Справа № 219/5426/16-ц
Провадження № 2/219/2827/2016
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді Шевченко Л.В., при секретарі Брагіній М.В., за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності
ОСОБА_2 звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_3, у якому просить виділити в натурі їй та відповідачу у власність майно, що залишилося у спадок після смерті ОСОБА_4. Позов обґрунтовано ст.360, 364, 316, 358, 367, Цивільного кодексу України та, посилаючись на наявність заповіту на ? частину майна, позивач вважає, що лише у судовому порядку вона може захистити своє право на власність, оскільки відповідач не оформлює своє право на спадщину і вона не можу з ним домовитися та укласти угоду про поділ майна.
Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити на підставах викладених у позові. Вважала, що у разі не поділу майна та не визначення кожному своєї частки, відповідач матиме можливість розібрати сараї та гаражі «по цеглині» та продати, оскільки вживає алкогольні напої.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток рекомендованими поштовими повідомленнями. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. Суд ухвалює заочне рішення згідно статті 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивача, яка наполягала на задоволенні позовних вимог, суд встановив правовідносини, що склалися між сторонами, та дійшов висновку про часткове задоволення вимог на підставі наступного.
Відповідно до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Відповідно до ст.57 ЦПК України, про докази, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Згідно зі ст. 367 ЦК України, про поділ майна, що є у спільній частковій власності, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Нормами ст. ст. 364, 367 ЦК України передбачено порядок виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності і поділу такого майна з дотриманням вимог ст.183 ЦК України. Отже, за нормами ЦК при поділі право спільної часткової власності припиняється в цілому для всіх співвласників.
Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року у віці 72 років, про що виконкомом Красненської сільради Артемівського району Донецької області зареєстровано факт смерті та Відділом РАЦС по Артемівському району Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області 19.01.2009 року видано Свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1.
Згідно довідки від 06.06.2016 року № 1536, виданою Красненською сільською радою, ОСОБА_3, 1961 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Частиною 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положень ч. 3 цієї стаття спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.
Згідно вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Положеннями ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 року (арк. с. 5).
Відповідно до варіанту розподілу домоволодіння та господарських будівель, ОСОБА_2 пропонує поділити майно таким чином, визнавши право власності на літню кухню з прибудовою та погребом на плані домоволодіння позначені під літерами: Б- літня кухня площею 33,60 кв. м, В - прибудова площею 2,50 кв. м., К-погріб з шийкою площею 18,10 кв. м., Г - гараж площею 26 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 за позивачем, а жилий будинок літера А-1 площею 48,4 кв. м., веранду літера «а» площею 12,10 кв. м, сарай позначений на плані під літерою «Д» площею 14,5 кв. м, сарай позначений під літерою «Ж» - площею 6,5 кв. м - за ОСОБА_3, як іншим спадкоємцем на майно. Таким чином, фактично після поділу майна позивач просить передати у власність майно площею 80,2 кв. м, а ОСОБА_3 - 81,5 кв. м. Позивач не просив стягнути з відповідача матеріальну компенсацію за різницю в 0,65 кв. м від поділу майна.
Відповідно правової позиції Верховного Суду України, викладені у постанові Судової палати у цивільних справах від 03.04.2013 року у справі №6-12цс13, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до частин 2 та 4 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.
Положення статті 88 ЗК України визначають порядок володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності. Зокрема, частинами 1, 3 та 4 цієї статті визначено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в п. 22 постанови Пленуму «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року, порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.
Суд враховує, що запропонований позивачем поділ майна стосується окремо виділених об'єктів та їх поділ не суперечитиме інтересам сторін.
Суд вирішує справу в межах позовних вимог.
При цьому суд зазначає, що позивач не надав доказів, що земельній ділянці присвоєно кадастровий номер та визначено площу земельної ділянки.
Крім того, суд вважає, що хвіртка (№ 1-3), огорожа (№ 4-5), вимощення (№ 6), колонка питна (№7), що позначені у Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) жилий будинок (арк.с.7-9) мають перебувати у спільному користуванні до укладення угоди між співвласниками як на користування цими об'єктами, так і до визначення права власності (користування) на земельну ділянку.
За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розподілу майна, запропонованого позивачем в уточненому позові, а також вважає за необхідне припинити право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, а хвіртку (№ 1-3), огорожу (№ 4-5), вимощення (№ 6), колонку питну (№7) залишити у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 В іншій частині позову - відмовити.
Керуючись ст.ст. 88, 209,214, 218, 224 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності - задовольнити частково.
В порядку поділу майна:
-визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, паспорт НОМЕР_2, виданий Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області 13.06.2001 року, право власності на літню кухню з прибудовою та погребом на плані домоволодіння позначені під літерами Б- літня кухня площею 33,60 кв. м, В - прибудова площею 2,50 кв. м., К-погріб з шийкою площею 18,10 кв. м., Г - гараж площею 26 кв. м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1;
-визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7., право власності
на жилий будинок літера А-1 площею 48,4 кв. м., веранду літера «а» площею 12,10 кв. м, сарай позначений на плані під літерою «Д» площею 14,5 кв. м, сарай позначений під літерою «Ж» - площею 6,5 кв. м.;
-припинити право спільної часткової власності на житловий будинок з
господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1
Визнати, що хвіртка (№ 1-3), огорожа (№ 4-5), вимощення (№ 6), колонка питна (№7) перебувають у спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_2 витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 275,60 грн.
Повне рішення оформлено 23.08.2016 року.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.В.Шевченко