Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/1509/16-ц Головуючий у 1-й інст. Адамович О. Й.
Категорія 27 Доповідач Якухно О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Жигановської О.С., Зарицької Г.В.

з участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельтабанк» про визнання припиненими поруки та іпотеки, припинення обтяження нерухомого майна за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельтабанк» на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 21 липня 2016 року,

встановила:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася з вказаним позовом до Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), в якому просила : визнати припиненим договір поруки від 27.12.2007 року; визнати припиненим договір іпотеки від 27.12.2007 року; припинити обтяження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що боржник за кредитним договором, де вона є поручителем та іпотекодавцем, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, спадщину після якого спадкоємці не приймали, а тому порука та іпотека є припиненими.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 04 квітня 2016 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Публічне акціонерне товариство «Дельтабанк» (далі - ПАТ «Дельтабанк»).

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 21 липня 2016 року позов задоволено частково. Визнано припиненим поруку за договором поруки № 0/п, укладений 27.12.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 Визнано припиненою іпотеку за договором іпотеки, укладеним 27.12.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. за № 20258, відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру за адресою : АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 Припинено обтяження нерухомого майна - квартири за адресою : АДРЕСА_1 за договором іпотеки, укладеним 27.12.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. за № 20258. Стягнуто з ПАТ «Дельтабанк» на користь ОСОБА_2 1102,40 грн. сплаченого судового збору. В задоволенні решти позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельтабанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд не врахував норми Закону України «Про іпотеку» та ЦК України, які не передбачають припинення зобов'язань у разі смерті боржника та відсутності правонаступників.

Представник ПАТ «Дельтабанк» підтримав доводи апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 27 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», яке в подальшому перейменовано на ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №, за умовами якого позичальник отримав споживчий кредит в сумі 40000 дол.США під 13,9% річних і строком до 27.12.2017 року.

Одночасно між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено інший кредитний договір № про отримання останнім кредиту в сумі 1131,69 грн. під 15,5% річних строком до 27.12.2017 року.

В цей же день, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договори поруки № 0/п та іпотеки, за якими остання поручалася відповідати солідарно перед банком за виконання вищевказаних зобов'язань ОСОБА_3 як поручитель та своїм майном - квартирою № АДРЕСА_1, як іпотекодавець.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельтабанк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, в т.ч. і за договором про надання споживчого кредиту № від 27.12.2007 року, укладеного з ОСОБА_3, договорами поруки і іпотеки, укладеними з ОСОБА_2

Таким, чином висновок суду про те, що належним відповідачем є ПАТ «Дельтабанк», відповідає матеріалам справи на вимогам законодавства.

Наявність боргу по невиконаним зобов'язанням сторонами не заперечується.

Згідно із ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року позичальник ОСОБА_3 помер у Республіці Болгарія і заяв про прийняття спадщини від спадкоємців до нотаріальної контори у встановлений шестимісячний строк не надходило, що вбачається із матеріалів спадкової справи та копії свідоцтва про смерть. Також, спадщина не приймалася згідно ч.ч.3, 4 ст.1268 ЦК України.

Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (п. 5 ст. 1219, ст. 1282 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

Іпотека є окремим видом застави (ч.1 ст.575 ЦК України).

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов'язання, зіставляють із підставами для припинення права іпотеки та позики.

Однак, при цьому слід ураховувати, що відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов'язання, які випливають з основного зобов'язання, не повинні припиняти дію зобов'язань, які забезпечують основне зобов'язання, яке залишилось невиконаним.

За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки.

Укладаючи договір застави (іпотеки), заставодавець (іпотекодавець) приймає на себе всі ризики, пов'язані з невиконанням зобов'язання боржником (у межах вартості предмета застави (іпотеки), у тому числі й ті, що виникають унаслідок банкрутства боржника з його подальшим виключенням із Реєстру. Оскільки покладення на особу, яка видала забезпечення, цих ризиків відбулося за договором, укладеним заставодавцем (іпотекодавцем) саме з кредитором, то всі прийняті ризики повинні покладатися на особу, яка видала забезпечення, і після припинення існування боржника, отже, ліквідація несення цих ризиків. Інше може бути передбачено договором між кредитором та особою, яка видала забезпечення, тобто, звільнення останньої від таких ризиків повинно бути предметом спеціальної домовленості між нею і кредитором.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що сам факт ліквідації (смерті) боржника за наявності заборгованості боржника за цим договором не є підставою для припинення договору іпотеки, який укладений для забезпечення виконання кредитного договору боржником.

Змістом частин першої, другої статті 590 ЦК України визначено порядок дій заставодержателя (іпотекодержателя) щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін). У такому разі заставодержатель набуває право звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет застави.

Таким чином, слід дійти висновку, що сама по собі смерть боржника за основним зобов'язанням та відсутність спадкоємців не тягнуть за собою припинення зобов'язання якщо до цього іпотекодержателем (кретидодавцем) було пред'явлено відповідну вимогу до позичальника (іпотекодавця, поручителя) в позовному провадженні про стягнення боргу (звернення стягнення на іпотечне майно), оскільки він неналежним чином виконував взяте на себе зобов'язання по погашенню боргу.

Правовий аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що припинення основного зобов'язання внаслідок смерті боржника за цим зобов'язанням не припиняє поруки та іпотеки, якщо кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості (звернення стягнення на іпотечне майно) до смерті боржника.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у справах № 6-245цс14 та 6-84цс15.

Як встановлено у судовому засіданні, спадщина після смерті боржника не приймалася, а тому основне зобов'язання припинилося. ПАТ «ДельтаБанк» будь-яких вимог про стягнення заборгованості та звернення стягнення на іпотечне майно при житті боржника, при наявності заборгованості на той час, не пред'являло, а тому іпотека та порука є припиненими.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 17.02.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості колегія суддів до уваги не приймає тому, що позов до останнього про стягнення заборгованості було пред'явлено 31.08.2015 року, тобто після його смерті. Крім того, вказане рішення суду скасовано ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 02.08.2016 року і провадження у справі закрито.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції, встановивши, що кредитний договір припинив свою дію у зв'язку зі смертю боржника, спадкоємці після смерті боржника спадщину не прийняли, з урахуванням того, що договори іпотеки та поруки є похідними від кредитного договору, відповідно до наведених норм матеріального права дійшов обґрунтованого висновку, що договори іпотеки та поруки припинили свою дію.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні суду.

Суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельтабанк» відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 21 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді