Справа № 325/711/16-ц
Провадження № 2/325/346/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року Приазовський районний суд Запорізької області

у складі головуючого судді Шеїної Л.Д.

при секретарі Красновій Ю.С.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача - адвоката Цокало Олександра Івановича,

розглянувши у відкритому судовому засідані в приміщені Приазовського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: Відділ Держгеокадастру у Приазовському районі Запорізької області, відділ Державної реєстраційної служби Приазовської районної державної адміністрації, про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

встановив:

06.06.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: Відділ Держгеокадастру у Приазовському районі Запорізької області, відділ Державної реєстраційної служби Приазовської районної державної адміністрації, про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю мотивуючи тим, що відповідачі по справі є його рідними сестрою та братом по матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Мати ОСОБА_5 з 1959 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 перебувала у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6. ОСОБА_6 доводиться йому відчимом.

Під час перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у фактичних шлюбних відносинах, ними було побутовано житловий будинок АДРЕСА_1, правовстановлюючий документ на який було складено на ім.*я ОСОБА_6

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на вказаний житловий будинок, але спадкоємці за законом першої черги - діти померлого ОСОБА_3, ОСОБА_4 спадщину не прийняли.

Він же, після смерті ОСОБА_6, який його зростив, а за життя заявляв , що вказаний будинок подарував саме йому ОСОБА_1, володів і користувався будинком як власним на протязі 25 років, здійснював догляд за ним, здійснював поточний ремонт.

Тому позивач вважає, що він добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти ним більш ніж 10 років, а тому просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_7 свій позов підтримав, в його обґрунтування послався на ті ж підстави і просив суд позов задовольнити.

Представник позивача - адвокат Цокало О.І., діючий на підставі угоди про надання правової допомоги та відповідного свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ( а.с.102-104), позов свого довірителя підтримав, в його обґрунтування послався на ті ж підстави і просив суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, будучи належним чином сповіщеною про день та час розгляду справи, спрямувала до суду заяву щодо розгляду справи в її відсутність і не заперечувала щодо задоволення позову ( а.с.99-101 ).

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з*явився, будучи належним чином сповіщеним про день та час розгляду справи, спрямував до суду заяву щодо розгляду справи в його відсутність та виказав своє ставлення до позову, зазначивши , що проти його задоволення не заперечує ( а.с. 97-98) .

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - представник Відділу Держгеокадастру у Приазовському районі Запорізької області Бордюг Т.В. проти задоволення позову не заперечував.

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - відділ Державної реєстраційної служби Приазовської районної державної адміністрації, до суду не прибув, будучи належним чином сповіщеним про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив (а.с.95,123).

Суд, вислухав пояснення позивача, його представника - адвоката Цокало О.І., свідків на його стороні позивача ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

Так свідок ОСОБА_9 показав суду, що добре і на протязі тривалого часу, з 1990 року, знає позивача по справі ОСОБА_1, підтримує з ним доброзичливі стосунки як з односельцем. Він знав і померлих ОСОБА_6 та ОСОБА_5

ОСОБА_6 за життя говорив, що будинок АДРЕСА_2 після його смерті стане власністю ОСОБА_1, оскільки саме ОСОБА_1 їм за життя допомагав, додавав зусилля щодо підтримання оспорюваного будинку у належному стані, здійснював його ремон, сплачував комунальні послуги.

Після смерті у 1991 році ОСОБА_6, а у 2012 році ОСОБА_5, і ОСОБА_1, і ОСОБА_4, і ОСОБА_3 здійснили їх поховання. Після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_3 виїхали за місцем свого постійного проживання, а ОСОБА_1 залишився проживати у тому ж смт Нововасилівка у власній оселі, а саме у будинку АДРЕСА_3 , а його мати ОСОБА_5, яка пережила свого покійного цивільного чоловіка ОСОБА_6, у будинку АДРЕСА_1. ОСОБА_1 та його дружина навідував матір за вказаною адресою, здійснював як догляд за нею, так і за вказаним будинком, обробляв город, держав за вказаною адресою домашніх тварин. До будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 завжди відносився як до власного, він і натепер доглядає за вказаним будинком.

Аналогічні пояснення надали свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11

Суд також вивчив матеріали цивільної справи і встановив наступні фактичні обставини та відповідні до них правовідносини щодо набуття права власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 ( а.с. 7 ).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, до спадкового майна належить житловий будинок № АДРЕСА_1 , що підтверджено правовстановлюючим документом - свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок зі службовими спорудами, виданого 20 вересня 1978 року виконавчим комітетом Ново-Василівської Ради депутатів трудящих на підставі рішення виконавчого комітету Ново-Василівської Ради депутатів трудящих від 24 березня 1978 року ( а.с.9-17, 132), станом на 17 серпня 2016 року самовільне будівництво відсутнє, що зазначено у довідці Комунального підприємства «Нерухомість-П» від 17 серпня 2016 року № 247 ( а.с. 124 ).

Спадкоємцями за законом першої черги є донька померлого - ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка 14 листопада 1987 року уклавши шлюб з ОСОБА_3, змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_3 ( а.с.18,19), яка відмовилася від прийняття спадщини ( а.с. 110) та син померлого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.20).

