Провадження №22-ц/784/650/16
Провадження № 22ц/784/650/16 Головуючий у 1-ї інстанції Подзігун Г.В.
Категорія 53 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
У Х В А Л А

Іменем України
16 березня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,
суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,
із секретарем: Горенко Ю.В.,
за участю: позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

представників відповідача Рядінського О.І., Петренка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою
ОСОБА_1
на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2016 року

за її позовом
до Комунального закладу Миколаївської міської ради (КЗ ММР)

«Миколаївська міська стоматологічна поліклініка»

про визнання незаконним та скасування наказу,
В С Т А Н О В И Л А:
У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до КЗ ММР «Миколаївська міська стоматологічна поліклініка» про визнання незаконним та скасування наказу головного лікаря №231 від 30 листопада 2015 року про направлення її як лікаря-стоматолога-терапевта Лікувально-хірургічного відділення №1 (ЛХВ №1) поліклініки на роботу у лікарську комісію Ленінського районного військового комісаріату міста Миколаєва на період з 2 по 31 грудня 2015 року.

Позивачка зазначала, що вона з березня 2013 року працює у закладі відповідача на посаді лікаря-стоматолога-терапевта Лікувально-хірургічного відділення №1.

13 серпня 2015 року, у зв`язку зі створенням постійно діючої Військово-лікарської комісії Ленінського районного військового комісаріату міста Миколаєва (далі ВЛК РВК), її письмово попереджено про зміну умов праці та направлення до складу комісії без зазначення тривалості виконання нею зазначених обов`язків.

13 жовтня 2015 року позивачка приступила до роботи у складі комісії.

Наказом №216 від 16 листопада 2015 року головним лікарем поліклініки було внесено зміни до раніш виданого ним наказу №175 від 12 жовтня 2015 року, яким доповнено його зміст про направлення позивачки на роботу до лікарської комісії на строк з 1 жовтня 2015 року по 30 листопада 2015 року.

В подальшому керівництвом поліклініки видано новий наказ №231 від 30 листопада 2015 року щодо направлення позивачки ОСОБА_1 на роботу у ВЛК РВК на період з 2 по 31 грудня 2015 року, з яким позивачка ознайомилася 1 грудня 2015 року та зробила на ньому застереження щодо своєї незгоди із зазначеним розпорядженням головного лікаря.

Посилаючись на порушення своїх трудових прав, зміну суттєвих умов праці, та відсутність своєчасного попередження про них, позивачка вважала дії відповідача щодо видачі наказу, який нею оспорюється, - незаконними.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позивачки, так як нею згоди на роботу у лікарської комісії на період з 2 по 31 грудня 2015 року не було надано, а тому керівництво не мало право примусове направляти позивачку до РВК для виконання державного обов`язку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1 березня 2013 року працює на посаді лікаря-стоматолога-терапевта Лікувально-хірургічного відділення № 1 КЗ ММР «Миколаївська міська стоматологічна поліклініка». Має 1 кваліфікаційну категорію (а.с.7-10).

13 серпня 2015 року позивачка ОСОБА_1 попереджена головним лікарем поліклініки про її направлення для роботи в основний склад ВЛК РВК із зазначенням орієнтовного терміну роботи комісії до кінця поточного 2015 року. У випадку незгоди, позивачці роз`яснено її право на відмову від виконання даних обов`язків (а.с.11).

Повідомлення зроблено головним лікарем на підставі розпорядження голови Адміністрації Ленінського району Миколаївської міської ради №4р від 14 січня 2015 року щодо створення позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії Ленінського району міста Миколаєва в період з 14 січня по 31 грудня 2015 року для організації медичного огляду військовослужбовців, які підлягають мобілізації або приймають на військову службу за контрактом (а.с.12).

В подальшому за розпорядженням голови Адміністрації Ленінського району Миколаївської міської ради №111р від 21 серпня 2015 року про черговий призов громадян України на строкову військову службу в жовтні-листопаді 2015 року та включення позивачки ОСОБА_1 до основного складу комісії (а.с.14-17), остання додатково, 24 вересня 2015 року, повідомлена керівництвом поліклініки про необхідність приступити до роботи в ВЛК з 13 жовтня 2015 року та їй роз`яснено, що у випадку незгоди на виконання такої роботи, вона зобов`язання заздалегідь повідомити про відмову від роботи в комісії (а.с.13).

У зв`язку з відсутністю такої відмови, позивачка ОСОБА_1 на підставі наказу №175 від 12 жовтня 2015 року головного лікаря КЗ ММР «Миколаївська міська стоматологічна поліклініка» направлена на роботу у лікарську комісію Ленінського районного військового комісаріату міста Миколаєва з 13 жовтня 2015 року (а.с.18).

Після чого, враховуючи рекомендації Управління охорони здоров`я Миколаївської облдержадміністрації, викладені у листі від 6 листопада 2015 року №К-928-6/з, після звернень ОСОБА_1 , керівництвом поліклініки внесені зміни до раніш виданого наказу шляхом видачі нового наказу №216 від 16 листопада 2015 року, яким наказ №175 доповнено строком роботи комісії у відповідності до розпорядження голови Адміністрації Ленінського району з 1 жовтня по 30 листопада 2015 року (а.с.19).

