Справа №583/3581/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/708/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного підприємства « СІБ », директора ПП « СІБ » ОСОБА_5, третя особа : Управління житлово-комунального господарства Охтирської міської ради про спонукання до виконання зобовязання, повернення коштів, відшкодування збитків та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулась до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з даним позовом, в якому просила зобовязати Приватне підприємство « СІБ » ( далі ПП ) повернути кошти стягнуті з неї за неякісне надання послуг, виконати зобовязання щодо обслуговування її квартири, стягнути з ПП на її користь понесені матеріальні збитки в розмірі 50000 грн., а також 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивувала невиконанням ПП взятих на себе зобовязання по утриманню будинку №4 по пров. Лісний в м. Охтирка, що призвело до пошкодження належної їй квартири №50 внаслідок протікання даху, а також пошкодження плити перекриття на однією з кімнат.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені частково, зобовязано ПП провести поточний ремонт покрівлі над квартирою за №50 по пров. Лісному, 4 в м. Охтирка та плити перекриття над вікном кімнати зазначеної квартири. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПП на користь держави 1378 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на незаконність ухваленого рішення, порушення норм матеріального та процесуального права, просить його в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати, ухваливши нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Вважає, що судом порушено принцип рівності та змагальності сторін, безпідставно відхилялися її клопотання та письмові пояснення ОСОБА_6 Вказує, що вона судом не повідомлялась щодо винесення судових наказів про стягнення з неї заборгованості, що призвело до порушення її прав на захист. Зазначає, що відповідачем не доведено надання ним в період з 2005 року послуг з утримання вказаного будинку, в тому числі і проведення в 2013 року ремонту покрівлі. Вказує також, що обовязок призначення експертиз лежить саме на суду, оплата якої має проводитись відповідно до вимог Закону України « Про захист прав споживачів » виконавцем послуг, а питання визначення розміру понесених нею збитків не потребує спеціальних знать. Окрім того, зазначає, що встановлено порушення її прав як споживача послуг, а тому завдана в звязку з цим моральна шкода повинна бути стягнута з ПП.

Рішення суду в частині вирішення позовних вимог щодо зобовязання ПП провести поточний ремонт покрівлі над квартирою за №50 по пров. Лісному в м. Охтирка та плити перекриття над вікном кімнати зазначеної квартири сторонами в апеляційному порядку не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, яка підтримала доводи своєї скарги, пояснення відповідачів, які проти задоволення скарги заперечують, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільних справ Охтирського міськрайонного суду Сумської області №2-н-112/2011, №1813/4797/2012 ( провадження №2-н/1813/560/2012 ), перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є : неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону оскаржуване рішення відповідає не у повній мірі.

Ухвалюючи рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено не надання ПП в спірний період житлово-комунальних послуг. Кошти, стягнуті з позивачки за судовими наказами, не підлягають повернення, так як судові накази в установленому законом порядку скасовані не були. Позивачем не доведено також характер та розмір матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири. Укладений між сторонами договір не передбачає відшкодування моральної шкоди споживачеві в разі порушення зобовязання відповідачем.

Колегія суддів апеляційного суду частково погоджується з таким висновком місцевого суду. Зокрема, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини з приводу надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 ( т. 1, а.с. 45, 89-91 ).

На підставі договору про надання послуг з утримання будинків та прибудинкової території №4 від 16 березня 2006 року, укладеного з Управлінням житлово-комунального господарства Охтирського міськвиконкому, що є балансоутримувачем комунального майна міста та додатку №1 до нього, ПП надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій на території його обслуговування, в тому числі і буд. 4 по пров. Лісний в м. Охтирка ( т. 1, а.с. 21-24 ).

04 квітня 2007 року між ОСОБА_4 та ПП укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території ( т. 1, а.с. 20 ). Предметом даного договору є забезпечення ПП надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території у будинку №4 по вул. Лісній ( прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарнотехнічного обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо - п. 1.1 договору ). Даний договір укладений на 1 рік і вважається щороку продовженим ( п.п. 7.1 договору ).

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що :

відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник ( ст. 19 );

споживач має право : одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню … внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг ( ст. 20 );

виконавець зобов'язаний : забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору …; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством ( ст. 21 ).

Згідно рішень виконавчоо комітету Охтирської міської ради №235 від 25.07.2006 року та №74 від 20.05.2015 року, а також тарифів на послуги по утриманню будинку та прибудинкової території за адресою : пров. Лісний, буд. 4 в м. Охтирка, ПП надає наступні послуги : прибирання прибудинкової території, прибирання підвалів, прибирання технічних поверхів і підвалів, обслуговування систем диспетчеризації, технічне обслуговування внутрішньої системи тепло-водопостачання і каналізації, дератизація, обслуговування димовентиляційних каналів, поточний ремонт конструктивних елементів, інженерних систем і технічних пристроїв будинку, ремонт обладнання дитячих та господарських майданчиків, підготовка будинку до експлуатації в осінньозимовий період, електроенергія місць загального користування, аварійна служба тощо ( т. 1, а.с. 105-110, т. 2, а.с. 232-243 ).

