АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/3292/15-ц 22-ц/774/1015/К/16
Справа № 216/3292/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1015/К/16 суддя Бондарєва О.І.
Категорія - 52 (IV) Доповідач - Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

за участі: секретаря - Євтодій К.С.,

позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

представника третьої особи Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Центрально-Міської районної в місті ради, про позбавлення батьківських прав - Рассомахи Світлани Анзорівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Центрально-Міської районної в місті ради, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, в якому просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні їх малолітнього сина: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що з 27.09.2003 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від зазначеного шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на теперішній час постійно проживає з нею, знаходиться на її повному утриманні. 12.09.2005 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03.07.2008 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина, до досягнення останнім повноліття, у розмірі 558 грн., щомісяця.

Рішенням виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 21.12.2005 року, за №367, відповідачу призначені дні побачень із сином, І-ІІІ субота місяця з 16.00 до 17.00 год., у присутності позивача, за адресою: АДРЕСА_1. 18.03.2008 року Центрально-Міським райсудом м. Кривого Рогу прийнято рішення про усунення перешкод у спілкуванні відповідача з дитиною та встановлені інші дні спілкування із сином: кожної неділі місяця або інший день тижня, у присутності позивача або іншого члена родини позивача, не менш як три години, у зручний для дитини час за попередньою домовленістю з позивачем.

Однак, відповідач протягом останніх трьох років з дитиною не зустрічається і не спілкується, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовкою до самостійного життя, не забезпечує сина необхідним, харчуванням, одягом, має заборгованість по аліментним платежам у розмірі 7663 грн., не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умови для отримання ним освіти.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 березня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у місті Кривому Розі Дніпропетровської області.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення суду та закрити провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що позбавлення батьківських прав може мати місце у разі винної поведінки особи щодо невиконання нею батьківських прав та є крайньою мірою виховання таких осіб. Однак судом першої інстанції не враховано докази того, що позивач намагається перешкодити відповідачеві у спілкуванні із дитиною протягом усього часу з моменту розірвання їхнього шлюбу. Щодо існуючої заборгованості по сплаті аліментів на утримання ОСОБА_6, представник відповідача зазначає, що відповідач не ухиляється від сплати аліментів і постійно намагається надавати допомогу на утримання дитини, проте через брак коштів не має можливості сплачувати аліменти в повному обсязі внаслідок чого сформувалась вказана позивачем заборгованість. Також представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 зазначила, що суд позбавляючи ОСОБА_3 батьківських прав не заслухав та не врахував думку дитини з цього приводу. Крім того, апелянт зазначила, що під час роботи комісії органу опіки та піклування, її члени були на боці батька та фактично схилялись до того, що позбавлення його батьківських прав є недоцільним. При цьому із висновком комісії відповідача ознайомлено не було і лише в суді з матеріалів справи він дізнався про наданий комісією висновок.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зазначає, що рішення суду, на її думку, є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду - залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 є батьком неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.6)

Згідно акту, складеного жителями будинку АДРЕСА_1 (а.с.10), позивач ОСОБА_1 разом з донькою проживають за адресою: АДРЕСА_1. У даному акті зазначено, що батько дитини участі у його вихованні не приймає, не відвідує сина та не цікавиться його життям.

З довідки-розрахунку заборгованості по аліментам, виданої Центрально-Міським ВДВС Криворізького МУЮ вбачається, що заборгованість за виконавчим листом №2-2565 від 03.06.2008 року про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 558 грн., щомісяця, станом на 30.04.2015 року, становить 37 663,00 грн. (а.с.19).

Рішенням Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради №367 від 21.12.2015 року визначено відповідачу ОСОБА_3 дні побачень з малолітнім сином ОСОБА_6, перша та третя суботи щомісяця з 16.00 до 17.00 у присутності матері хлопчика за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.14)

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 березня 2008 року, яке набрало законної сили 28 березня 2008 року, зобов'язано позивача ОСОБА_1 не чинити відповідачу ОСОБА_3 перешкоди у спілкуванні з дитиною та призначено ОСОБА_3 дні побачень з неповнолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, кожної неділі місяця або інший день тижня у присутності матері дитини або іншого члена її родини (бабусі або дідуся дитини) не менше години, у зручний для дитини час за попередньою домовленістю з матір'ю дитини. (а.с.15)

Відповідно до висновку Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, як органу опіки та піклування, щодо можливості позбавлення батьківських прав від 29.10.2015 року за №8/33-3345 (а.с.55), Виконавчий комітет, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 164-166 СК України й виходив із того, що відповідач ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню, навчанню та утриманню свого малолітнього сина, не здійснює за ним належний догляд, не піклується про його фізичний та духовний розвиток.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

