справа № 208/2006/16-ц
№ провадження 2/208/1534/16
РІШЕННЯ

Іменем України

07 липня 2016 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська в складі: судді Дячкова С.В., при секретареві Тур І.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_1 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_1 звернулися до суду з указаним позовом, зазначаючи, що в кінці 1994 р. придбали у ОСОБА_4 однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за 130000 рублів, але договір купівлі-продажу не оформили. Родичі ОСОБА_4 обіцяли оформити договір купівлі-продажу квартири, але не зробили цього.

Просили визнати за ними право власності за кожним по 1/2 частині на однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позивачів позов підтримали із зазначених у ньому підстав, відповідач у судове засідання не зявилася, місце її знаходження невідоме.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

У кінці 1994 р. між позивачами ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено домашню угоду. Згідно даної угоди позивачі придбали у власність однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за 130000 рублів.

З дня покупки та по сьогоднішній день позивачі продовжують користуватися купленою квартирою. Добросовісно та безперервно володіють та відкрито користуються даним нерухомим майном, доглядають за квартирою та утримують її, сплачують комунальні послуги та квартирну плату.

Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 344 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Згідно із ч. 4 ст. 344 Цивільного Кодексу України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди враховують, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

Можливість предявлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК україни, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У звязку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Позивачі добросовісно володіють квартирою за адресою: м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, вул. Звенигородська (колишня вул. Бойка), 33, кв. 51 з кінця 1994 року, тобто більше 10 років. Позивачі не приховували факту володіння квартирою, користувалися нею відкрито. Ніхто не заявляв прав на дану квартиру, не намагався забрати її у позивачів. Ніхто не оспорював укладений з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу квартири.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 344 ЦК України, ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним по 1/2 частині на однокімнатну квартиру за адресою: м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, вул. Звенигородська (колишня вул. Бойка), 33, кв. 51.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін апеляційної скарги.

Суддя Дячков С. В.