В матеріалах справи містяться докази звернення 23.05.2007 року, 18.05.2009 року, 19.05.2009 року, 30.06.2009 року, 25.06.2012 року, 05.09.2012 року, 05.09.2013 року та 10.09.2013 року ОСОБА_4 до директора ПП з заявами, в яких вона просила провести перевірку стану покрівлі над її квартирою та усунути причини протікання ( т. 1, а.с. 15, 17, 19, 7682, 8587 )

В подальшому, зі скаргою щодо неналежного технічного обслуговування будинку ПП, ОСОБА_4 звернулась до міського голови м. Охтирка, перед зверненням до суду з даним позовом - 02 вересня 2015 року.

04.03.2016 року, вже у період знаходження справи в провадженні суду, позивачка склала акт-претензію ( т. 2, а.с.173 ), оскільки після дощу стеля знову стала протікати, чим вкотре було пошкоджено майно позивачки.

Відповідно до ч. 1, п. 1) ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками визнаються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушено, має право на відшкодування завданої йому шкоди.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 610, 611 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Звідси вбачається, що обовязок відшкодувати шкоду (збитки) слід повязувати з невиконанням або неналежним виконанням договірних зобовязань між споживачем та виконавцем, оскільки шкода, завдана порушенням договірних зобовязань, може відшкодовуватися за зазначеними нормами позадоговірних відносин тільки у випадках, прямо передбачених законом. Правовий аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що в разі наявності між сторонами договірних правовідносин, положення глави 82 ЦК України, якою передбачено відповідальність за шкоду, завдану виконавцем послуг, до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

Колегія суддів враховує правову позицію, що була сформульована Верховним Судом України у постанові від 27 квітня 2016 року за наслідками розгляду справи №6-261цс16 та яка є обов»язковою для судів України в силу положень ст. 360-7 ЦПК України.

У відповідності до вимог ст.ст. 10-11, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З наданих ПП матеріальних звітів по видам робіт ( т. 1, а.с. 112-123, 227-245, т. 2, а.с. 1-52 ) вбачається, що в період з 2012 року по 2015 рік ПП здійснювався поточний ремонт покрівлі будинку №4 по пров. Лісний в м. Охтирка, однак якість проведених робіт відповідач не контролював. Проведені роботи не забезпечили належного стану покрівлі будинку, а також плити перекриття над вікном кімнати вищезазначеної квартири. Як наслідок, після опадів, а також в період таїння снігу, житлове приміщення позивачки заливається. У квартирі пошкоджені стеля кімнат та інших приміщень, стіни, є ураження пліснявою, підвищена вологість, низька температура повітря, що, у сукупності, унеможливлюють нормальне користування житловим приміщенням.

ОСОБА_4 надано суду докази на підтвердження того, що в наслідок неналежного виконання ПП умов договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, на час ухвалення судом першої інстанції рішення, позивачці були завдані збитки на суму 44953 гривні 00 копійок. Сама по собі відсутність актів про залиття квартири, виконання робіт з ремонту квартири та/або чеків на придбання будівельних матеріалів, на думку колегії суддів, не є перешкодою для проведення відшкодування споживачу, оскільки справа може бути вирішена на підставі інших, наявних у ній доказів.

Так, позивачкою були надані чисельні фото-, відеоматеріали щодо стану житлового приміщення ( т. 1, а.с. 5-6, 212-229, т. 2, а.с. 158-168, 174 ), а також розрахунок збитків ( т. 2, а.с. 271-274 ). Вказані докази відповідачем ПП, всупереч положенням ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України, не спростовано та від добровільного вирішення спору на стадії апеляційного розгляду відповідач ухилився.

Окрім того, рішення суду у задоволеній частині позовних вимог щодо зобовязанння ПП провести поточний ремонт покрівлі над квартирою за №50 по пров. Лісному, 4 в м. Охтирка та плити перекриття відповідачем не оскаржено, тобто останній визнає незадовільний стан окремих елементів будинку.

Статтею 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Окрім того, ч. 6 ст. 10 Закону України « Про захист прав споживачів », передбачено, що виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.

Відповідач не довів необгрунтованість розрахунків позивачки та не вважав за потрібне перевіряти їх в т.ч. і експертним шляхом. В свою чергу, визначення самим позивачем розміру збитків ґрунтується на положеннях ст.ст. 22 та 623 ЦК України, а також відповідає роз»ясненням, які надано у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів». Таким чином, суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні цієї частини позовних вимог, відтак належить стягнути з ПП на користь ОСОБА_4 44953 гривні 00 копійок в рахунок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок неналежного виконання договору про надання послуг.

