Апеляційний суд Житомирської області
Справа №280/1554/15-ц Головуючий у 1-й інст. Пасічний Т. З.
Категорія 27 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 14 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 10 жовтня 2006 року між банком і ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 2572 грн. 69 коп. зі сплатою 25,08 % річних за користування кредитом. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконував, у зв'язку з чим заочним рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 квітня 2014 року з нього на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 38 282 грн. 33 коп., рішення суду не виконано і станом на 22 вересня 2015 року заборгованість склала 48 931 грн. 62 коп. Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 681 грн. 75 коп., з яких: 10 649 грн. 29 коп. основна заборгованість та штрафи у розмірі - 500 грн. (фіксована частина), 532 грн. 46 коп. (процентна складова).

Заочним рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 14 січня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції, виходив із того, що банк вже реалізував своє право на звернення до суду, рішенням якого з відповідача стягнуто кредитну заборгованість за договором, тому повторне стягнення кредитної заборгованості є неможливим.

Проте погодитись із такими висновками суду не можна.

Так, матеріалами справи підтверджено, що 10 жовтня 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», після перейменування - ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав кредит, а позичальник отримав грошові кошти у розмірі 2572 грн 69 коп. зі сплатою 25,08% річних на суму залишку кредиту. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконувала, у зв'язку з чим заочним рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 квітня 2014 року з нього на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 38 282 грн 33 коп.

Зі змісту судового рішення вбачається, що розмір заборгованості за кредитним договором в сумі 38 282 грн. 33 коп. утворився станом на 20 січня 2014 року та складався із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 572 грн. 70 коп., заборгованості з відсотків в розмірі 12 040 грн. 13 коп., 23 370 грн. 34 пені за несвоєчасну сплату платежів, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1799 грн. 16 коп. - штраф (процентна складова).

Тобто, вказаним рішенням суду була стягнута заборгованість за кредитним договором, що виникла за період до 20 січня 2014 року.

Як стверджується позивачем, дане судове рішення від 24 квітня 2014 року не виконано.

Зазначене рішення суду суд вважав таким, що перешкоджає банку на подальше стягнення суми заборгованості, проте не врахував таке.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Так, п. 2.1. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам передбачено, що кредит надається в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в обумовлені в заяві строки.

Пунктом 4.1. зазначених Умов передбачено, що за користування кредитом у період з дати укладення даного договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному у тарифах та заяві.

Відповідно до чч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року № 6-1206цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Посилання суду на те, що з ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, нарахування та сплата відсотків, комісійних, штрафів, водночас виникає грошове зобов'язання щодо сплати коштів, передбачених ст. 625 ЦК України є помилковим, оскільки наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

З наданих позивачем розрахунків вбачається, що заборгованість за кредитним договором від 10.10.2006 року станом на 22.09.2015 року складається із заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 698 грн. 70 коп. ( 12 738 грн. 83 коп. - 12 040 грн. 13 коп.), пені за прострочення сплати кредиту в сумі 12 249 грн. 75 коп. (35 620 грн. 09 коп. - 23 370 грн. 34 коп.), 500 грн. штрафу (фіксована частина), 532 грн. 46 коп. штрафу (процентна складова).

Оскільки станом на 22.09.2015 року борг не повернутий, рішення суду від 24.04.2014 року не виконано, то з відповідача підлягають стягненню проценти за кредитом (стаття 1048 ЦК України) за період з 21.01.2014 року (з дати, до якої стягнуто відсотки за рішенням суду від 24.04.2014 року) і по 22.09.2015 року, тобто дати вказаної позивачем, що становить 698 грн. 70 коп.

Підлягають до задоволення і вимоги банку про стягнення штрафу в розмірі 532 грн. 46 коп., оскільки така відповідальність передбачена пунктом 5.3 кредитного договору.

Що стосується вимог про стягнення пені, то колегія суддів враховуючи вимоги ч.3 ст.551 ЦК України зменшує розмір пені до 2 000 грн., оскільки прострочена заборгованість за основним договором складає 1231 грн. 16 коп. ( 572 грн. 70 коп. тіло кредиту + 698 грн. 70 коп. нараховані проценти), а пеня становить 12 249 грн. 75 коп., що значно перевищує розмір збитків.

Вимоги позивача про стягнення 500 грн. штрафу ( фіксована частина) не підлягають до задоволення, оскільки цей штраф стягнутий з відповідача на користь позивача судовим рішенням від 24.04.2014 року.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 10.10.2006 року в розмірі 3 231 грн. 16 коп., яка складається із заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 698 грн. 70 коп., пені за прострочення сплати кредиту в сумі 2 000 грн., 532 грн. 46 коп. штрафу (процентна складова).

Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України колегія суддів стягує з відповідача судові витрати пропорційно до задоволених вимог позивача в розмірі 336 грн. 90 коп.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 14 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 3 231 грн. 16 коп. заборгованості за кредитним договором та 336 грн. 90 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді