справа № 278/3499/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2016 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., секретаря Максименко М.С., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просила стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки в розмірі ? частини всіх видів його доходів, щомісячно у зв'язку з продовженням навчання їх спільної дитини.

В судовому засіданні позивач направлену заяву підтримала та просила суд задовольнити з підстав викладених в позові.

Відповідач та його представник вимог не визнали та просили суд їх відхилити за безпідставністю. Зокрема, відповідач зазначив, що його матеріальне становище не дозволяє йому сплачувати аліменти, адже на утриманні перебуває інша і неповнолітня дитина. Останніх два роки постійно проживає разом із мамою та здійснює за нею фізичний догляд та надає фінансову допомогу.

Заслухав пояснення сторін, представника відповідача, показання свідків, допитаних за клопотанням обох сторін, суд встановив наступні фактичні обставини справи.

Сторони з 7 червня 1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 11 червня 1999 року (а.с.4). Від даного шлюбу останні мають спільну дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5), яка, на даний час, є студентом першого курсу денної форми навчання Інституту філології Київського національного університету ім. Т. Шевченка зі строком навчання до 30 червня 2019 року. Згідно довідки, виданої ГУ ПФУ в Житомирській області (а.с.9), станом на 11 листопада 2015 року з пенсії відповідача на користь позивача здійснюється відрахування аліментів на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини за рішенням суду (а.с.29).

Місце проживання відповідача зареєстроване в АДРЕСА_2 (а.с.13).

За наданими відповідачем копіями документів, останній є інвалідом війни третьої групи та йому протипоказана важка фізична праця (а.с.28, 53); має певні захворювання та рекомендації лікарів (а.с.54 - 55, 73 - 79) на утриманні знаходиться дитина від іншого шлюбу - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.27, 71), на користь якої стягуються аліменти за рішенням суду (а.с.57, 58). Мати позивача - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.41) хворіє, в зв'язку з чим має висновки та рекомендації лікарів (а.с.42 - 51), отримує пенсію в певному обсязі (а.с.52). Відповідач отримує пенсію, згідно поданих матеріалів на час розгляду справи, в розмірі 3 384,02 гривень на місяць (а.с.56). Відомостей про розірвання другого шлюбу відповідача суду не надано і останній підтвердив про існування такого шлюбу.

Додатково позивач надала довідку про те, що відповідач зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_2 (а.с.91). Відповідач надав довідку про те, що він проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 разом із своєю мамою та здійснює за нею догляд (а.с.90).

Допитані в судовому засіданні свідки дали наступні показання. ОСОБА_4 (мати відповідача) зазначила, що її син останні вісім років постійно з нею проживає та здійснює догляд, як фізичний так і матеріальний.

ОСОБА_5 (мати позивача) дала показання якими зазначила, що позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі. Дитина сторін, в теперішній час, перебуває хоч і на безкоштовному навчанні у вищому навчальному закладі та отримує стипендію в розмірі 900 гривень, однак проживає в м. Києві у платному гуртожитку та постійно потребує матеріальної допомоги, враховуючи місце проживання, потребу у засобах навчання, харчування і т.п. Даний свідок знає, що відповідач проживає в АДРЕСА_2, в зв'язку з чим, органом місцевого самоврядування і була надана відповідна довідка.

Дані правовідносини регулюється наступними нормами матеріального права. Батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст. 198 СК України). Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 1 ст. 200 СК України).

Проаналізував фактичні обставини справи та норми матеріального закону, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Визначаючи розмір аліментів, суд повинен враховувати як реальну потребу того, на чию користь вони стягуються, так і на матеріальне становище самого платника аліментів. Відтак, суд дійшов до висновку про те, що заявлена до стягнення позивачем вимога про стягнення 1/4 частини всіх видів доходів відповідача завелика і відповідач буде не в змозі її щомісячно сплачувати.

Одночасно, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача на утримання спільної дитини, враховуючи майновий стан позивача та інші встановлені судом обставини його життя, аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу).

