АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2681/16 Справа № 204/4470/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Самсонова В. В. Доповідач - Прозорова М.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року

17 травня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі: Самокиша О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради (треті особи: ОСОБА_2, орган опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради) про поновлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, треті особи: ОСОБА_2, орган опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради, про поновлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2008 року вона була позбавлена батьківських прав відносно своєї доньки: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з огляду на те, що вона ухилялась від виконання своїх обов'язків матері. Рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради від 20.03.2008 року №87/2 дитині був призначений опікун ОСОБА_2 Дитина на даний час проживає з опікуном, але позивач вважає, що дитині набагато краще жити з рідною матусею. На сьогоднішній день вона веде добропорядний спосіб життя, заміжня, має постійне місце проживання разом з чоловіком, працює у міський Дитячій поліклініці №1 у м. Дніпропетровську на посаді лікаря-стоматолога. Вона може повністю забезпечувати свою дитину, як матеріально, так і шляхом належного виховання, піклуватися про її фізичний та духовний розвиток. Спиртні напої і наркотики не вживає, позитивно характеризуюся за місцем проживання і на роботі. Зважаючи на те, що з моменту позбавлення її батьківських прав, вона кардинально змінила свою поведінку, переоцінила її та зробила відповідні висновки, а також, з огляду на те, що на сьогоднішній день відпали підстави, які були причиною позбавлення її батьківських прав, вважає, що існують всі підстави для поновлення батьківських прав за нею, що також відповідає інтересам дитини (а.с.2-5).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2016 року позовні вимоги задоволено.

Суд поновив ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у батьківських правах щодо неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.179-183).

З таким рішенням не погодилась ОСОБА_2 та звернулась з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального законодавства (а.с.188-201).

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, серед іншого, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

В даному ж випадку ухвалене судом першої інстанції по справі рішення цим вимогам не відповідає.

Судом встановлено, що заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2008 року ОСОБА_3 була позбавлена батьківських прав відносно своєї малолітньої доньки: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та з неї були стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 25.10.2007 року і до досягнення дитиною повноліття на користь закладу, куди дитину буде влаштовано (а.с.13-14). Вказане рішення набрало законної сили 05.03.2010 року.

Доказів про те, що ОСОБА_3 сплачувала аліменти до 2015 року суду не надано.

Рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради від 20.03.2008 року за №87/2 було призначено ОСОБА_2 опікуном малолітньої (на той час) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та визначено місцем проживання дитини: АДРЕСА_1 (а.с.75).

ОСОБА_3 з 22.09.2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 (а.с.50), з яким вони зареєстровані та проживають у трикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7,33).

З 19.03.2009 року ОСОБА_3 працює в КЗ "Дніпропетровська міська дитяча стоматологічна поліклініка №1" Дніпропетровської обласної ради на посаді лікаря-стоматолога-дитячого (а.с.6). За місцем роботи ОСОБА_3 характеризується позитивно, (а.с.8).

Аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, на підставі постанови від 18.03.2015 року, сплачує вчасно до кримінальної відповідальності не притягувалася, у лікарів нарколога та психіатра під наглядом не перебуває (а.с.10-11,34, 35-36).

Ухвалюючи рішення про поновлення ОСОБА_3 у батьківських правах щодо неповнолітньої ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що всі обставини, які були підставами для позбавлення позивача батьківських прав відносно її дитини ОСОБА_4 відпали.

З таким висновком колегія судів не може погодитися з наступних підстав.

Статтею 169 СК України, особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення.

Розглядаючи такі справи, суди зобов'язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав.

При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити.

За змістом ч.4 ст. 169 СК України, поновлення в батьківських правах можливе лише за умови, що батьки істотно змінили в кращий бік поведінку, спосіб життя і (або) ставлення до виховання дитини.

Зміни в способі життя батьків, їхнє ставлення до дитини не можуть відбутися швидко, для цього необхідний значний період часу. При цьому, недостатньо одних намірів батьків змінити свою поведінку, необхідно, щоб їх спосіб життя дійсно змінився настільки, що ніяких небезпек і загроз життю і здоров'ю дитини більше не буде, а батьки в змозі належним чином виховувати дитину і захищати її права і інтереси.

