добудові, і ту цеглу також вивіз. Вказує, що після смерті свекра, ОСОБА_5 не допускає їх до будинку, не дає можливості користуватися ним та обробляти земельну ділянку.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що з позивачем він працював понад десять років на м'ясокомбінаті. ОСОБА_1 часто відпрошувався у нього з роботи, щоб поїхати в село допомогти батькам. Коли на підприємстві виникли борги по зарплаті, то в рахунок зарплати дозволяли розбирати перегородки в цехах, які були в аварійному стані і по накладних відпускали своїм працівникам силікатну білу цеглу. Таку цеглу брав і ОСОБА_1 Це було в 1999-2001 роках, він тоді працював начальником цеху і мав відносини до розрахунків по зарплаті з працівниками, тому знає про це. Все це оформлялося через бухгалтерію, однак архіви не збереглися і з цього приводу була якась справа у правоохоронних органів. На даний час підприємство ліквідоване.

Свідок ОСОБА_10, яка проживає через дві хати від спірного житлового будинку, показала, що в с.Голишів у позивача є батьківська хата, до якої він з дозволу батьків зробив добудову, в тій хаті він останнім часом жив з батьками. Його племінник ОСОБА_5 при житті баби в село не їздив, а як баба померла, то почав 1-2 рази на тиждень приїжджати до діда. Свідок пояснила, що добудову почали робити в 2009 році, мурував батько позивача, а позивач зі своїми синами йому все подавали. Також свідок бачила як чужі люди накривали добудову, як позивач привозив меблі, балки із с.Застав'я, брав у сусідки ОСОБА_7 шифер, бачила як привозили білу цеглу, яка зберігалася на дорозі, і з якої зроблена добудова. Показала, що її батько, який мав коня, допомагав позивачу привозити балки, двері, пісок, шифер. Також свідок бачила насип піску на дорозі, і як позивач підвозив велосипедом цемент із магазину. Також пояснила, що біля церкви розбирали паркан із червоної цегли, але чи брав ту цеглу батько позивача вона не знає.

Свідок ОСОБА_11 показала суду, що по сусідству із нею знаходиться батьківська хата позивача, яка по заповіту батьків мала бути на двох: на сина та дочку, позивача по справі та його сестру ОСОБА_12 Батькам все допомагав позивач, який працював раніше на м'ясокомбінаті, і мати хотіла, щоб він добудував для себе веранду. У добудові батько приймав участь, але всі матеріали купував позивач, який за все розраховувався. Дід мурував, а ОСОБА_4 із своїми синами допомагав. Вона живе через дорогу від спірного будинку і бачила як позивач привозив цеглу, як машиною привозили пісок, бачила як накривали добудову і брали шифер у сусідки ОСОБА_7. Двері нові вхідні ставив позивач. Відповідач ОСОБА_5 участі у будівництві не приймав. Мати ОСОБА_1 говорила, що це добудова для сина, а після її смерті відповідач підговорив діда, щоб той не пускав позивача в будинок. Також свідок повідомила, що бачила як ОСОБА_5 машиною вивіз дошки 2-3 куби, які були в дворі накриті шифером, а також бачила, що були розібрані перегородки в добудові.

Свідок ОСОБА_13 повідомив, що на прохання свого сусіда по квартирі ОСОБА_4 він 5-6 років тому робив дах на добудові з білої силікатної цегли. Коли шиферу не вистачило, то 10-15 листів вони брали у сусідів напроти. Інших робіт він не виконував. Бачив, що тоді були дід та баба, сестру позивача не бачив.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що на прохання позивача він допомагав вантажити бувший у використанні шифер у машину. Цей шифер ОСОБА_1 купував у ОСОБА_17. Потім разом із ОСОБА_13 допомагав крити добудову до будинку в с.Голишів. Там був ОСОБА_4 і його сини. Також був присутнім дід, але він їм не допомагав. Показав, що коли шиферу не вистачило, то вони десь 10 листів брали у сусідки. Тоді він не бачив ні сестри позивача, ні племінника.

