Справа №477/2283/15-ц 24.11.2016 24.11.2016 24.11.2016
Провадження №22-ц/784/2395/16
Справа № 477/2283/15-ц Головуючий у першій інстанції-Саукова А.А.
Провадження № 22-ц/784/2395/16 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В., Коломієць В.В.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

за участю позивача - ОСОБА_1, її представника - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

третьої особи - ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5,

представника третьої особи СВТ «Інгул» - Березовської О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1

до Жовтневої (Вітовської) районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання недійсними розпорядження та визнання недійсним державного акту на земельну ділянку акту

У С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Жовтневої (Вітовської) районної державної адміністрації Миколаївської області (далі - Жовтнева РДА) про захист порушених прав.

Позивачка зазначала, що з 1987 року проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 Під час спільного проживання ОСОБА_7 був прийнятий у члени садово-виноградного товариства «Інгул» (далі СВТ «Інгул») та отримав земельну ділянку за НОМЕР_1. Протягом 1988-1989 року вони спільно з залученням коштів її доньки побудували садовий будинок. Проте, в січні 2008 року правління та загальні збори СВТ «Інгул» прийняли рішення про виключення з членів СВТ «Інгул» ОСОБА_7 без його заяви та відома, а замість нього в члени товариства прийнято його доньку - ОСОБА_8 (ОСОБА_4.). Але ще 8 жовтня 2007 року розпорядженням №676-р Жовтневої РДА вирішено питання приватизації земельної ділянки за НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_4 8 березня 2008 року ОСОБА_4 видано державний акт на земельну ділянку.

Посилаючись на те, що на час вирішення питання щодо приватизації землі, ОСОБА_4 не була членом СВТ «Інгул», згодом прийнята до членів товариства безпідставно, на ділянці знаходиться спільне майно її (позивачки) та ОСОБА_7, а підставою приватизації стали підроблені посадовими особами СВТ «Інгул» документи, ОСОБА_1 просила визнати недійсним розпорядження №676-р від 8 жовтня 2007 року в частині приватизації земельної ділянки на імя ОСОБА_4, а також визнати недійсним виданий на підставі цього розпорядження державний акт на земельну ділянку НОМЕР_2 у СВТ «Інгул». Обгрунтовуючи порушення своїх прав, ОСОБА_1 посилалась на те, що наявність правовстановлюючих документів на ім'я ОСОБА_4 перешкоджає у реалізації своїх прав на спірну ділянку та об'єкт нерухомості.

До участі у справі як третіх осіб залучено СВТ «Інгул» та ОСОБА_4.

Представники Вітовської РДА позов не визнали, посилаючись на дотримання умов передачі у власність земельної ділянку, яка перебувала у користуванні фізичних осіб. Заявлено про застосування позовної давності.

Треті особи СВТ «Інгул» та ОСОБА_4 також не вбачали підстав для задоволення позову, вважаючи перекрученими факти, викладені позивачкою.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 вересня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення її вимог. Апелянт не погодилась з висновком суду щодо дотримання вимог земельного законодавства при здійсненні приватизації земельної ділянки на ім'я ОСОБА_4, а також висновком суду про недоведеність порушення її земельних прав, які вона набула, в тому числі, і за набувальною давністю.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Виходячи зі змісту заявлених вимог та визначеного позивачкою відповідача - Жовтневої (Вітовської) РДА, предметом судового розгляду має бути перевірка дотримання земельного законодавства при прийнятті рішення щодо приватизації земельної ділянки садового товариства з наступною видачею державного акту та встановлення факту порушення земельних прав ОСОБА_1 діями органу державної влади.

Право та порядок безоплатної приватизації земельних ділянок, в тому числі і земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян, передбачені статтею 118 ЗК.

Приватизація земельних ділянок передбачає перехід, в тому числі, до громадян, прав на земельну ділянку, що перебувала у державній або комунальній власності.

Відповідно до статей 125,126 ЗК,в редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин, право власності земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності - державного акту та його державної реєстрації.

Отже акт приватизації земельної ділянки полягає в отриманні особою державного акту на право власності на земельну ділянку з наступною реєстрацію цього права.

Отриманню державного акту передує рішення органів державної влади або місцевого самоврядування щодо приватизації та виготовлення технічної документації із землеустрою.