У пунктах 15,16 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Разом з тим, відповідно до роз'яснень, викладених у п.18 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

З матеріалів справи вбачається, що згідно довідки ПАТ «Північтранс» №76 від 20.08.2015 року відповідач ОСОБА_3 з 20.08.2015 року працює на вказаному підприємстві на посаді водія автотранспортних засобів. (а.с.42)

Відповідно до довідки №277 від 14.03.2016 року, позивач ОСОБА_1 отримувала аліменти з відповідача ОСОБА_3 у період з 01.05.2015 року по 01.03.2016 року: за липень 2015 року - 600 грн., за вересень 2015 року - 300 грн., за листопада 2015 року - 300 грн. (а.с.57)

З квитанцій від 25.06.2009 року, від 12.08.2009 року, від 29.09.2009 року, від 13.11.2009 року, від 12.03.2009 року, від 23.03.2010 року, від 12.06.2010 року, від 19.08.2010 року, від 22.02.2010 року, від 14.12.2009 року, від 16.12.2011 року, від 13.05.2011 року, від 29.08.2011 року, від 18.11.2010 року, від 31.12.2010 року, від 18.05.2012 року, від 31.03.2012 року, від 27.01.2012 року, від 15.12.2011 року, від 04.04.2014 року, від 26.06.2013 року, від 08.02.2013 року, від 14.12.2012 року, від 27.09.2012 року, від 28.10.2015 року, від 18.08.2015 року, від 27.06.2015 року, від 18.07.2015 року, від 02.03.2016 року (а.с.102-108) вбачається, що відповідач ОСОБА_3 періодично здійснює грошові перекази на ім'я позивача ОСОБА_1 в якості аліментів на утримання сина.

Таким чином, на думку колегії суддів, знаходять своє підтвердження доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що намагається надавати матеріальну допомогу на утримання дитини .

Крім того, відповідно до рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 березня 2008 року, яке набрало законної сили 28 березня 2008 року, зобов'язано позивача ОСОБА_1 не чинити відповідачу ОСОБА_3 перешкоди у спілкуванні з дитиною та призначено ОСОБА_3 дні побачень з неповнолітнім сином ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, кожної неділі місяця або інший день тижня у присутності матері дитини або іншого члена її родини (бабусі або дідуся дитини) не менше години, у зручний для дитини час за попередньою домовленістю з матір'ю дитини. (а.с.15)

Також колегією суддів враховується, що під час судового розгляду встановлено та не заперечується сторонами наявність між ними неприязних особистих стосунків та спорів щодо участі батька у вихованні малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Цей факт підтверджували допитані в судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, у зв'язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині знаходять своє підтвердження та заслуговують на увагу.

Однак, суд першої інстанції на вказані обставини справи належної уваги не звернув та не врахувавши роз'яснень, викладених у п.18 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» дійшов передчасного висновку про позбавлення відповідачів батьківських прав, залишивши поза увагою той факт, що у відповідача ОСОБА_3 наявні перешкоди щодо спілкування зі своїм сином, які чинить у тому числі позивач ОСОБА_1, а він своїми діями щодо сплати аліментів та намаганням вставити порядок участі у вихованні свого сина, на думку колегії суддів, доводить своє бажання і готовність виховувати свою дитину.

Висновок Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, як органу опіки та піклування, щодо можливості позбавлення відповідача батьківських прав від 29.10.2015 року за №8/33-3345 (а.с.55), колегія суддів не бере до уваги, оскільки на час розгляду справи судом першої інстанції, а також під час апеляційного перегляду справи, встановлено, що відповідач ОСОБА_3 намагається брати участь у вихованні свого малолітнього сина, і даний факт підтверджуються відповідними письмовими матеріалами справи. (а.с.15, 57, 102-108).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, проаналізувавши обставини та матеріали справи, надавши оцінку висновку Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, як органу опіки та піклування, щодо можливості позбавлення відповідача батьківських прав від 29.10.2015 року за №8/33-3345 в сукупності з іншими наявними у справі доказами і поясненнями сторін, встановивши під час судового розгляду, що відповідач виявляє стійке бажання приймати участь у вихованні сина та виявляє бажання до виконання батьківських обов'язків, а позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1, як передчасного.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню, на підставі п.3,4 ч.1 ст.309 ЦК України, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3,4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Центрально-Міської районної в місті ради, про позбавлення батьківських прав.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: