Справа № 626/583/13-ц
Провадження № 2/626/2/2016
У Х В А Л А

про скасування заходів забезпечення позову

15 серпня 2016 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Дудченка В.О.,

при секретарі Зінченко Л.В. ,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краснограді клопотання представника ОСОБА_2 «Насінневе» про скасування заходів забезпечення позову в рамках цивільної справи за позовом 1 - ОСОБА_3, 2 - ОСОБА_4, 3 - ОСОБА_5, 4 - ОСОБА_6, 5 - ОСОБА_7, 6 - ОСОБА_8, 7 - ОСОБА_9, 8 - ОСОБА_10, 9 - ОСОБА_11, 10 - ОСОБА_12, 11 - ОСОБА_13, 12 - ОСОБА_14, 13 - ОСОБА_15, 14 - ОСОБА_16, 15 - ОСОБА_17, 16 - ОСОБА_18, 17 - ОСОБА_19, 18 - ОСОБА_20, 19 - ОСОБА_21, 20 - ОСОБА_22, 21 - ОСОБА_23, 22 - ОСОБА_24, 23 - ОСОБА_25, 24 - ОСОБА_26, 25 -ОСОБА_27 до Приватного акціонерного товариства Насінневе, треті особи: Головне управління Держземагенства у Харківській області, Відділ Держземагенства у Красноградському районі Харківської області, Харківська регіональна філія Державного підприємства Центр Державного земельного кадастру про розірвання договорів оренди землі та зобовязання відділу Держземагентства у Красноградському районі Харківської області вилучити записи про реєстрацію договорів оренди землі з відповідних поземельних книги, -

В С Т А Н О В И В:

Вищезазначені, а також інші позивачі (всього 39 позивачів) в березні 2013 року звернулось до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Насінневе про розірвання договорів оренди землі та зобовязання відділу Держземагентства у Красноградському районі Харківської області вилучити записи про реєстрацію договорів оренди землі з відповідних поземельних книги.

Ухвалою Красноградського районного суду від 17.04.2013 року, заява представника позивачів про забезпечення позову була задоволена та з метою забезпечення позову було заборонено ПАТ Насінневе, вчиняти дії направлені на використання та обробіток спірних земельних ділянок за наступними кадастровими номерами що є предметом спору, а саме № №:

:10:000:0700:10:000:0700:10:000:0700:10:000:0700:10:000:0700:10:000:0700:10:000:0700:10:000:0700:10:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:10:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:10:000:0700:10:000:0700:10:000:0700:10:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:10:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:10:000:0700:10:000:0700:10:000:0700:09:000:0014

В судовому засіданні 15.08.2016 року представником відповідача ОСОБА_2 «Насінневе» ОСОБА_28 заявлене клопотання про скасування вказаних заходів забезпечення позову, накладених ухвалою суду від 17.04.2013 року, оскільки:

- на час постановлення ухвали від 17.04.2013 року, вона була винесена стосовно 39 земельних ділянок, тобто 39 позивачів, а станом на 15.08.2016 року частина позовів залишена без розгляду і залишилася тільки 25 позивачів;

- також відповідно до вказаної ухвали однією з підстав для забезпечення позову стало те що, в порушення вимог п.29 договорів оренди, відповідач протягом строку дії договору свої зобовязання щодо сплати орендної плати не виконував, орендну плату не сплачував взагалі, або сплачував не в повному обсязі. Однак на думку відповідача, з ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.06.2014 року вбачається, що це не відповідає дійсності і вказаною ухвалою встановлено факт нарахування та виплати орендної плати за оспорюваний період;

- крім того, як зазначено в ухвалі від 17.04.2013р., подальший обробіток зазначених земельних ділянок наносить не відновлювану шкоду земельним ділянкам позивачів у звязку з тим, що в порушення вимог чинного законодавства відповідач використовує їх земельні ділянки без погоджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель, внаслідок чого не виконуються вимоги законодавства та договорів стосовно забезпечення екологічної безпеки землекористування шляхом додержання вимог земельного та природоохоронного законодавства, норм і правил щодо використання землі та збереження родючості ґрунтів. Однак на підставі закону від 12.02.2015 року частину 4 ст.22, якою встановлена така обовязковість виключена, тобто на даний час така підстава не може існувати;

- крім того, з моменту такого забезпечення позову, тобто з 2013 року вказані земельні ділянки ніким (ані відповідачем ПАТ «Насінневе», ані самими позивачами) не обробляються, що призводить до їх захаращення, забурянення, простою земельних ділянок, внаслідок чого знижується родючість землі.

