АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6647/16 Справа № 190/1333/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Митошоп В. М. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: Максюти Ж.І.,

суддів : Макарова М.О., Прозорової М.Л.,

за участі секретаря: Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2016 року

про повернення позовної заяви ОСОБА_2 до державного нотаріуса П'ятихатської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про визнання відмови у вчиненні нотаріальної дії неправомірною та визнання права на спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до державного нотаріуса П'ятихатської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про визнання відмови у вчиненні нотаріальної дії неправомірною та визнання права на спадкування за законом визнано неподаною та повернуто - у зв'язку з недотриманням позивачем вимог ст.121 ЦПК України, а саме, невиконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу скасувати, а матеріали справи надіслати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити частково, а ухвалу суду скасувати з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, місцевий суд виходив з того, що пред'явлена позовна заява ухвалою суду від 01.07.2016 р. була залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.119 ЦПК України, так як, в позові було відсутнє обґрунтування позовних вимог. Окрім цього, позивачем було поєднано в позовній заяві поданій в порядку цивільного судочинства вимоги, які віднесені як до цивільного, так і до адміністративного судочинства.

Однак, з таким висновком місцевого суду погодитися не можна, виходячи с наступного.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК, зокрема, у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до ст.121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч.4 п. 7. Постанови Пленуму ВСУ від12.06.2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Згідно ст. 119 ЦПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції" суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом. Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявлених вимог, відсутності доказів та інших не передбачених законом підстав.

Тобто, визначення правових підстав здійснюється судом під час ухвалення судового рішення, а не на стадії вирішення питання про прийняття заяви до розгляду, а докази щодо правомірності позовних вимог, за їх наявності, чи необґрунтованості таких вимог - у випадку відсутності доказів, будуть предметом оцінки суду під час розгляду справи по суті,та ухвалення рішення по суті спору, а тому висновок місцевого суду щодо повернення заяви з підстав не обґрунтування певної позовної вимоги - є передчасним.

Наведене свідчить, що сама по собі відсутність у позовній заяві чи додатках до неї, доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки в разі неподання їх в подальшому це є підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не про залишення заяви без руху чи визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

Отже, вказівки суду про необхідність усунення недоліків позовної заяви шляхом надання доказів, конкретизації позовних вимог, викладення обставин в обґрунтування позовних вимог не дають підстав вважати про правомірність постановленої ухвали з огляду на те, що подання доказів, уточнення позовних вимог та викладення обставин на їх обґрунтування, можливе на наступних стадіях цивільного процесу.

Вищезазначене також стосується посилання суду не необхідність надання оригіналу довідки МСЕК про встановлення інвалідності.

Колегія суддів також не погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимога позовної заяви щодо визнання неправомірною відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії відноситься до адміністративного судочинства, оскільки згідно роз'яснень викладених у п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 1 березня 2013 року оскарження нотаріальної дії або нотаріального акту відбувається за правилами цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до переконання в помилковості висновку суду першої інстанції, щодо наявності підстав для повернення позовної заяви.

Окрім того, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції послався на ті обставини, що Позивачем не виконані вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху від 01.07.2016 року у дводенний термін.

Згідно частини 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Надаючи заявнику дводенний строк для усунення недоліків суд не звернув уваги, що хоча законодавством і не встановлено мінімальний строк, який суд може надати заявнику для усунення зазначених ним недоліків, однак Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в пункті 7 зазначив, що тривалість строку визначається у кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості їх виправлення у визначений строк.

За умов, що склалися, колегія суддів вважає, що дводенний строк визначений судом не є реальним і не враховує можливість отримання заявником ухвали суду у вихідні дні, що і мало місце у даному випадку. Не враховує суд також і право заявника на отримання правової допомоги фахівця у галузі права.

Крім того, суд зосередившись на вирішені питання щодо наявності порушення, на час подачі скарги, прав заявника і фактично давши оцінку цій обставині, не вказав в резолютивній частині ухвали які ж саме недоліки скарги повинен усунути заявник і в який спосіб він має це зробити.

За таких обставин, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, ухвала суду про повернення позовної заяви - підлягає скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції, для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2016 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: