Справа № 204/3674/15-ц
Провадження № 2/204/80/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіної А.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю відповідачки ОСОБА_2

за участю представника відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення

В С Т А Н О В И В:

03 червня 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просила суд усунути їй перешкоди у користуванні квартирою 3 у будинку 1 по вул. Призаводська у м. Дніпропетровську, шляхом вселення його до вищезазначеної квартири. В обґрунтування вимог зазначає, що з 05 листопада 1988 року по 12 грудня 2013 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 Від цього шлюбу вони мають двох повнолітніх дочок ОСОБА_7 та ОСОБА_8. З 13 травня 1993 року він зареєстрований та постійно мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Призаводська, 1/3. За вказаною адресою також зареєстровані всі відповідачки по справі. 01 березня 2010 року вказана квартира була приватизована на сімю відповідачок та його на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством «Південне», згідно до розпорядження № 20-10 від 01.03.2010 року. Після того як у грудня 2013 року вони з відповідачкою припинили шлюбні відносини, він зі згоди всіх осіб переселився з окремої кімнати в прохідну кімнату, де мешкав до грудня 2014 року. У грудні 2014 року відповідачки без його згоди зайняли кімнату, якою він користувався, виставивши до коридору його речі, а в подальшому поміняли замок на вхідних дверях і більше він не зміг потрапити до квартири. З того часу він не має фізичної можливості знаходитися у належній йому частині квартири. Він неодноразово звертався до них з проханням впустити його до квартири, проте отримав відмову. Оскільки, відповідачки чинять перешкоди у користуванні спільною сумісною власністю, він змушений звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засідання позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала, та зазначила, що вони не чинять позивачу перешкоди у користуванні власністю.

Представник відповідачки у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала.

Відповідачки ОСОБА_5, ОСОБА_6 у судове засідання не зявилися, про час ата місце слухання справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, але раніше надали суду письмові пояснення.

Вислухавши сторони, пояснення свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом.

У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством «Південне» 01 березня 2010 року, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а.с.4).

Згідно довідки про склад сімї та місце реєстрації № 5555 від 20.03.2015 року, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_9.

Позивач зазначає, що відповідачки чинять перешкоди у користуванні належною йому частиною квартири АДРЕСА_1, а саме не впускають його до житлового приміщення та замінили вхідний замок.

Згідно висновку про результати перевірки інформації від 13 травня 2015 року вбачається, що ОСОБА_4 звертався до чергової частини Красногвардійського РВ ДМУ з заявою, в якій просив вжити заходів відносно його колишньої дружини ОСОБА_2, яка перешкоджає йому знаходитись у їх спільній квартирі АДРЕСА_1 (а.с.21).

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11 у судовому засідання зазначили, що після розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, відповідачки перестали впускати позивача до їхньої квартири, замінили навіть замок на вхідних дверях. При неодноразових спробах вселитися до квартири та вирішити питання мирним шляхом, відповідачки нічого не пояснюючи на компроміс не йдуть.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засідання пояснила, що вона є сусідкою відповідачок. У квартирі АДРЕСА_1 відповідача вона ніколи не бачила, його речей там немає.

Свідок ОСОБА_13 зазначив, що він знайомий ОСОБА_2 На її прохання він приходив до квартири відповідачок, щоб допомогти замінити замок на вхідних дверях, позивача там не бачив.

Що стосується пояснень свідка ОСОБА_14, то суд не бере їх до уваги як доказ, оскільки з приводу обставин справи вона нічого не пояснила, до того ж свідок є близькою родичкою відповідачки, а тому її пояснення викликають сумніви.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що перешкоди створені відповідачками, позбавляють позивача можливості користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності нерухомим майном. Крім того, як зазначила відповідачка ОСОБА_2, вона і зараз не буде надавати позивачу доступ до квартири та проживати разом з ним не хоче.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що необхідно усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні належним нерухомим майном, а саме: квартирою № 3 у буд. 1 по вул. Призаводській у м. Дніпропетровську та вселити позивача у спірну квартиру.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. ОСОБА_3 позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідачок на користь позивача необхідно стягнути сплачений за подачу позову судовий збір у рівних частках по 162 грн. 40 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст. ст. 3, 10, 57-60, 88, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні квартирою № 3 будинку № 1 по вул. Призаводська у м. Дніпропетровську, шляхом вселення ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_2.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судові витрати по справі у розмірі по 162 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т. О. Дубіжанська