Свідок ОСОБА_12, яка доводиться матір'ю відповідача, показала суду, що вона проживає у смт.Клевань, її батько власними силами та за власний рахунок зробив до будинку прибудову, яка незавершена. Вказує, що добудову мурував сам батько, який також купував усі необхідні будівельні матеріали. Цеглу батько брав від розбирання паркану церкви, який був із червоної та білої цегли. Накривати прибудову приїжджав кум брата, але брат ніяких будівельних матеріалів не привозив. Зазначила, що її брат ОСОБА_1 в будинку не проживав, а лише приїжджав переночувати, однак мати прописала його в будинку. Пояснила, що брат користувався однією кімнатою і незакінченою прибудовою. Будинок має два входи.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Рівненського районного суду від 08 липня 2013 року по справі № 1716/2205/2012 ОСОБА_1 належить ? частина житлового будинку АДРЕСА_3. Право власності на цю частину будинку за позивачем зареєстроване в КП "РОБТІ" реєстровий номер №1-188-187.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 15.02.2016 року по справі № 1716/2205/2012 апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_12 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 08 липня 2013 року закрито у зв'язку із тим, що вона не є особою, що має право на оскарження даного рішення.

Відповідно до Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_4, виготовлений 28.08.2013 року вбачається, що житловий будинок зареєстрований за ОСОБА_4 ?, ОСОБА_1 ? та має в наявності два окремих входи та самочинну незавершену добудову літера "а-3" з боку житлових кімнат 1-5 та 1-4.

Земельна ділянка, на якій розміщений вказаний житловий будинок, кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,25 га на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого 10.11.2009 року, належала ОСОБА_1.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 41526970 від 31.07.2015 року земельна ділянка площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) реєстраційний номер 46 в с.Голишів Рівненського району з кадастровим номером НОМЕР_1 зареєстрована за ОСОБА_8 на підставі Свідоцтва про право на спадщину серія та номер 1-446, виданого 28.05.2015 року Рівненською районною державною конторою, номер запису 9836462 від 28.05.2015 року з розміром частки 1.

Відповідно до Висновку № 7119-7122 судової будівельно-технічної експертизи, складеної 12.06.2015 року судовим експертом ОСОБА_15 Волинського відділення Львівського НДІСУ за першим варіантом без перепланування приміщень запропоновано співвласнику ? ідеальної частки виділити (синій колір на схемі розподілу № 1) кімнату 1-4 площею 12,9 кв.м., кімнату 1-5 площею 14,4 кв.м., ? огорожі, а вбиральню (літ."Г") залишити у спільному користуванні співвласників. Решту приміщень і господарських будівель виділити співвласнику ? ідеальної частки. В запропонованому варіанті розподілу житлового будинку співвласнику ? ідеальної частки необхідно прибудувати допоміжні приміщення коридору, кухні, комори та санвузла, але за наявності незавершеної прибудови (літ."а-3") та дверного прорізу з приміщення кімнати 1-4 в прибудову, що являється самостійним входом можливе її використання для влаштування допоміжних приміщень у відповідності з вимогами будівельних норм. Виділити ? частину присадибної земельної ділянки з геометричними розмірами по периметру 23,47; 39,12; 10,68; 23,31; 12,15; 15,92 площею 0,0625 га, зображений на схемі розподілу № 3.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_15 висновок підтримала в повному обсязі і пояснила, що для проведення експертизи за її клопотанням були надані усі необхідні документи, а поставлені судом питання відповідали встановленим вимогам для такого виду експертиз. Вказує, що при проведенні експертизи нею враховані вимоги будівельних норм і правил. Зазначила, що незавершена добудова являється самочинною, але вона врахувала її розташування, так як при виділі земельної ділянки необхідно враховувати усі наявні будівлі, а вбиральню запропонувала залишити у спільному користуванні, так як будинок не обладнаний санвузлом. Нею визначено оціночну вартість будинку і надвірних будівель витратним підходом, тому її необхідно рахувати як ринкову вартість.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном.

Частиною 1 статті 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Аналогічні положення закріплені і в ч.2 ст.1278 ЦК України, згідно якої кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

В постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 року у справі № 6-12цс13 зазначається, що установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них. Виходячи з аналізу норм ст.ст.183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійними виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, позивач має право на виділ свої частки в будинковолодінні, такий виділ згідно висновку експерта є можливим. Висновок експерта є обґрунтованим і сумніву у суду не викликає. Суд не може взяти до уваги доводів представника відповідача про те, що висновок експерта не відповідає вимогам закону, оскільки ґрунтовних доводів чому висновок судової будівельно-технічної експертизи № 7119-7122 від 12.06.2015 року не відповідає вимогам закону та з порушенням яких норм права він був проведений, а також належних та допустимих доказів на спростування висновків експерта ні відповідач, ні його представник суду не надали.

