Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 335/3486/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Рибалко Н.І.
Номер провадження 22-ц/778/545/16 Суддя-доповідач: Бабак А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

Полякова О.З.

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що 30 січня 2015 року нею через касу відділення ПАТ КБ «Надра» м. Запоріжжя було здійснено платіж за передплату митних платежів без ПДВ у розмірі 118 500,00 грн. та 490,00 грн. за комісію банку за оброблення платежів, що підтверджується квитанціями № k10/U/29 від 30.01.2015 р.

У відповідності до п. 8.4 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів. Проте, ні на протязі трьох операційних днів після сплати грошових коштів, ні на момент подачі позову отримувач коштів - Запорізька митниця ДФС - не отримав грошових коштів за вказаним платежем.

03.02.2015 року нею на ім'я начальника відділення ПАТ КБ «Надра» м. Запоріжжя було подано заяву щодо повернення грошових коштів за нездійснений платіж згідно з квитанцією № k10/U/29 від 30.01.2015 р. На день подання позову заява залишилася без відповіді, а вимога про повернення грошових коштів без задоволення.

Вважає, що відповідач, надаючи послуги з переказу грошових коштів, протягом трьох операційних днів з моменту їх надходження не виконав взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого в порушення її майнових прав безпідставно не здійснює повернення грошових коштів в сумі 118 990, 00 грн., що складаються з суми нездійсненого платіж у розмірі 118 500,00 грн. та суми комісії за обробку платежів у розмірі 490,00 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти за нездійснений платіж у розмірі 118 550, 00 грн. за квитанцією № k10/U/29 від 30.01.2015 р. та комісію за обробку платежів у розмірі 490,00 грн. за квитанцією № k10/U/29 від 30.01.2015 p., a всього 118 990,00 грн., судові витрати у розмірі 1189,90 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2015 року позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки суд не врахував, що нею внесені в банк грошові кошти, однак банк перерахування за призначенням не здійснив та не повернув їй суму переказу, чим порушив взяті на себе зобов'язання. В силу ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Суд не правильно застосував ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки норм вказаної статті встановлюють лише певні особливості виконання таких зобов'язань. Інші нормативні правові акти не містять вимог про необхідність відмови у позові в разі запровадження тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку або ліквідації банку. Судове рішення є способом захисту порушених прав та безпосередньо не приводить до задоволення вимог кредитор. В порядку виконання рішення суду виконавчі провадження підлягають обов'язковому зупиненню у випадку запровадження тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку або ліквідації банку. Ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості не приводить до задоволення вимог кредитора, а тому не суперечить мораторію. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно квитанції №klO/U/29 від 30.01.2015 року ОСОБА_3 внесла до Відділення № 0710 ПАТ „КБ „Надра" за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 143/вул. Якова Новицького,7 грошові кошти у розмірі 118 500 грн., для перерахування на рахунок Запорізької митниці ДФС у якості передоплати митних платежів без ПДВ (а.с.7).

Також, згідно квитанції №klO/U/29 від 30.01.2015 року ОСОБА_3 сплатила 490 грн. на рахунок Відділення ПАТ „КБ „Надра" Запорізьке РУ в якості комісії за обробку платежів населення без ПДВ (а.с.7).

Однак, грошові кошти не надійшли на рахунок Запорізької митниці ДФС.

03.02.2015 року ОСОБА_3 звернулась до начальника відділення ПАТ «КБ «Надра» із заявою про повернення грошових коштів, у зв'язку із нездійсненням платежу, однак, її вимога залишилася без задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що платіж, здійснений ОСОБА_3 за квитанцією № k10/U/29 від 30.01.2015 року відносить до документі на переказ і сума у розмірі 118 500 грн. мала бути переказана отримувачу - Запорізькій митниці ДФС у строк, передбачений ст. Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Однак, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яким не передбачено задоволення вимог кредиторів поза межами процедури ліквідації банку. Оскільки, ОСОБА_3 є кредитором банку, її вимоги щодо зобов'язання банку здійснити переказ є кредиторськими. Таким чином, відповідно до ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вимоги позивача, як кредитора, не підлягають задоволенню під час дії тимчасової адміністрації. однак згідно до положень ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вона має право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Судова колегія вважає, що висновок суду є вірним. Розглядаючи спір, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК України, повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи на які посилалися сторони, дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу, та закон, що їх регулює.

Статтею 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку. За порушення строків встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність передбачену цим Законом.

В силу ст. 16 вказаного Закону, до документів на переказ відносяться розрахункові документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу.

Відповідно до п. 8 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затверджено Постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 року за № 174, банк під час здійснення касових операцій має забезпечувати, зокрема, своєчасне повне оприбутковування готівкою національної та іноземної валюти, що надійшла до каси банку, та її зарахування на зазначені клієнтом рахунки згідно з вимогами нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України, банк що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником: отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону І умов укладених між ними договорів.

Судом встановлено, що ПАТ КБ «Надра» взяв на себе зобов'язання щодо переказу грошових коштів ОСОБА_3 на користь Запорізької митниці ДФС, але не виконав свій обов'язок та грошовий переказ отримувачу не перерахував, тому сума переказу має бути повернена заявнику.

Разом з цим, на виконання постанови Правління Національного банку України від лютого 2015 року №83 «Про віднесення ПАТ «КБ «НАДРА» до категорії неплатоспроможних», керуючись п. 2 ч. 5 ст. 12 та ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.02.2015 року № 26 в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «НАДРА» з 06.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ "Надра» призначено Стрюкову І.О.(а.с.21-22).

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 85 від 23.04.2015 р. продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «НАДРА» по 05.06.2015 року та продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду Стрюкової О.І. до 05.06.2015 року (а.с.23).

Таким чином, із введенням в банк тимчасової адміністрації, діє інший порядок задоволення вимог вкладників, який встановлений та регулюється Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Вирішуючи спір суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення суми переказу з ПАТ «КБ «Надра», оскільки, згідно п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку та примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Статтею 28 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів закріплено ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

При вирішенні спору судом першої інстанції правильно застосовані норми вказаного Закону та зроблений правильний висновок про те, що стягнення з банку на користь позивача належних їй грошових коштів порушить порядок здійснення ліквідаційної процедури, оскільки, з позовом до суду ОСОБА_3 звернулася після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії ПАТ «КБ «Надра» та виконавчою дирекцією Фонду розпочато процедуру ліквідації, а тому вимоги позивача підлягають включенню до реєстру акцептованих вимог, як вкладника, та погашаються у порядку, визначеному положеннями ч. ч. 1, 4 ст. 26, ч. 1 ст. 28, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 36, п. 4 ч. 1 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Як пояснив представник відповідача, кредитор ОСОБА_3 включена до реєстру кредиторів та в порядку черговості отримає суму внесеного нею переказу.

За таких обставин доводи апеляційної скарги є неспроможними.

Докази та обставини, на які посилається апелянт були предметом дослідження судом першої інстанцій. При їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду першої інстанції з їх оцінкою.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: