Справа № 464/3801/16-ц
пр.№ 2/464/1241/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.07.2016 Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

секретар Кріль Х.О.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення,

встановив:

Позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просить, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 13 травня 2016 року, стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.07.2014 до 30.04.2016 у розмірі 12 528 грн. 42 коп., а також витрати, повязані зі сплатою судового збору, у розмірі 1 378 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачі проживають у квартирі №3 у будинку №7 на вул. Мишуги у м. Львові, де ЛМКП «Львівтеплоенерго» надає послуги з постачання теплової енергії. Позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з відповідачів заборгованості за вказані послуги, такий наказ судом видано, однак, ухвалою суду від 12 січня 2016 року скасовано. У звязку з тим, що відповідачі не здійснюють оплату за послуги з централізованого опалення станом на 1 травня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 12 528 грн. 42 коп., яка підлягає стягненню з останніх.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог, просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання та розяснень Міністерства з питань житлово-комунального господарства остаточним документом, який дає право виконавцю послуг припинити здійснення нарахувань за надані послуги, є належним чином затверджений акт про відключення квартири від мережі центрального опалення і гарячого водопостачання.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, просив відмовити у задоволені такого. Надав пояснення про те, що з 2007 року відключений від системи централізованого теплопостачання, незважаючи на це до 2014 року справно сплачував за послуги з теплопостачання. Щодо надання дозволу на відключення квартири від централізованого опалення та встановлення індивідуального, звертався до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, однак отримав відмову. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 27 серпня 2013 року зобовязано ЛМКП «Львівтеплоенерго» надати технічні умови на розробку робочого проекту з влаштування системи індивідуального (автономного) опалення квартири №3 на вул. Мишуги, 7 в м. Львові та погодження на відключення даної квартири від мережі ЦО та ГВП, а Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради зобовязано видати розпорядження про надання дозволу на відключення вказаної квартири від мережі ЦО і ГВП та влаштування індивідуального (автономного) опалення. Отримавши робочий проект влаштування індивідуального опалення взамін центрального, вирішив більше за послуги з теплопостачання не сплачувати. Крім цього, вказав, що договірних відносин між сторонами не існує, договір про надання вказаних послуг не укладався.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не зявилася, належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Суд вирішив розглядати справу за її відсутності.

Суд, заслухавши думку представника позивача, відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень статей 57-59 ЦПК України.

Згідно з ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані та проживають у квартирі №3 у будинку №7 на вул. Мишуги у м. Львові, про що свідчить довідка з місця проживання про склад сімї і прописки №233 від 22 лютого 2016 року, видана ЛКП «Житловик-С» (а.с. 6).

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 12 січня 2016 року скасовано судовий наказ від 2 грудня 2015 липня 2015 року про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за послуги з централізованого у розмірі 6 507 грн. 84 коп., а також 609 грн. судового збору (а.с. 5).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією субєктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.

Згідно з п. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для обєктів усіх форм власності визначено субєкт господарювання з постачання теплової енергії, якою є Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго». У відповідності до п. б ст. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розроблено нові договори та прийняті нарахування за послуги з 01 липня 2014 року.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з ст. 68 ЖК України наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. До комунальних послуг відносяться, зокрема, централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо (ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). На підставі п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як видно з відомості про нарахування та оплату послуг від 12 травня 2016 року, заборгованість відповідачів станом на 1 травня 2016 року за послуги з централізованого опалення становить 12 528 грн. 42 коп. (а.с. 21).

Що стосується доводів відповідача ОСОБА_2 про відсутність з позивачем укладеного договору про надання житлово-комунальних послуг, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно з ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

При цьому, також враховується позиція Верховного Суду України, яка висловлена у постанові під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, згідно з якою, споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі.

В силу вимог ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, відсутність між сторонами письмового договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення відповідачів від їх оплати, а тому вимога позивача про стягнення із відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення є обґрунтованою.

Щодо доводів відповідачів про відсутність надання позивачем послуг з центрального опалення та неправомірність нарахування плати за такі суд зазначає наступне.

Питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, які з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачають відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їх власників або наймачів, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів.

Відповідно до п. 26 Правил відключення споживачів від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Згідно з п. 25 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 і зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 9 грудня 2005 року за № 1478/11758, установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади та тільки після затвердження відповідного акта про відключення власник має право на припинення йому нарахувань за послуги теплопостачання з підстав його неотримання.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 27 серпня 2013 року зобовязано ЛМКП «Львівтеплоенерго» надати технічні умови на розробку робочого проекту з влаштування системи індивідуального (автономного) опалення квартири №3 на вул. Мишуги, 7 в м. Львові та погодження на відключення даної квартири від мережі ЦО і ГОП, а Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради зобовязано видати розпорядження про надання дозволу на відключення вказаної квартири від мережі ЦО і ГОП та влаштування індивідуального (автономного) опалення.

Розпорядженням Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 16 листопада 2015 року розглянуто звернення відповідачів, затверджено висновок міжвідомчої комісії про відключення квартири №3 на вул. Мишуги, 7 у м. Львові від мережі ЦО і ГОП та влаштування автономного опалення.

26 вересня 2014 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» погоджено робочий проект влаштування індивідуального опалення взамін центрального в квартирі №3 на вул. Мишуги, 7 у м. Львові.

Оскільки акта про відключення не затверджено, відповідачем самостійно проведено роботи з відключення централізованого опалення, тому припинення останніми оплати за послуги з теплопостачання лише за наявності затвердженого робочого проекту влаштування індивідуального опалення замість централізованого, не є підставою для припинення здійснення нарахувань за такі послуги.

Розрахунки позивача суд приймає як належні та допустимі докази, оскільки доказів протилежного стороною відповідачів не представлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заборгованість за надані послуги з централізованого опалення необхідно стягнути з відповідачів солідарно як споживачів даних послуг, а відтак, позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, тому повинні бути судом задоволені.

Крім цього, згідно з ст. 88 ЦПК України, враховуючи розяснення, надані у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року з наступними змінами, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути витрати, повязані зі сплатою судового збору, у розмірі 1 378 грн., по 689 грн. з кожного.

На підставі статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статей 526, 540, 543 ЦК України та керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 209, 212-216 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.07.2014 до 30.04.2016 у розмірі 12 528 (дванадцять тисяч пятсот двадцять вісім) гривень 42 (сорок дві) копійки.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1 378 грн., по 689 грн. з кожного з відповідачів.

Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Дулебко Н.І.