Справа № 569/1894/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого-судді Бучко Т.М.

секретар Соломон О.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення суми страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 20000 грн. невиплаченої суми страхового відшкодування, 6645,15 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 6400 грн. інфляційних втрат та 573,70 3 % річних, а також судові витрати у справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на обставини, викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю та з аналогічних підстав. Пояснила, що 26 грудня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу транспортного засобу. В той же день про настання страхового випадку було повідомлено страхову компанію шляхом телефонування на «гарячу лінію». Надалі за участю представника страхової компанії було складено акт огляду пошкодженого автомобіля. У виплаті страхового відшкодування позивачу було відмовлено, оскільки до заяви на виплату страхового відшкодування позивачем не було додано довідки ДАІ про ДТП. Розмір витрат на ремонт пошкодженого автомобіля, проведений в лютому 2015 року, складає 20000 грн. Розмір матеріального збитку, визначений судовою експертизою, розрахований на момент проведення експертизи, а тому вважає, що до відшкодування підлягає сума понесених в 2015 році витрат на ремонт транспортного засобу. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. У поданому до суду клопотанні просить розгляд справи провести у його відсутності та відмовити в задоволенні позову в зв'язку з безпідставністю та необґрунтованістю.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що 23 січня 2014 року між позивачем та Відкритим акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» укладено договір добровільного страхування транспортного засобу 100-38 № 1 за програмою «Престиж», поліс серії НОМЕР_2 ( далі - договір страхування ).

Згідно із п.1.1 договору страхування застрахованим транспортним засобом є автомобіль Citroen C3, 2003 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1. Страхова сума становить 68000 грн. Вигодонабувачем за договором страхування є ОСОБА_2

В період дії договору страхування стався страховий випадок - 26 грудня 2014 року близько 18 год. 30 хв. Під час розвороту автомобіль занесло, в результаті чого застрахований транспортний засіб отримав пошкодження заднього правого крила та передніх правих дверей.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

26 грудня 2014 року позивач з місця ДТП в телефонному режимі повідомив відповідача про настання страхового випадку.

29 грудня 2014 року позивачем була подана відповідачу заява про страхову виплату.

30 грудня 2014 року представником страховика в присутності ОСОБА_2 проведено огляд транспортного засобу позивача та зафіксовано пошкодження передніх правих дверей і задньої правої боковини, про що свідчить протокол огляду транспортного засобу.

12 лютого 2015 року відповідачем було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з мотивів відсутності довідки компетентних органів про підтвердження настання страхового випадку «пошкодження» на підставі п.11.1.4 та п.12.1.7.2 договору страхування.

Відповідно до п.4.1.1 договору страхування «пошкодження» - це пошкодження або повна загибель застрахованого транспортного засобу, його складових частин та застрахованого додаткового обладнання внаслідок вказаних у п.4.1.1.1 - п.4.1.1.5 договору подій.

Пунктом 11.1.4 договору страхування передбачено обов'язок страхувальника негайно повідомити представників компетентних органів ( ДАІ, МВС, МНС, відомчі аварійні служби, пожежна охорона або інші ) залежно від характеру події за місцем її настання і забезпечити наявність документів, що підтверджують настання страхової події.

Договір страхування в п.12.1.7.2 передбачає, що довідка компетентних органів не є обов'язковою, але не більше одного разу протягом дії договору, при пошкодженні кузова ТЗ ( не більше двох сполучених деталей, які не потребують заміни ), лакофарбового покриття, антен та декоративних елементів.

Згідно із ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Пунктом 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року № 4 роз'яснено, що з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише у тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися судом у кожному конкретному випадку.

Враховуючи, що позивач виконав всі умови договору страхування щодо повідомлення страховика про настання страхового випадку, подання заяви про страхову виплату та пакету документів, відповідачу достеменно було відомо про настання страхового випадку та він мав можливість з'ясувати причини та обставини настання страхової події, представник страховика провів огляд пошкодженого застрахованого транспортного засобу, відсутність довідки компетентного органу не може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Крім того, зазначені в п.12.1.7.2 обмеження щодо можливості неподання довідки компетентних органів стосуються випадків наявності пошкодження більше двох сполучених деталей кузова. При огляді застрахованого транспортного засобу таких пошкоджень виявлено не було, а тому суд вважає, що відповідач не мав підстав для відмови у виплаті позивачу страхової виплати через відсутність довідки компетентних органів.

Відповідно до п.13.5 договору страхування відшкодуванню підлягають документально підтверджені збитки, заподіяні страхувальнику внаслідок настання страхового випадку.

Позивачем розмір страхового відшкодування визначено вартістю ремонту автомобіля, проведеного ТзОВ «Гідравлік Центр», в сумі 20000 грн. Суд не приймає до уваги вказаний розрахунок розміру страхової виплати, оскільки до відновлювального ремонту включені роботи щодо ремонту передньої правої панелі, хоча таких ушкоджень не було виявлено під час огляду транспортного засобу представником страховика та не вказано позивачем у заяві про страхову виплату.

Крім того, згідно із п.13.7 договору страхування у разі здійснення страхувальником ( вигодо набувачем ) відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу без попереднього погодження з страховиком розмір збитку визначається виключно на підставі п.13.6.1 договору.

За умовами п.13.6.1 договору страхування розмір збитків визначається калькуляцією вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та/або акта авто товарознавчого дослідження, що складається аварійним комісаром, сертифікованим експертом або спеціалістом.

Висновком судової авто товарознавчої експертизи встановлено, що матеріальний збиток згідно умов страхування, завданий власникові автомобіля Citroen C3, державний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26 грудня 2014 року, на момент проведення експертизи складає 4087,55 грн.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає страхове відшкодування в сумі 4087,55 грн.

Згідно із ст.992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування ( регламентної виплати ) з вини страховика ( МТСБУ ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, виплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відтак, з відповідача підлягає стягненню пеня за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 19 лютого 2015 року ( закінчення строку добровільної виплати страховиком страхового відшкодування ) по 2 лютого 2016 року в розмірі 2055,70 грн.

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобов'язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов'язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватися наслідки, передбачені як нормою ч.2 ст.625 ЦК України, так і нормами ст.549-550 ЦК України ( правова позиція Верховного Суду України, викладені у постанові від 6 червня 2012 року у справі № 6-49цс12 ).

Згідно із п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних та цивільних справ № 4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» положення ст.625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика ( ст.992 ЦК ). Аналогічна позиція щодо відповідальності страховика на умовах ст.625 ЦК міститься в п.21 вказаної постанови.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню 3 % річних за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 19 лютого 2015 року до 2 лютого 2016 року в сумі 117 грн. та інфляційні втрати за вказаний період в сумі 1645,22 грн.

У відповідності до правил ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.625, 979, 988, 990, 992 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення суми страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 4087 ( чотири тисячі вісімдесят сім ) грн.. 55 коп., пеню в сумі 2055 грн. 70 коп., інфляційні втрати в сумі 1645 грн. 22 коп., 3 % річних в сумі 117 грн. та 129 грн. 53 коп. у відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :