Справа № 469/406/15-ц
2/469/20/16
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 року Березанський районний суд Миколаївської області у складі : головуючої судді - Старчеус О.П.
при секретарі - Горбенко Н.С., Дарї О.П.
представника позивача - ОСОБА_1
представника відповідача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Березанка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5, про відшкодування матеріальних та моральних збитків від злочину, -
27.12.2016р. представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги зменшила, просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 22 152,52 грн. та моральну шкоду в сумі 10 000 грн.
Ухвалою суду від 27.12.2016р. провадження по справі в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ Українська страхова компанія Гарант-авто про відшкодування матеріальних та моральних збитків від злочину закрито в звязку з відмовою представника позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_1, від позовних вимог до ПАТ Українська страхова компанія Гарант-авто.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступного.
Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються нормами ЦК України про відшкодування шкоди.
Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини.
Згідно епікриз-виписок із медичних картот стаціонарно хворого №5957, №2492 та №7006, в травматологічному відділенні Комунального закладу Поліклінічне обєднання м. Кіровограда ОСОБА_3 14.07.2014р., 19.03.2015р. та 25.08.2016р. відповідно, було проведено операції після отриманої 06.07.2014р. травми в результаті наїзду вантажного атомобіля(а.с.9,211,212)
Відповідно до п.3 ч.2 ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обовязків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди.
Відповідно до ч.1 ст.22 Цивільного кодексу України, особа, яка зазнала збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
На підставі ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
Частиною першою ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ст.6 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Приписами статті 22.1 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.
Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Доводи представника відповідача про те, що у задоволенні позову до нього у частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди має бути відмовлено, так як позивачка з цими вимогами повинна була звернутися до страхової компанії про відшкодування страхового відшкодування суд не приймає до уваги у звязку з тим, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. Вказана правова позиція зазначена у правовому висновку Верховного Суду України від 20 січня 2016 року при розгляді справи № 6-2808цс15.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди, якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Разом із тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обовязок.
Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, заплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоровя позивачки, підтверджено виписками медикаментів, наданими Комунальним закладом Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги, згідно яких хвора ОСОБА_3 знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КЗ КМЛ ШМД з 10.07.2014р. по 29.07.2014р. з діагнозом закритий уламковий перелом с/3 лівої стегнової кістки зі зміщенням, рефрактура с/3 лівого стегна (а.с.33-34). Епікріз-виписками із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 (а.с.37-40), чеками на придбання ліків та медпрепаратів (а.с.11-12,15-22).
Суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення матеріальної шкоди за пошкодження палатки в сумі 810,22 грн. (а.с.13) не підлягають задоволенню, оскільки позивачкою не надано доказів, що палатка знищена в результаті ДТП.
Частиною другою ст.23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до розяснень, викладених у пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Аналізуючи розяснення п.9 зазначеної Постанови та приписи ст.1167 ЦПК України, моральна шкода відшкодовується позивачу в разі заподіяння шкоди, заподіяної протиправними діями відповідача, з вини якого сталася ДТП.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивачка, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Дослідивши надані докази судом встановлено, що позивачці було завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях, погіршенні здібностей потерпілої, яка в результаті ДТП отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоровя строком понад 21 день, зазнала операційних втручань щодо їх усунення та тривалого курсу лікування і реабілітації,а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи надані докази, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути моральну шкоди в сумі 3000,00 грн.
Суд не бере до уваги заперечення представника відповідача про те, що відшкодуванню не підлягають витрати за другу операцію, яка була проведена після падіння позивачки вдома на мокрій підлозі, оскільки суд вважає, що падіння позивачки відбулося все ж таки з вини відповідача, так як у звязку з ушкодженням ноги в результаті ДТП в неї порушилась координація рухів і зменшилася стійкість ніг, у зв'язку з чим і відбулося падіння на мокрій підлозі.
На підставі викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,212, 214-215 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5, про відшкодування матеріальних та моральних збитків від злочину задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 21 342 (двадцять одна тисяча триста сорок дві) грн. 52 коп. та моральну шкоду в сумі 3000 (три тисячі) грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Березанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:

Повний текст рішення виготовлено та підписано 03.01.2017 року.