Таке рішення, суд приймає враховуючи наступне. Суд погоджується із доводами позивача та такими, які знайшли своє доказове підтвердження в судовому засіданні, що повнолітня дитина сторін продовжує навчання у вищому навчальному закладі. У зв'язку із таким навчанням, остання потребує матеріальної допомоги, що було з'ясовано судом, зокрема, з показань свідка ОСОБА_5 Відповідач, враховуючи отримуваний дохід, наявність на утриманні іншої неповнолітньої дитини, суд вважає, може надавати допомогу в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), що на день розгляду справи становить 564 гривні.

Зокрема, приймаючи дане рішення, суд враховує і ту обставину, що за поясненнями відповідача, наданими в даному судовому засіданні та підтвердженими документально, у нього не було складнощів у виплаті аліментів на утримання цієї ж дитини до її повноліття, як і не було заборгованості враховуючи навіть розмір аліментів в ? частину всіх видів доходу (заробітку) відповідача. В цей же час, зокрема, відповідач отримуючи дохід в тому самому розмірі міг утримувати обох дітей, тільки із сплатою аліментів в більшому розмірі. Суду не надано відомостей, які б свідчили про намір відповідача зменшувати такий розмір стягуваних, на той час, аліментів, що зокрема був не мінімально визначений законодавчо. Суд зауважує, що обсяг стягнень, які суд присуджує даним судовим актом на повнолітню дитину, менший і становить 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

При прийнятті даного рішення суд не враховує і вважає сумнівним довідку про постійне місце проживання відповідача в м. Житомирі, адже вона спростовується показаннями свідка ОСОБА_5 Показання останнього свідка, враховуючи досліджене та зазначене судом, жодного сумніву не викликає. Показання свідка ОСОБА_4 та пояснення відповідача, в свою чергу, щодо часу постійного їх проживання суттєво різняться. Так, відповідач зазначав власними поясненнями суду, що постійно проживає з мамою два останні роки. Свідок ОСОБА_4, в свою чергу, показаннями зазначила, що її син постійно з нею проживає вісім останніх років. Такі розбіжності суд вважає істотними, а факти які вони мають намір підтвердити сумнівними. Довідка Іванівської сільської ради про постійне місце проживання відповідача за місцем його реєстрації, враховуючи предмет позову та суб'єктний склад осіб, також жодного сумніву у суду не викликає та вважається судом таким доказом, який доповнює досліджені судом фактичні обставини справи та інші матеріали справи.

Суд вважає припущенням і факт необхідності постійного догляду за ОСОБА_4 адже жодних медичних рекомендацій з цього приводу на дослідження суду надано не було. Надані відповідачем копії медичних документів про необхідність лікування такої особи, висновків про потребу в будь-якому сторонньому догляді не мають.

Крім цього, у відповідності до положень ст. ст. 3, 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" № 1382 - VІ від 11 грудня 2003 року, реєстрацією вважається внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Громадяни України, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Довідка за відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС (а.с.13) свідчить про зареєстроване місце проживання відповідача в АДРЕСА_2 з 1 вересня 2015 року. Останнє стверджує про те, що в 2015 році вирішувалось питання про адресу проживання відповідача і було обрано саме АДРЕСА_2, як зареєстроване місце проживання, а не м. Житомир, що вкотре підкреслює правильність зроблених судом висновків.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 88 ЦПК України, та з огляду на те, що позивач у даній категорії справ має пільги щодо сплати судового збору, відповідно до положень Закону України "Про судовий збір", з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 487,20 гривень.

Судові витрати понесенні позивачем за оплату послуг адвоката в розмірі 450 гривень не підлягають до задоволення і не можуть бути стягнути з відповідача на користь позивача враховуючи наступне.

За змістом ст. 84 ЦПК України склад та розмір витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі та окремо регулюється відповідним нормативно правовим актом. На підтвердження цих обставин суду слід надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад особисті розписки адвоката про одержання грошей або бланк квитанції завірений лише печаткою адвоката. Відповідно до абзацу 4 п. 48 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначених документів позивачем подано суду не було і, відповідно, предметом судового дослідження не були, а отже такі витрати не доведені.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 199, 200 СК України, ст. ст. 10. 11, 60, 84, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд, --

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти на утримання повнолітньої дитини - ОСОБА_3, яка продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 26 листопада 2015 року і до закінчення навчання або до досягнення 23-х років.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати за розгляд даної справи у розмірі 487,20 гривень.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.О. Грубіян