В зв'язку з тим, що позивач має право власності на частину будинковолодіння, то до нього має перейти і право власності на відповідну частину земельної ділянки. Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно із ч.4 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі, споруди.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.152 Земельного кодексу України власник землі або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г-1) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом способів.

Відповідач ОСОБА_5 набув право власності на ? частини житлового будинку та цілу частку земельної ділянки, на якій розміщений житловий будинок. Тобто, право на землю набуте відповідачем з порушенням вимог земельного законодавства, при цьому було порушене речове право на цю спірну земельну ділянку ОСОБА_1, тому право позивача на землю підлягає захисту в судовому порядку.

Оскільки позивачу ОСОБА_1 належить ? частина житлового будинку з надвірними будівлями, то йому має належати і відповідна частина земельної ділянки, на якій розташований будинок, і ця частка земельної ділянки також підлягає виділу. Вирішуючи питання про виділ в натурі ? частини житлового будинку та ? земельної ділянки позивачу за першим варіантом висновку експерта, суд виходить із того, що такий виділ є технічно можливий без перепланування та наближений до ідеальної частки позивача, враховує можливість нормального користування будинком та здійснення його належного утримання обома співвласниками, розташування господарських будівель і споруд, можливість проходу і проїзду на вулицю обох співвласників. При цьому, суд вважає, що вбиральню залишати у спільному користуванні позивача та відповідача немає потреби, оскільки вона розміщена на земельній ділянці, яка залишається у власності відповідача, а позивач має технічну можливість влаштувати вбиральню на частині земельної ділянки, виділеної у його власність. При такому варіанті на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація за відхилення від ідеальної частки в сумі 1686,75 грн.

Також підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 28.05.2015 року, згідно якого ОСОБА_5 успадкував цілу земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, та скасування запису про реєстрацію права власності на неї за ОСОБА_8, оскільки земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, належить співвласникам будинку пропорційно до розміру їх частко у праві власності на домоволодіння.

Відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Як зазначено в п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Належним способом захисту порушеного права позивача є визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку та скасування запису в державному реєстрі про реєстрацію права власності, яке є похідним від видачі свідоцтва.

Тепер щодо позовної вимоги про визнання права власності на будівельні матеріали та обладнання, використані на проведення незавершеної будівництвом прибудови, позначена літерою "а-3", до житлового будинку на АДРЕСА_5

Згідно ч.4 ст.357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із роз'ясненнями, наданими в п.п.15, 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" до завершення будівництва (створення майна), яке підлягає державній реєстрації, право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Виходячи із змісту наведених норм, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Аналізуючи в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку, що позивач зі згоди своїх батьків здійснив самочинну добудову до будинку власними силами та за власний рахунок, оскільки із наданих ним доказів суду вбачається, що він працював, мав достатній прибуток. Про це ствердили і свідки в судовому засіданні. Зазначена добудова розміщена зі сторони входу в будинок, якою фактично користується позивач та з часу виникнення права спільної часткової власності на житловий будинок його батько, а спадкодавець відповідача - ОСОБА_1 з позовом про визнання за ним права власності на цю добудову чи використані на будівництві матеріали, обладнання не звертався.

Доводи представника відповідача про те, що самочинну добудову було здійснено не за кошти позивача, а за кошти його батька, який являється спадкодавцем ОСОБА_8, на увагу не заслуговують оскільки, належними доказами не доведені. Самочинна добудова знаходить з протилежної сторони будинку, якою користувався позивач, і ніяким чином не порушує права та інтереси відповідача. При цьому право власності на цю добудову у спадкодавця за його життя не виникло і вона не входить до спадкової маси, а з вимогами про визнання права власності на самочинну добудову (будівельні матеріали) у порядку спадкування відповідач до суду також не звертався.

Відповідно до п.3.1 роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування.

У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч.1 ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

А ст.60 цього ж Кодексу встановлює, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищенаведеного, приймаючи до уваги, що позивач є власником ? частини житлового будинку, господарських будівель та споруд на АДРЕСА_6 до нього перейшло право власності на ? частину земельної ділянки, на якій розміщений житловий будинок з надвірними будівлями, є технічна можливість виділити в натурі в об'єкт самостійної власності ? частину житлового будинку з надвірними будівлями та ? частину земельної ділянки, позивачем надано суду належні та допустимі докази здійснення ним та за його рахунок прибудови до будинку, ним обрано належний спосіб захисту порушеного права, який призведе до повного поновлення порушеного речового права на землю та частину житлового будинку з надвірними будівлями, не порушить права відповідача, тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, доведеним належними доказами, а тому підлягає до задоволення.