За повідомленням Приазовської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті ОСОБА_6, ОСОБА_5 не заводилася ( а.с. 83-88). Згідно довідки № 1489 від 26.07.2016 року ( а.с.106), яка видана Нововасилівською селищною радою, ОСОБА_5 , мати ОСОБА_1, проживала разом з ним та ОСОБА_6 однією родиною без реєстрації шлюбу з 1959 року по ІНФОРМАЦІЯ_6. Під час сумісного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6, у них народилися діти ОСОБА_4 ( 1959 року народження) та ОСОБА_13 ( 1967 року народження). У 1978 році подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_5 побудували будинок АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_6 у 1991 році ОСОБА_1 безперервно володіє та користується будинком АДРЕСА_1 як своїм власним, регулярно здійснює у будинку поточний ремонт, обслуговує будинок та підтримує його у належному стані, оплачує комунальні послуги, пов*язані із утриманням будинку. Після смерті у 2012 році матері ОСОБА_5, ОСОБА_1 продовжує володіти та користуватися будинком як власним до тепер. Судом також встановлено, що ОСОБА_1 у 2005 році, на підставі угоди про виконання поточного ремонту у житловому будинку АДРЕСА_1 ( а.с. 133-134), здійснив такий ремонт, що також підтверджено актом прийомки виконаних будівельних робіт ( а.с135-162). Факт утримання ОСОБА_1 вказаного житлового будинку підтверджено квитанціями про оплату комунальних послуг ( а.с 163-167). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1,4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п*яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давнітю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно , транспортні засоби, цінні папери набуваються за рішенням суду. В пунктах 9, 13 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю,суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні.

Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК,а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. А в пункті 11 вказаної Постанови пленуму зазначено, що ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Виходячи зі змісту статті 334 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, і, які у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України повинен довести саме позивач є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Так, для визнання права власності за набувальною давністю необхідна наявність таких умов та підстав: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права. Добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Тому встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна.

Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом означеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов'язку повернути річ власнику, а також йому не пред'являвся правомочною особою позов про повернення майна. Виходячи з аналізу зазначеної норми, обставин, викладених у позовній заяві позивачем ОСОБА_1 та наявних в матеріалах справи доказах суд вважає, що права позивача можуть бути захищені шляхом визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, оскільки позивачем доведено наявність таких ознак, як добросовісне, відкрите, тривале , більш ніж десять років, використання нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1, відсутність зацікавленості у відповідачів по справі у його використанні та оформленні права власності на нього, тим самим ОСОБА_1 є законним добросовісним володільцем нерухомого майна. З матеріалів справи - письмового доказу, а саме довідки № 1489 від 26.07.2016 року ( а.с.106), виданої Нововасилівською селищною радою вбачається, що ОСОБА_1 відкрито добросовісно володіє нерухомим майном, а саме будинком АДРЕСА_1, здійснює поточний ремонт, сплачує комунальні послуги, пов*язані із утриманням вказаного будинку та користується вказаним будинком як свої власним з березня місяця 1991 року. Вищевикладене узгоджується з показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 які вказували, що після смерті у 1991 році ОСОБА_6 , ОСОБА_1 здійснював утриманням житлового будинку АДРЕСА_1 , здійснював його поточний ремонт, здійснював оплату комунальних послуг. ОСОБА_3, ОСОБА_4, в свою чергу, не заявляли свої права на спірну нерухомість, що відкрилася зі смертю батька ОСОБА_6, та не зверталися з позовом про повернення цього майна. Відповідно до положень статті 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст..10 ЦПК України , цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів,їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з*ясуванню обставин справи: роз*ясніє особам, які беруть участь у справі, їх права та обов*язкі, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов*язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 6, 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 328,344 ЦК України, п.п. 9, 13 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: Відділ Держгеокадастру у Приазовському районі Запорізької області, відділ Державної реєстраційної служби Приазовської районної державної адміністрації, про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця міста Бугульма республіка Татарстан, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок № 56, зазначений у плані літерою «А-1» загальною площею 49,50 кв.м, жилою площею - 35,30 кв.м, з надвірними будівлями і спорудами до нього: літня кухня ( Б-1), огорожа (№1), басейн ( №2 ), вбиральня (№3 ), що розташований по АДРЕСА_1, за набувальною давністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.Д. Шеїна

Справа № 325/711/16-ц

Провадження № 2/325/346/2016

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна та резолютивна частини )

18 серпня 2016 року Приазовський районний суд Запорізької області

у складі головуючого судді Шеїної Л.Д.

при секретарі Красновій Ю.С.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача - адвоката Цокало Олександра Івановича,

розглянувши у відкритому судовому засідані в приміщені Приазовського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: Відділ Держгеокадастру у Приазовському районі Запорізької області, відділ Державної реєстраційної служби Приазовської районної державної адміністрації, про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

встановив:

зважаючи на складність у викладені повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 6, 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 328,344 ЦК України, п.п. 9, 13 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: Відділ Держгеокадастру у Приазовському районі Запорізької області, відділ Державної реєстраційної служби Приазовської районної державної адміністрації, про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, задовольнити.

Визназнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця міста Бугульма республіка Татарстан, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок № 56, зазначений у плані літерою «А-1» загальною площею 49,50 кв.м, жилою площею - 35,30 кв.м, з надвірними будівлями і спорудами до нього: літня кухня ( Б-1), огорожа (№1), басейн ( №2 ), вбиральня (№3 ), що розташований по АДРЕСА_1, за набувальною давністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.Д. Шеїна