За правилами частини 2 статті 118 ЗК рішення органів державної влади або місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до частини 6 статті 118 ЗК в редакції, діючої станом на 2007 рік, громадяни, зацікавлені в одержанні у власність земельної ділянки для ведення садівництва, мали подати до відповідної районної державної адміністрації або органу місцевого самоврядування заяву, в які мали зазначити бажані розміри земельної ділянки та мету її використання.

В межах предмету заявленого позову судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням Жовтневої РДА №676-р від 8 жовтня 2007 року (далі - розпорядження №676-р) вирішено передати у власність ОСОБА_4 земельну ділянку НОМЕР_2 площею 0,04 га з земель СВТ «Інгул» для ведення садівництва (а.с.110)

Пунктом 2 розпорядження №676-р їй рекомендовано виготовити технічну документацію із землеустрою зі складання державного акту на право власності на землю та документацію з нормативно-грошової оцінки землі.

Отже, розпорядження №676-р за фактичним змістом та правовим значенням, як то передбачено частиною 2 статті 118 ЗК, є рішенням органу державної влади щодо приватизації, а не актом передачі землі у власність, як то розуміє позивачка.

Розпорядження №676-р прийнято на підставі заяви ОСОБА_4 до Жовтневої РДА, довідки про її членство в СВТ «Інгул» та відомості про номер та розмір ділянки, що перебуває у її користуванні (а.с.34).

У грудні 2007 року складено технічну документацію із землеустрою (а.с.92-105), в тому числі складено акт про визначення меж земельної ділянки в натурі та передачу і прийом межових знаків під охорону та зберігання (а.с.100).

Державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_4 видано Жовтневою РДА 18 березня 2008 року (а.с.43).

Встановивши ці обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що розпорядження №676-р винесене відповідачем у відповідності за вимог статті 118 ЗК, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним та визнання недійсним державного акту.

Доводи апелянта про те, що розпорядження №676-р мало прийматись лише після складання технічної документації з землеустрою суперечать змісту частини 2 статті 118 ЗК, якою передбачено тільки наявність документів, що підтверджують розмір ділянки.

Вимог щодо обов'язкового надання проекту землеустрою для прийняття рішення на цій стадії приватизації законодавство не містить.

Передача землі у власність, як зазначалось вище, здійснюється не шляхом винесення розпорядження, а шляхом видачі державного акту.

Посилання апелянта на незаконність дій керівництва СВТ «Інгул» щодо видачі довідок ОСОБА_4, прийняття її в члени товариства та інше виходять за межі її позову до Жовтневої (Вітовської) РДА, а тому на висновки суду в межах заявленого позову не впливають.

Вимог щодо законності набуття третьою особою - ОСОБА_4 членства в СВТ «Інгул» позивачка не заявляла.

Не мають правового значення і посилання ОСОБА_1 на невідповідність номеру земельної ділянки, переданої у власність ОСОБА_4

З матеріалів справи вбачається, що з 1987 року номери земельних ділянок СВТ «Інгул» неодноразово змінювались внаслідок різних обставин, а номери будинків та номери земельних ділянок не співпадають (а.с.84).

Судовими рішенням неодноразово встановлювався той факт, що спірна земельна ділянка з визначеним кадастровим номером у різні періоди мала номери НОМЕР_3) (а.с.123-129).

Крім того, зі змісту позову вбачається, що звернення ОСОБА_1 до суду спрямовано на захист її земельних прав.

Проте з матеріалів справи вбачається, що з 2010 року судом неодноразово розглядались спори між позивачкою та ОСОБА_4 щодо прав на користування як будинком, розташованим на спірній ділянці, так і самою земельною ділянкою ( а.с.111-130). При цьому будь-яких прав ОСОБА_1 на користування земельною ділянкою не встановлено.

Безпідставним є і посилання ОСОБА_1 на набуття нею права на ділянку за набувальною давністю.

За змістом статті 334 ЦК та статті 119 ЗК правила цих норм не передбачають набуття за набувальною давністю права власності на майно, що належить іншій особі.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що позивачкою не доведено порушень її земельних прав розпорядженням №676-р, відповідає обставинам справи на вимогам закону.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду та не доводять порушень вимог земельного та процесуального законодавства. Колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.О.Данилова

Судді І.В.Лівінський

В.В.Коломієць