В судове засідання зявився тільки представник відповідача ОСОБА_28, всі інші учасники процесу, в тому числі жоден з 25 позивачів та їх 2-х представників не зявилися, хоча про час та місце розгляду були повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи маються всі 27 зворотні повідомлення, також не зявились і треті особи, хоча теж повідомлені належним чином. При цьому від третіх осіб у справі маються заяви про проведення розгляду справи без їх участі, стосовно всіх позивачів та їх представників, то причина їх неявки суду не відома, причину своєї неявки до суду вони не повідомили, будь яких клопотань про відкладення розгляду справи від них також не надходило.

За таких обставин на підставі ч.2 ст.169 ЦПК України вказані обставини не є перешкодою для подальшого розгляду справи, в звязку з чим суд вважав за можливе продовжити розгляд справи без вищезазначених, належно повідомлених осіб.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 «Насінневе» ОСОБА_28 своє клопотання підтримала, пославшись на доводи викладені в ньому.

Суд, розглянувши вказане клопотання приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Порядок забезпечення позову, в тому числі і його скасування, передбачений положеннями ст.151-154 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Суд вважає, що на даний час існують об'єктивні причини для скасування заходів забезпечення позову застосованих ухвалою від 17 квітня 2013 року у зв'язку зі зміною обставин, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ухвали Красноградського суду від 17.04.2013 року заходи забезпечення позову було застосовано відносно всіх 39-ти осіб-позивачів, які звернулись до суд. Проте відповідно до ухвали Красноградського районного суду від 18.11.2014 року та ухвали апеляційного суду Харківської області від 24.03.2015 року позовні заяви ряду позивачів залишено без розгляду, які на даний час набрали чинності. Таким чином станом на 15.08.2016 року розгляд справи продовжено лише стосовно 25 позивачів, перелічених у вступній частині ухвали.

Згідно ч.6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно п.10 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Враховуючи імперативні приписи ч.6 ст.154 ЦПК України відсутні підстави забезпечення позовних вимог позивачів, позовні заяви, яких було залишено без розгляду.

Також, заборона обробляти земельні ділянки, по яких позовні вимоги залишені без розгляду, спричиняє орендарю безпосередні збитки, так як договірні відносини щодо оренди продовжують існувати, але земля не обробляється, прибуток з обробки землі не отримується.

Крім того, відповідно п.10 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, у випадку, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування заходи забезпечення можуть бути скасовані.

Відповідно ухвали ВССУ від 16 липня 2014 року, постановленої в даній справі: «Разом з тим із долучених до матеріалів справи довідок ПАТ «Насіннєве» вбачається, що відповідачем здійснювалося нарахування та виплата орендної плати позивачам за період з 2009 року по 2012 рік(а.с.285-325, т.5).

З огляду на викладене колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що місцевий суд, ухвалюючи рішення про розірвання договорів оренди земельних ділянок надав оцінку лише доводам позивачів з приводу порушення умов договорів оренди землі, фактично не встановив і у рішенні не зазначив обставин та конкретних фактів, які б свідчили про систематичну несплату орендної плати, тобто більше ніж один раз; не витребував у відповідача первинні документи, які відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» фіксують факти здійснення господарських операцій, а саме: розрахункові касові ордери, платіжні доручення та інші документи, обов'язковість ведення яких встановлена чинним законодавством, які підтверджують факт перерахування відповідачем орендної плати позивачам; не врахував, що підставою для розірвання договорів є лише систематична несплата орендної плати, а не виплата її не в повному обсязі; до того ж до матеріалів справи не додано будь-яких доказів з приводу претензій позивачів щодо несплати орендної плати у спірний період.»

Таким чином, судом касаційної інстанції поставлено під сумнів не нарахування та не виплати відповідачем орендної плати позивачам за період з 2009 року по 2012 рік.

Після скасування рішення суду першої та апеляційної інстанцій Вищім спеціалізованим судом, під час нового судового розгляду відповідачем було додатково залучено до матеріалів справи і інші докази, які підтверджують факт нарахування і отримання орендної плати позивачами (розрахункові касові ордери, платіжні доручення та інші документи, обов'язковість ведення яких встановлена чинним законодавством).

Враховуючи викладене, до ухвалення рішення по суті ставляться під сумнів об'єктивність підстав для забезпечення позову, зазначені в ухвалі суду від 17.04.1013р. у зв'язку з порушенням відповідачем вимог п.29 договорів оренди щодо зобов'язання сплати орендної плати.