Ознайомившись з виданими наказами, позивачка ОСОБА_1 приступила до роботи ВЛК РВК з 13 жовтня 2015 року.

25 листопада 2015 року військовим комісаром на ім`я головного лікаря поліклініки направлено лист про продовження роботи комісії з 1 по 31 грудня 2015 року та необхідності направлення лікаря-спеціаліста (стоматолога) (а.с.25).

На підставі цього, головним лікарем видано наказ №231 від 30 листопада 2015 року про направлення ОСОБА_1 на роботу до ВЛК на період з 1 по 31 грудня 2015 року (а.с.24).

Вважаючи такий наказ незаконним, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, який обґрунтувала тим, що не була попереджена про чергову зміну умов своєї праці у відповідності до положень статті 32 КЗпП України, та не надавала згоду на продовження роботи в лікарської комісії.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що направлення на роботу до лікарської комісії військового комісаріату не пов`язано зі зміною умов праці, так як є виконанням державного обов`язку громадянина та спеціаліста, а тому підстав для попередження позивачки як працівника за два місяця до виконання державного обов`язку не було. Окрім цього, її згода на виконання такого обов`язку була отримана при належному повідомлені та видачі наказу №175, який вона не оскаржила, а наказом №216 визначено не строк її роботи в комісії як лікаря, а строк чергової роботи самої військово-лікарської комісії, загальний термін роботи якої визначено у розпорядженні голови Адміністрації Ленінського району міста Миколаєва з 1 січня по 31 грудня 2015 року.

Такі висновки місцевого суду є вірними, та відповідають обставинам справи і нормам матеріального права.

У відповідності до змісту частини 1 статті 21, частин 1, 2 статті 32 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою сторони за взаємною згодою визначають зміст трудової функції працівника. Переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

На час виконання державних обов`язків у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи і середнього заробітку (частина 1 статі 119 КЗпП України).

Працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України «Про військовий обов`язок і військову службу» і «Про альтернативну (невійськову) службу», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів (частина 2 статі 119 КЗпП України).

Отже, зі змісту зазначених норм вбачається, що постійне або тимчасове переведення на іншу роботу, або зміна істотних умов праці може визнаватися тільки в тому випадку, якщо наявні зміни в організації виробництва і праці на підприємстві, установі або організації, та має місце переведення в порядку статей 32-33 КЗпП України. Виконання державних обов`язків із залученням до роботи військово-лікарської комісії не є переведенням на іншу роботу в тієї же установі або організації або такою же роботою в іншій установі або організації, якою комісія не є.

Навпаки, виконання такого виду державних обов`язків, крім збереження робочого місця із заробітною платою, дає працівнику право на додаткові гарантії та пільги у відповідності до вищевказаних законів за рахунок коштів Міністерства оборони України.

Тому посилання апелянта на порушення відповідачем процедури попередження у зв`язку зі зміною умов праці є помилковим тлумаченням діючого законодавства.

Стосовно доводів про відсутність згоди позивачки ОСОБА_1 на виконання нею державних обов`язків на час роботи комісії, створеної у 2015 році, то вони суперечать дослідженим судом письмовим доказам, та встановленим на їх підставі обставинам справи, а саме роз`яснення ОСОБА_1 права на відмову від виконання державних обов`язків при її повідомленні про направлення на роботу до комісії, створеної орієнтованим строком на період з січня по грудень 2015 року, відсутність такої відмови з її боку та фактичне виконання роботи у ВЛК РВК.

Щодо виконання державних обов`язків у грудні 2015 року, то такий термін роботи ВЛК, до складу якої було включено позивачку ОСОБА_1 , визначено у розпорядженні голови Адміністрації Ленінського району Миколаївської міської ради №111р від 21 серпня 2015 року та повідомлені головного лікаря КЗ ММР «Миколаївська міська стоматологічна поліклініка» при роз`ясненні умов направлення ОСОБА_1 для виконання державних обов`язків, що сторонами у судових засіданнях не оспорювалося.

Таким чином, колегія судів доходить до висновку, що аргументи місцевого суду щодо відсутності підстав для визнання незаконним наказу про переміщення працівника, є такими, що відповідають змісту статей 21, 32, 33, 119 КЗпП України, законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про альтернативну (невійськову) службу» і «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та іншим вищезазначеним нормам матеріального права, які регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Правильно встановивши такі обставини справи та надавши їм вірну правову оцінку, місцевий суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

При встановлені зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального закону та правильно застосовано норми матеріального права.

Щодо іншого змісту апеляційної скарги представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , то вона не містить перелік обставин, які не були з`ясовані судом та вплинули на невірне вирішення ним справи, а її доводи не впливають на обґрунтовані висновки суду, так як є фактичною переоцінкою доказів, які вже були досліджені та оцінені судом.

Посилання на наявність нового наказу про направлення на роботу в утворену в 2016 році ВЛК РВК, не було предметом судового розгляду за поданим позивачкою позовом.

За таких обставин рішення суду першій інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2016 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча Судді