Справа № 345/4168/15-ц
Провадження № 22-ц/779/893/2016
Головуючий у 1 інстанції Сухарник І.І.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Мелінишин Г.П., Соколовського В.М.,

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого житла та усунення перешкод у користуванні майном, за апеляційною скаргою ПАТ «Універсал Банк» на заочне рішення Калуського міськрайонного суду від 23 лютого 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося в суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення без надання іншого житла та усунення перешкод у користуванні майном.

Банк зазначав, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами № 020-2008-765 від 26 березня 2008 року та № 020-2008-766 від 26 березня 2008 року, укладеними між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3, було укладено договір іпотеки від 28 березня 2008 року між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, за умовами якого іпотекодавці передали банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

Оскільки ОСОБА_3 свої грошові зобов'язання належним чином не виконав, було звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації з прилюдних торгів.

У зв'язку з тим, що майно не було реалізовано, право власності на спірну квартиру набуло ПАТ «Універсал Банк».

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 без належних на те правових підстав проживає у квартирі, в добровільному порядку відмовляється звільняти квартиру, чим чинить їм перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, банк просив виселити без надання іншого житла ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 та зобов'язати його не чинити перешкод ПАТ «Універсал Банк» у користуванні та розпорядженні зазначеною квартирою, в тому числі шляхом надання безперешкодного доступу до квартири.

Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду від 23 лютого 2016 року позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ПАТ «Універсал Банк» у користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1, в тому числі шляхом надання безперешкодного доступу до квартири.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду в частині відмови у виселенні ОСОБА_2 без надання іншого житла, ПАТ «Універсал Банк» посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції невірно визначено підстави позову, що потягло за собою застосування норм права, які не врегульовують предмет спору.

Судом не було враховано, що відповідач, втративши права власності на спірну квартиру, втратив і складові цього права: володіння, користування і розпорядження. Інших законних підстав для користування квартирою ОСОБА_2, та його родині з боку нового власника - ПАТ «Універсал Банк» надано не було.

Крім того, позивач, набувши права власності на квартиру, має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю з боку будь-яких осіб, в тому числі і з боку попередніх власників, а проживаючи у квартирі без належних на те правових підстав, відповідач перешкоджає позивачу у користуванні та розпорядженні квартирою.

Зазначає, що підставами позову є не звернення стягнення на предмет іпотеки, а захист порушеного права власності, а тому не підлягають застосуванню ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України, оскільки квартира не є предметом іпотеки з 07 жовтня 2014 року.

У зв'язку з наведеним, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про виселення скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В засідання апеляційного суду представник ПАТ «Універсал Банк» не з'явився, направив суду заяву про розгляд справи за відсутності представника банку.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку повідомлялися.

Вислухавши доповідача, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 18 грудня 1998 року відділом приватизації державного житла виконкому Калуської міської ради згідно з наказом від 18 грудня 1998 року № 364, зареєстрованого в Івано-Франківському ОБТІ 28 грудня 1998 року, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1.

26 березня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 було укладено два кредитні договори, відповідно до яких банк надав позичальнику кошти в розмірі 28 995,53 доларів США зі сплатою 13,45 % річних та кінцевим терміном повернення до 10 березня 2022 року та кошти в розмірі 13 210,00 доларів США зі сплатою 13,45 % річних та кінцевим терміном повернення до 10 березня 2022 року.

28 березня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за двома кредитними договорами, між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, за яким останні передали банку в іпотеку належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

Внаслідок невиконання кредитних зобов'язань позивач звернув стягнення на зазначений предмет іпотеки і оскільки прилюдні торги не відбулися, виявив бажання залишити його за собою в рахунок погашення заборгованості.

07 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Тихан О.М. на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником ВДВС Калуського МРУЮ 01 вересня 2014 року, посвідчено та видано свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за № 2341, що ПАТ «Універсал Банк» належить на праві власності чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1.

Вказане свідоцтво зареєстроване 07 жовтня 2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер - 04.

Згідно акту від 22 липня 2015 року, у ПАТ «Універсал Банк» відсутній доступ до квартири.

Звертаючись до суду з позовом про виселення відповідача з квартири без надання іншого житла, ПАТ «Універсал Банк» посилався на те, що він є власником спірної квартири, а проживання відповідача в квартирі порушує його право на користування та розпорядження своєю власністю.

За змістом частини першої ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно із ч. 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

За змістом ч.2 ст. ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч.3 ст. 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що при ухваленні судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» застосовуються як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК УРСР.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року № 6-1049цс15, від 18 березня 2015 року № 6-39цс15, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Судом встановлено, що ПАТ «Універсал Банк» було передано в іпотеку квартиру, яка не була придбана за рахунок отриманих кредитних коштів, право власності на цю квартиру набуто самим іпотекодержателем внаслідок реалізації квартири з прилюдних торгів, а тому висновок суду про відсутність передбачених законом підстав для виселення відповідача з квартири без надання йому іншого постійного житла є правильним.

Посилання апелянта на те, що підставами позову було захист порушеного права власності, а не звернення стягнення на предмет іпотеку, а тому до спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми ст. 40 Закону «Про іпотеку» і ст. 109 ЖК України не заслуговують на увагу, оскільки право власності на спірну квартиру набуто ПАТ «Універсал Банк» у ході виконавчого провадження та реалізації на прилюдних торгах самим іпотекодержателем, а статтею 109 ЖК УРСР передбачено порядок і підстави виселення із займаного житлового приміщення.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові про виселення без надання іншого житла ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» відхилити.

Заочне рішення Калуського міськрайонного суду від 23 лютого 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: Г.П. Мелінишин

В.М. Соколовський