Також однією з підстав для забезпечення позову відповідно до ухвали від 17.04.2013 року стало те що відповідно до ч.4 ст.22 ЗК України, встановлювалась обов'язковість використання земель сільськогосподарського призначення за наявності у відповідача проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозмін. Однак на підставі Закону України №191-VIII від 12.02.2015р. ч.4 ст.22 ЗК України - виключено.

Таким чином, така обставина, як відсутність проекту сівозмін у відповідача на сьогоднішній день, не може існувати підставою заборони використання земельних ділянок, оскільки обов'язковість наявності таких проектів скасовано.

Крім того, суд при скасуванні такого заходу забезпечення позову як заборона вчиняти будь-які сільськогосподарські дії на спірних земельних ділянках враховує насамперед, те, що забезпечення позову шляхом заборони сільськогосподарського обробітку земельної ділянки призвів до сільськогосподарського простою вищезазначених земельних ділянок, що може знизити родючість даних земельних ділянок.

Забезпечення позову таким способом повинне здійснюватися з урахуванням передбачених процесуальним законом теоретичних строків розгляду справ в судах першої та апеляційної інстанцій, а саме можливий час розгляду справи з моменту відкриття провадження у ній до моменту набрання рішенням суду законної сили. Загалом, лише з урахуванням теоретично можливих (передбачених ч.3 ст.122, 129, ч.2 ст.156, ст.157, 294, 297, 301, 302 ЦПК України) строків розгляду справи.

Проте, справа розглядається судом з березня 2013 року, й станом на 15 серпня 2016 року рішення по суті не винесено, а отже заборона вчиняти дії сільськогосподарського характеру на земельних ділянках на час розгляду справи негативно позначається на стані спірних земельних ділянок, призводе до завдання суттєвої шкоди не лише відповідачу через втрату можливого врожаю, а й самим позивачам через заростання ділянок бур'янами, оскільки на даний час протягом 3 років, тобто з моменту винесення ухвали 17.04.2013 року вказані земельні ділянки ніким не обробляються, ані самими позивачами, ані відповідачем, з яким укладено відповідні договори оренди, а тільки захаращуються та заростають бурянами.

Крім того, й законодавство України фактично забороняє невикористання земельних ділянок та містить певні вимоги щодо боротьби з бур'янами на земельних ділянках, та встановлено відповідальність за таке правопорушення.

Зокрема, відповідно ст.35 Закону України «Про охорону земель» ПрАТ «Насіннєве», як землекористувач (орендар) при здійсненні господарської діяльності зобов'язаний: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо - забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур'янами, агарниками і дрібноліссям. Також, наявність заборони використання земельних ділянок відповідачем, порушує приписи ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель». Відповідно до вищевказаної норми, невикористання земельної ділянки свідчить про невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням.

Однак виконувати вказані зобовязання відповідач позбавлений можливості, оскільки відповідно до вказаної ухвали від 17.04.2013 року ПАТ «Насінневе» заборонено вчиняти дії направлені на використання та обробіток спірних земельних ділянок, в тому числі і на знищення буряну.

Крім того, відповідно п.4 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року при обранні заходів забезпечення позову слід враховувати, що такі заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого субєкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Таким чином, заборона обробляти земельні ділянки протягом тривалого часу більше 3-х років, штучно створює умови невиконання ОСОБА_2 «Насіннєве» своїх обов'язків щодо цільового використання та охорони земель, в тому числі як господарюючого субєкта користуватися та розпоряджатися власним майном, що може призвести до незворотних наслідків.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заходи забезпечення позову, накладені ухвалою суду від 17.04.2013 року, на даний час підлягають скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.151-154, 207 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника Приватного акціонерного товариства «Насінневе» - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, накладені згідно ухвали Красноградського районного суду від 17.04.2013 року про заборонено ПАТ Насінневе(на даний час ОСОБА_2 «Насіннєве», яке розташоване по вул.50 років Жовтня, буд.20, с.м.т. Чапаєве, Кегичівського району, Харківської області, КОД , вчиняти дії направлені на використання та обробіток спірних земельних ділянок за наступними кадастровими номерами що є предметом спору, а саме № №:

:10:000:0700:10:000:0700:10:000:0700:10:000:0700:10:000:0700:10:000:0700:10:000:0700:10:000:0700:10:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:10:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:10:000:0700:10:000:0700:10:000:0700:10:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:10:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:09:000:0700:10:000:0700:10:000:0700:10:000:0700:09:000:0014

Копію ухвали направити для відому всім сторонам.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Харківської області через Красноградський районний суд. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя