Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І., Закропивного О.В., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визнання права власності на спадкове майно, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права на частку за касаційною скаргою ОСОБА_1, до якої приєднався ОСОБА_6, на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 11 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 серпня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 8,8/100 частин будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_8, а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_9, які за життя були власниками 44/100 житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1. Вказувала, що спадкоємцями після смерті батьків є вона та відповідачі у рівних долях.

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив припинити право власності ОСОБА_1 на 8,8/100 частин будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач за зустрічним позовом мотивував тим, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відмовились від своєї частки у спадковому майні на його користь, а ОСОБА_5 відмовилась на користь ОСОБА_1 Зазначав, що на 8,8/100 частин спірного будинковолодіння не оформлено право власності.

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 11 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 серпня 2015 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 8,8/100 частин від будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Припинено право власності ОСОБА_1 на 8,8/100 частин будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 8,8/100 частин будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 21135 грн компенсації від вартості 8,8/100 частинбудинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, до якої приєднався ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять вказані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судові рішення в частині задоволення первісного позову не оскаржуються, а тому в силу ст. 335 ЦПК України в цій частині не переглядаються судом касаційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково зустрічний позов, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що частка ОСОБА_1 є незначною, її не може бути виділено в натурі, а тому припинення її права власності з виплатою їй компенсації не порушить прав та законних інтересів останньої. Крім того, ОСОБА_1 має у власності інше житло.

Установлено й це убачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Судами установлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були власниками житлового будинку та господарських споруд, що знаходяться по АДРЕСА_1.

28 березня 2003 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 було укладено договір дарування, за умовами якого останній прийняв у дар 56/100 частин вищевказаного будинковолодіння.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_9

Постановою нотаріуса від 16 травня 2014 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька у зв'язку з її незгодою з розміром часток поділу спадкового майна, які визначаються згідно поданих заяв та вимог ЦК України.

ОСОБА_2 успадкував 35,2/100 частини спірного будинковолодіння, що знаходиться у АДРЕСА_1.

Згідно висновку експерта від 30 грудня 2014 року № 1417, вартість 8,8/100 частки спірного будинковолодіння - становить 21 135 грн. Вказана сума була внесена позивачем на депозитний рахунок суду.

ОСОБА_1 має на праві власності будинокпо АДРЕСА_2.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що його частка є більшою за частку ОСОБА_1, вона не проживає у спірному будинку, має інше житло, що підтверджується матеріалами справи (а.с.2).

Відповідно до вимог ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до цієї норми, зокрема пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 2 липня 2014 року № 6-68 цс14 та від 13 травня 2015 року № 6-93цс15, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення, врахували особливості об'єкта нерухомості, який є спільним майном, склад сторін та їх взаємовідносини; належним чином з'ясували фактичні обставини справи щодо заявлених вимог та дійшли правильного висновку про те, що припинення права ОСОБА_1 на частку у спадковому майні не завдасть істотної шкоди її інтересам.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення, та фактично зводяться до переоцінки доказів і незгодою заявника з висновками судів по їх оцінці.

З огляду на викладене, судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги не спростовують їх законності та обґрунтованості, а тому їх слід залишити без змін відповідно до ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337, ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, до якої приєднався ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 11 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

В.А. Черненко