солом`янський районний суд м. Києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Піддубняк І.О.,

розглянувши позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 22 551,22 грн., мотивуючи свої вимоги наступним.

Так, позивач стверджує, що відповідач написав позивачу власноручно заяву на отримання кредитної карти «Універсальної» в гривні 18.09.2007 року. В свою чергу, дана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», розміщеними на банківському сайті, складають між сторонами договір, що підписується підписом відповідача у вищезазначеній заяві.

За даним договором відповідачу було встановлено кредитний ліміт на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом 36,00% на рік в розмірі 12 400,00 грн. Крім того, умовами передбачено кінцевий строк повернення грошових коштів, які як стверджує позивач, використав відповідач, - це строк закінчення дії картки.

Позивач стверджує, що станом на 30.06.2015 відповідач за вищезазначеним договором має перед ним заборгованість в сумі 22 551,22 грн., з яких 10 030,41 грн. - заборгованість за кредитом, 10 270,75 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 700,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також 500,00 грн. - штраф фіксована частина та 1 050,06 грн. - штраф процентна складова.

Посилаючись на те, що позивач свої зобов`язання виконав, а відповідач допустив прострочку сплати чергових платежів, просить задовольнити позов (а.с.3-4)

В судове засідання позивач свого представника жодного разу не направив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с.29-30, 53, 57). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач отримував судові виклики і шляхом направлення їх паралельно на електронну пошту відповідно до його заяви (а.с.22). Також в матеріалах справи є заява позивача про розгляд справи за його відсутності (а.с.23)

Відповідач в судовому засіданні категорично заперечував проти задоволення позову, оспорював саме перебування із позивачем в будь-яких відносинах, в тому числі кредитних. Стверджував, що ніколи ніяких договорів із позивачем не укладав, ніяких заяв не підписував.

Ухвалою суду від 09.12.2015 задоволено клопотання відповідача та направлено позивачу рішення про витребування у нього оригінал вищезазначеної заяви із оригінальним підписом відповідача і як стверджує позивач в позові власноручно заповненим текстом та документів на підтвердження одержання відповідачем грошових коштів на зазначену позивачем суму (а.с.30)

Як вбачається із зворотного повідомлення позивач отримав копію вищезазначеної ухвали суду 29 грудня 2015 року (а.с.57), проте 26 січня 2016 року в судове засідання витребовувані документи суду не надав.

За клопотанням відповідача судом повторно було направлено вищезазначену ухвалу суду від 09.12.2015 про витребування доказів (а.с.63), оскільки відповідач категорично заперечував обставини того, що писав будь-які заяви позивачу чи підписував договори і оспорював, що брав грошові кошти, тому просив витребувати оригінал вищезазначених документів для заявлення клопотання про призначення відповідної почеркознавчої експертизи (а.с.63)

З матеріалів справи вбачається, що знову завчасно позивач отримав копію даної ухвали - 03 лютого 2016 року (а.с.64), проте в судове засідання 10 березня 2016 року знову витребовувані документи не надав.

В судовому засіданні 10.03.2016 відповідач знову стверджував про те, що жодних заяв не підписував, проте заявив клопотання про чергове витребування вищезазначених документів та про призначення у справі почеркознавчої експертизи (а.с.66, 71)

Суд, порадившись на місці, відмовив у задоволенні клопотання про вдруге повторне направлення вищезазначеної копії ухвали про витребування доказів позивачу у справі із посилання на принцип диспозитивності цивільного процесу, відповідно до якого хоча на сторони і покладено обов`язок підтвердити обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх заперечень належними та допустимими доказами, проте саме сторони розпоряджаються своїми правами як по явці в судові засіданні, так і щодо визначення тих доказів, якими вони мають бажання обґрунтувати свої в даному випадку вимоги.

Також згідно матеріалів справи ще в ухвалі про відкриття провадження у справі, яка була отримана позивачем 09 жовтня 2015 року (а.с.30а) суд акцентував увагу на тому, що докази мають бути подані або під час попереднього судового засідання, або якщо воно не проводиться - до початку розгляду справи по суті. В той же час, як зазначено судом вище, оригіналів документів суду надано не було, при тому, що суд довів до відома позивача позицію відповідача про оспорювання своїх підписів в тих копіях документів, навіть які засвідчені печаткою позивача, які ним надані.

Зважаючи на викладене, суд виходить з того, що позивач погоджується на вирішенні справи на підставі наявних доказів в справі.

Заслухавши відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання відповідача про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, оскільки оригінали документів суду подані не були, а на підставі копій почеркознавча експертиза не проводиться.

Зазначену поведінку позивача по непредставленню суду витребовуваних доказів - оригіналів документів, суд кваліфікує як поведінку, направлену на ухилення від проведення майбутньої експертизи, оскільки про її призначення відповідачем було заявлено і доведено до відома позивача (ст.146 ЦПК України)

З урахуванням того, що справа тривалий час перебуває в провадженні суду, позивач в судове засідання не з`являється, незважаючи на його виклики та направлення на його адресу відповідних ухвал, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.146, 147 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання відповідача про призначення почеркознавчої експертизи - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В.С. Кицюк