Між тим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та позову ОСОБА_4 в іншій частині вимог.

Так, у відповідності до п. 3.1 договору від 04.04.2007 року та п. 2) ч. 3 ст. 10 Закону України « Про захист прав споживачів », споживач має право на зменшення розміру плати у разі їх не надання або надання їх не в повному обсязі, зменшення їх якості в порядку визначеному законодавством. Проте, з вказаними вимогами ані безпосередньо до ПП, ані до суду позивач не зверталась.

За змістом ч.ч. 1-5 ст. 18 Закону України « Про житлово-комунальні послуги » та п. 5 договору від 04.04.2007 року, у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді.

Згідно з положенням пунктів 6, 11 та 13 Порядку проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі, затвердженого

постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2013 р. №970, обсяг фактично наданих послуг та виконаних робіт, пов'язаних з їх наданням, повинен бути підтверджений відповідною первинною документацією, що зберігається у виконавця.

У разі надходження актів-претензій від споживачів за формою згідно з додатком 1 та прийняття виконавцем рішення про їх задоволення перерахунок проводиться протягом наступного місяця з дати отримання виконавцем акта-претензії.

Виконавець здійснює коригування сум нарахованих пільг з урахуванням проведеного перерахунку щодо кожного споживача і подає структурним підрозділам з питань соціального захисту населення місцевих держадміністрацій або виконавчих комітетів відповідних рад інформацію за результатами такого коригування, а також інформацію про суму та період перерахунку щодо кожного споживача - отримувача субсидії для перерахунку розмірів наданих субсидій.

Частиною 1 ст. 95 та ч. 1 ст. 105 ЦПК України встановлено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Боржник має право протягом десяти днів з дня отримання копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_6 України, - і за її межами.

З матеріалів справи Охтирського міськрайонного суду Сумської області №2-н-112/2011 слідує, що судовий наказ від 04 квітня 2011 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПП заборгованості на послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 2531 грн. 06 коп. боржник отримала 08 листопада 2011 року.

Окрім того, звертаючись до суду з даним позовом, позивач була також обізнана і з проведенням відрахування із її заробітної плати за судовим наказом від 28 вересня 2012 року про стягнення з неї на користь ПП заборгованості за житлово-комунальні послуги. Проте ОСОБА_4 в установленому законом порядку, з заявами про скасування вказаних судових наказів до суду не зверталась.

З наданих ПП матеріальних звітів по видам робіт ( т. 1, а.с. 112-123, 227-245, т. 2, а.с. 1-52 ) вбачається, що ПП у спірний період, хоча і неналежним чином здійснював поточний ремонт покрівлі будинку над квартирою позивачки, проте надавав послуги відповідно до укладеного з органом місцевого самоврядування договору. З урахуванням цих обставин, а також того, що судові накази на час ухвалення оскаржуваного рішення є чинними, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав повернення коштів, які були сплачені позивачкою, в т.ч. і у примусовому порядку.

Колегія суддів відхиляє також доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Судами встановлено, що спірні правовідносини виникли з договору про надання послуг.

Відповідно до частини четвертої статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобовязань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України.

Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов'язань у випадках, передбачених договором або законом.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Як зазначалося вище, у разі наявності між сторонами договірних правовідносин, положення глави 82 ЦК України, якою передбачено відповідальність за шкоду, завдану надавачем послуг, до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

Статтею 4 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Отже, виходячи з аналізу зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що ані чинним законодавством, яке регулює спірні правовідносини, ані умовами укладеного між сторонами договору від 04 квітня 2007 року не передбачено відшкодування моральної шкоди у зв»язку з неналежним наданням послуг з утримання будинку та прибудинкової території, відтак суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо відсутності правих підстав для задоволення позову в цій частині вимог.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року за наслідками розгляду справи №6-1790цс15, яка є обов»язковою для судів України в силу положень ст. 360-7 ЦПК України.

Таким чином, у відповідності до пунктів 3) та 4) ч. 1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 до ПП про відшкодування збитків та ухвалення нового рішення про стягнення на користь позивачки 44953 гривні 00 копійок в рахунок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок неналежного виконання договору про надання послуг.

В іншій частині, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2016 року слід залишити без змін.

У відповідності до ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України, виходячи з задоволеної частини позовних вимог, належить стягнути з ПП на користь держави 551 гривню 20 копійок судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 606 гривень 32 копійки судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 до Приватного підприємства « СІБ » про відшкодування збитків скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Стягнути з Приватного підприємства « СІБ » на користь ОСОБА_4 44953 гривні 00 копійок в рахунок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок неналежного виконання договору про надання послуг.

В іншій частині рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з Приватного підприємства « СІБ » на користь держави 551 гривню 20 копійок судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з Приватного підприємства « СІБ » на користь держави 606 гривень 32 копійки судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді