Справа № 333/3474/16-ц
Провадження № 2/333/2057/16
14 листопада 2016 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Кулик В.Б.,
при секретарі Довгаль А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
30.05.2013 року в порядку реструктуризації простроченої заборгованості укладено додаток № 1 до кредитного договору № R091.002-TEK.0018461 від 19.09.2012 року. На підставі чого вказаний кредитний договір продовжено до 18.03.2016 року.
30.05.2013 року в порядку реструктуризації простроченої заборгованості укладено додаток № 1 до кредитного договору № R091.002-TEK.0019404 від 10.10.2012 року. На підставі чого вказаний кредитний договір продовжено до 09.10.2017 року.
Однак, ОСОБА_1 порушує вимоги кредитного договору № R091.002-TEK.0018461 від 19.09.2012 року та кредитного договору № R091.002-TEK.0019404 від 10.10.2012 року, а саме: не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.
Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити у повному обсязі, у разі виникнення обставин, викладених у ч. 1 ст. 224 ЦПК України не заперечує проти винесення судом
Відповідач, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України).
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
За вимогами ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно з п. 2.2 Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які є невідємною частиною кредитного договору, позичальник зобовязаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати відсотки за користування кредитом та комісії, повертати кредит частинами у сумах та терміни, визначені у графіку платежів, що є додатком № 1 до кредитного договору.
На підставі п. 4.3 Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які є невідємною частиною кредитного договору, за несвоєчасне виконання зобовязань з погашення заборгованості по кредиту , позивальник зобовязаний сплатити позивачу пеню в розмірі 0,3 % від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочення.
Однак, ОСОБА_1 вимоги кредитних договорів № R091.002-TEK.0018461 від 19.09.2012 року, № R091.002-TEK.0019404 від 10.10.2012 року не виконує, в обумовлені строки кредит та відсотки по ньому не сплачує.
Станом на 05.05.2016 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором № R091.002-TEK.0018461 від 19.09.2012 року в сумі 14 304 грн. 50 коп., а саме: 3 964 грн. 54 коп. заборгованість за кредитом, 579 грн. 07 коп. прострочені відсотки за фактичне користування кредитом, прострочена комісія за обслуговування кредиту 2 984 грн. 33 коп., пеня 6 776 грн. 56 коп.
Станом на 05.05.2016 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором № R091.002-TEK.0019404 від 10.10.2012 року в сумі 63 099 грн. 31 коп., а саме: 20 780 грн. 12 коп. заборгованість за кредитом, 4 276 грн. 10 коп. прострочені відсотки за фактичне користування кредитом, 12 650 грн. 22 коп. прострочена комісія за обслуговування кредиту, пеня 25 392 грн. 87 коп.
Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.
Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно зі ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом.
На підставі ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.
Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору № R091.002-TEK.0018461 від 19 вересня 2012 року ПАТ Банк «ТРАСТ»,надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у сумі 5 810 грн., на підставі кредитного договору № R091.002-TEK.0019404 від 10.10.2012 року ПАТ Банк «ТРАСТ» (банк), надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у сумі 23 601 грн. 18 коп. Однак, відповідач порушує вимоги зазначених кредитних договорів, а саме: не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту, комісії та відсотків по ньому. Тому, є підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсотках, комісії та нарахованого штрафу відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним, достовірним та допустимим доказом по справі.
З урахуванням викладеного, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 261, 514, 516, 526, 610, 611, 612, 617, 625, 651, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 88, 209, 214-215, 224-233 ЦПК України, суд,
Позов Публічного акціонерного товариства Банк «ТРАСТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договром задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя В.Б. Кулик