В зв'язку з задоволенням позову відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача мають бути стягнуті на користь позивача судові витрати, а саме сплачений при подачі позову до суду судовий збір і витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в загальній сумі 2820 гривень 60 копійок.

Крім того, враховуючи, що позивачу було відстрочено сплату судового збору у повному розмірі, з відповідача необхідно достягнути на рахунок держави недоплачений позивачем судовий збір на час подання позову, виходячи із кількості позовних вимог і вартості майна, визначеної у висновку експерта, за виключенням сплачених сум судового збору, зокрема:

-по житловому будинку достягнути судовий збір в сумі 288 грн. 47 коп. (532,07 грн. - 243,60 грн.);

-по земельній ділянці стягнути судовий збір в сумі 421,00 грн.;

-по вимозі про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину в сумі 487,20 грн.;

-по вимозі про скасування запису в Державному реєстрі речових прав в сумі 487,20 грн.,

а всього достягнути судовий збір в загальній сумі 1683 грн. 87 коп.

Керуючись ст.ст.3, 4, 11, 57, 59, 60, 88, 213-215, 223, 294, 295 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 317, 319, 331, 355-358, 364, 367, 392, 1218, 1278, 1301 Цивільного кодексу України, ст.ст.120, 152 Земельного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділення частки майна в натурі , визнання права власності на виділений об"єкт (з врахуванням заяв про уточнення і збільшення позовних вимог) - задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину земельної ділянки з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_7

Визнати за ОСОБА_4 право власності на будівельні матеріали та обладнання, використанні на проведення незавершеної будівництвом прибудови, позначена літерою "а-3" до житлового будинку на АДРЕСА_5

Виділити ОСОБА_4 у власність ? частину будинковолодіння на АДРЕСА_8 ним право власності на цю частину будинковолодіння, як на самостійний цілий об'єкт нерухомого майна за першим варіантом Висновку № 7119-7122 Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 12.06.2015 року без перепланування приміщень у виді ізольованої квартири № 1 у складі приміщень: кімнати 1-4 площею 12,9 кв.м., кімнати 1-5 площею 14,4 кв.м., ? огорожі № 1, що становить 24% від всього будинковолодіння.

В даному варіанті розподілу житлового будинку ОСОБА_4 необхідно прибудувати допоміжні приміщення коридору, кухні, комори та санвузла, але за наявності незавершеної будівництвом прибудови (літ."а-3") та дверного прорізу з приміщення кімнати 1-4 в прибудову, що являється самостійним виходом можливе її використання для влаштування допоміжних приміщень у відповідності з вимогами будівельних норм. Обом співвласникам влаштувати автономні інженерні мережі.

Стягнути із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 компенсацію за відхилення від ідеальних часток в будинковолодінні в сумі 1686 (одна тисяча шістсот вісімдесят шість) гривень 75 копійок.

Виділити ОСОБА_4 у власність ? частину земельної ділянки на АДРЕСА_9 площею 0,0625 га за 1 варіантом Висновку № 7119-7122 Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 12.06.2015 року з геометричними розмірами по периметру 23,47; 39,12; 10,68; 23,31; 12,15; 15,92, зображений на схемі розподілу № 3.

Визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину від 28 травня 2015 року реєстраційний № 1-446, видане на ім'я ОСОБА_8 державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори Кутецькою В.В. на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с.Голишів Рівненського району.

Скасувати запис номер 9836462 від 28.05.2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с.Голишів Рівненського району, проведеного на підставі Свідоцтво про право на спадщину від 28 травня 2015 року реєстровий № 1-446, видане на ім'я ОСОБА_8.

Стягнути із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 судові витрати по справі: сплачений судовий збір та оплату за проведення судової експертизи в загальній сумі 2820 (дві тисячі вісімсот двадцять) гривень 60 копійок.

Стягнути із ОСОБА_8 на рахунок НОМЕР_3, МФО 833017, ЄДРПОУ одержувача 38012756, код доходів 22030001, Банк ГУ ДКСУ в Рівненській області, ЄДРПОУ суду 26406260 недоплачений судовий збір в загальній сумі 1683 (одна тисяча шістсот вісімдесят три) гривні 87 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя Остапчук Л.В.