АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________
Провадження № 22 -ц/790/744/16 Головуючий 1-інст. - Слурденко О.І.
Справа - № 636/5043/14-ц Доповідач - Зазулинська Т.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів КРУГОВОЇ С.С.,

МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

секретаря Пруднікової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 15 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про стягнення боргу за договорами позики, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом, в якому просив стягнути на його користь:

солідарно з ОСОБА_5 і ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 19.04.2010 року у вигляді неповернутої позики, процентів за користування позиченими коштами та трьох відсотків річних від простроченного повернення позики в сумі еквівалентній 43120,00 дол.США за курсом НБУ на час ухвалення рішення і 654.500,00 грн. неустойки;

солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 19.04.2010 року у вигляді неповернутої позики, процентів за користування позиченими коштами та трьох відсотків річних від простроченного повернення позики в сумі еквівалентній 8214,00 дол.США за курсом НБУ на час ухвалення рішення і 654.500,00 грн. неустойки.

У квітні 2015 року ОСОБА_4 подав до суду клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_7, посилаючись на те, що виконання зобо"язань відповідачів ОСОБА_3 за договорами позики від 19.04.2010 року забезпечено порукою ОСОБА_7 за відповідними договорами поруки від 19.04.2010 року.

Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 15.10.2015 року на користь ОСОБА_4 стяґнуто за договорами позики від 19.14.2010 року солідарно: з ОСОБА_5 і ОСОБА_7 13650,00 дол. США і 40975,00 грн.; з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 2600,00 дол.США і 40975,00 грн.; з ОСОБА_3 і ОСОБА_7 16250,00 дол.США і 819500,00 грн.

У дохід держави з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 стягнуто по 1522,50 грн. судового збору, - з кожного.

Додатковим рішенням цього ж суду від 29 лютого 2016 року визначено вважати правильною резолютивну частину вказаного заочного рішення у такій редакції: стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 в загальній сумі 1689380 грн. (із розрахунку 43120 доларів США х 24 курс долара = 1034880+654500 пеня). Стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 в загальній сумі 851636 грн. (із розрахунку 8214 доларів США х 24 курс долара = 197136 + 656500 пеня).

Додатковим рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 14 квітня 2016 року визначено вважати правильним резолютивну частину заочного рішення від 15 жовтня 2015 року в частині розподілу та стягнення судового збору з відповідачів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції від 15 жовтня 2015 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування скарги посилається на те, що рішення ухвалено з порушеннями норм матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовані всі обставини справи, не досліджені всі доводи та не надано їм належної оцінки.

Зазначає, що суд першої інстанції всупереч ст. 168, ч. 2 ст. 208 ЦПК України не розглянув заяву про застосування строку позовної давності, яка була подана 30.03.2015 року до канцелярії суду представником відповідача. Строк виконання зобов'язань за договором позики від 19.04.2010 року, визначений у п. 1 договору сплив 19 квітня 2011 року.

Вказує, що в мотивувальній частині рішення зазначено, що позивач неодноразово звертався до солідарних боржників з приводу отримання своїх коштів, але в матеріалах справи відсутні будь-які докази звернень позивача з вимогою до боржників про повернення боргу. Вважає необхідним встановлення обставин щодо укладення між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 договорів поруки, оскільки позичальники не знайомі з поручителем.

Інші відповідачі заяв про застосування строків позовної давності не подавали, з заявами про перегляд заочного рішення не звертались, рішення суду першої інстанції не оскаржили .

Повноважень на представництво інтересів інших відповідачів ОСОБА_3 не надано, тому апеляційним судом рішення суду першої інстанції переглядається тільки в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників ОСОБА_3 і позивача ОСОБА_4, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК Украпїни: в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції колегія суддів доходить висновку, що скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 не відповідає.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності як строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється у три роки.

До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена спеціальна позовна давність в один рік ( п.1 ч.2 ст.258 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

У справі встановлено, що 19 квітня 2010 року за нотаріально посвідчними договорами позики ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_4 у борг солідарно з ОСОБА_6 5200,00 дол.США, а солідарно з ОСОБА_5 27300,00 дол.США. Відповідно до умов кожного договору повернення позики мало здійснюватися частинами у строки та розмірах, вказаних у договорах і остаточне повернення кожної позики мало відбутися не пізніше 19 квітня 2011 року.

Пунктом 6 договору позики між позивачем та відповідачами ОСОБА_6 і ОСОБА_3 та п .8 договору позики між позивачем і відповідачами ОСОБА_5 і ОСОБА_3 визначено, що за прострочення виконання зобов"язань позичальники повинні сплатити на користь позикодавця штраф(пеню) у розмірі 500,00 грн. за кожен день прострочення.

Відповідач ОСОБА_3 укладення вказаних договорів не заперечує, як не заперечує і того, що зобов"язання з повернення запозичених коштів за цими договорами є невиконаними.

Участь у справі ОСОБА_3 брав через представника за довіреністю ОСОБА_8, який 30 березня 2015 року подав до суду заяву про застосування строків позовної давності. (а .с .68 т.1)

Видана ОСОБА_3 і нотаріально посвідчена довіреність передбачає повноваження на представництво його інтересів ОСОБА_8 в судових органах з усіма правами , що їх закон надає позивачеві, відповідачеві, третій особі та ін. (а.с.120 т.1)

Отже, заява про застосування строків позовної давності повноважним представником відповідача подана до суду першої інстанції до винесення ним рішення, проте будь-яка оцінка цієї заяви в рішенні суду відсутня.

Проте, як вже зазначено, строк виконання зобов"язань з повернення позики визначений сторонами обох договорів до 19 квітня 2011 року, отже строк позовної давності закінчився 19 квітня 2014 року, а позов про стягнення заборгованості ОСОБА_4 . подав через Харківський слідчий ізолятор тільки у листопаді 2014 року, клопотання про поновлення строку не заявляв.

Обставин, які б свідчили про зупинення або переривання перебігу позовної давності у розумінні вимог ст.ст.263.264 ЦК України, у справі не встановлені.

Неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи і порушення норм матеріального права, яке полягає у незастосуванні закону, який підлягав застосуванню, призвели до неправильного вирішення позову, пред"явленого до ОСОБА_3 і у відповідності до п.п.1,4 ч.1,ч.2 ст.309 ЦПК Украни є підставою для скасування рішення суду першої інстанціїі щодо вказаного відповідача..

Оскільки редакція резолютивної частини заочного рішення викладена у додатковому рішенні від 29.02.2016 року, колегія вважає за необхідне скасувати і додаткове рішення в частині, що стосується вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до вказаного відповідача за пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307,п.п.1,4 ч.1,ч.2 ст.309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 15 жовтня 2015 року і додактове рішення цього ж суду від 29 лютого 2016 року скасувати в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договорами позики і у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 відмовити за пропуском строку позовної давності.

В іншій частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядались.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий (підпис) Т.П.Зазулинська

Судді (підпис) С.С. Кругова

(підпис) Н.О.Міненкова