Поновлення батьківських прав і повернення дитини батькам допускається тільки в тому випадку, якщо це відповідає інтересам дитини. Якщо поновлення в батьківських правах суперечить інтересам дитини, то суд має право з урахуванням думки дитини відмовити в задоволенні позову батьків про поновлення в батьківських правах.

Суд зобов'язаний з'ясувати думку дитини з приводу можливості поновлення батьківських прав і повернення її батькам. Причому мотиви незгоди дитини на поновлення в батьківських правах значення не мають. Але при цьому суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ст. 171 СК України).

Згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.01.2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 були позбавлені батьківських прав відносно своєї малолітньої доньки: ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку з тим, що ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, залишивши 6-місячну дівчинку у сім'ї бабусі ОСОБА_2 Батьки дівчинки не брали ніякої участі у вихованні доньки, матеріально дитину не забезпечували, зловживали алкоголем, вели непорядний спосіб життя, внаслідок чого втратили спочатку роботу, а потім і житло.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 22.09.2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з яким вона проживає у трикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7,33), з 19.03.2009 року працює в КЗ "Дніпропетровська міська дитяча стоматологічна поліклініка №1"Дніпропетровської обласної ради на посаді лікаря-стоматолога-дитячого (а.с.6), за місцем роботи характеризується позитивно (а.с.8), аліменти на утримання дитини сплачує вчасно (а.с.10-11), до кримінальної відповідальності не притягувалася (а.с.34), у лікарів нарколога та психіатра під наглядом не перебуває (а.с.35-36).

За змістом ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний, та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

У відповідності до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що з часу позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини, позивач з дитиною фактично не спілкувалася, фізичним, духовним та моральним розвитком дитини не цікавилася.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснила, що не зустрічається з дочкою у зв'язку з тим, що опікун та учителька не надають можливості.

Між тим, як пояснила в суді апеляційної інстанції класний керівник дитини - ОСОБА_7, мати дитини - ОСОБА_3 взагалі не проявляла ніяких спроб дізнатися щось про дитину, дала про себе знати тільки у вересні 2015 року, коли прийшов соціальний педагог, який встановив що дитина не отримує аліменти. Після ухвалення рішення суду першої інстанції про поновлення їй батьківських прав вона в школі не з'являлась. Навіть в суді апеляційної інстанції, у судовому засіданні не проявляла ніякої ініціативи щодо зацікавленості дитиною, елементарно не спитала як у дитини справи, не було помітно, що вона має намір поцікавитися своєю дитиною.

Крім того, класний керівник пояснила, що ОСОБА_3 може мати хорошу роботу, квартиру, але душевного потягу від чистого серця до своєї дитини вона не помітила.

Як пояснив психолог ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції, вона не помітила, що матір дитини намагається встановити з дитиною будь-який контакт.

ОСОБА_2 в свою чергу пояснила, що позивач не має ніякої уяви, що треба дитині насправді, що вона хотіла б мати, чим її порадувати, вона намагається добитися свого - щоб керувати доньчиним майном, мати вагу у суспільстві та не сплачувати аліменти. Також ОСОБА_9 пояснила, що працюючи на посаді лікаря-стоматолога з 19.03.2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про поновлення батьківських прав лише у липні 2015 року, після того, як постановою від 18.03.2015 року були стягнуті аліменти (а.с.12).

Допитана судом першої інстанції малолітня ОСОБА_4 пояснила, що не спілкується з матір'ю, не відчуває її турботу, мати не намагається зустрічатися з нею, тільки привітала з днем народження, бажає проживати з бабусею.

Колегія суддів вважає, що поновлення батьківських прав ОСОБА_3 не відповідає інтересам малолітньої дитини, оскільки відсутні беззаперечні докази стійких змін у поведінці позивача відносно її ставлення до виховання дитини, позивач не цікавиться життям та інтересами дитини, не робить подарунки, не надає їй моральну підтримку, не намагається налагодити відносини з опікуном. В суді першої та апеляційної інстанціях позивач при дитині утворювала неодноразово сварки з опікуном та його представником.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції на підставі п.п.3,4 ст. 309 ЦПК України скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради (треті особи: ОСОБА_2, орган опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради) про поновлення батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,316,319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2016 року - скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради (треті особи: ОСОБА_2, орган опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради) про поновлення батьківських прав.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: