Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 2-о/711/145/16
Справа № 711/7085/16-ц
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 серпня 2016 року м. Черкаси
Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька С.М., розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державна служба України у справах ветеранів війни і учасників антитерористичної операції про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 , відповідно до ст.ст. 234-235 ЦПК України, звернувся до суду із заявою звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, тобто просить встановити факт його участі у бойових діях під час антитерористичної операції у період з 05.06.2014р. по 17.08.2014р. у складі добровольчого батальйону «Азов», який був введений до штату ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Згідно із ст. 15 ЦПК, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Суди розглядають зазначені справи в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

За положеннями ст. 234 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав і інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 2 вказаної статті визначено перелік справ, які розглядаються судом в порядку окремого провадження.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:1)родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3)каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, встановлення факту, що має юридичне значення, в судовому порядку можливе тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Як зазначено у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Зокрема: не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причини і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.

Відповідно до п. 20 ч.1 ст. 6 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (із змінами та доповненнями), - учасниками бойових дій визнаються особи, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, терміни їх участі в антитерористичній операції чи в забезпеченні її проведення, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України (ст. 6 ч.1 п.20 абз.2 згаданого Закону).

Крім того, постановою КМУ №413 від 20.08.2014р. (із змінами та доповненнями) затверджено Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередньо участь у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення. Як зазначено у п.2 абз.3 Порядку, статус учасника бойових дій надається: особам, які у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Пункт 4 Порядку визначає підстави надання особам статусу учасника бойових дій. При цьому, рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається: комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральній прокуратурі України, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС (далі - комісія); міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції (далі - міжвідомча комісія), - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання (п.5 Порядку).
Для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, до відповідних комісій звертаються відповідальні особи, які зазначені у п.6 Порядку, або у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником установи, закладу до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, а також особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії. У разі відмови в наданні статусу учасника бойових дій питання про надання особі зазначеного статусу може повторно виноситися на розгляд комісії за рішенням керівника відповідного міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади чи іншого державного органу, зазначеного у пункті 5 цього Порядку.
Заявником ОСОБА_1 ні в заяві, ні в додатках до заяви, що подана до суду, не наведені обставини того, чи звертався він із заявою до відповідної комісії, чи ні. Також, ним не зазначено обставин щодо отримання відмови у наданні статусу учасника бойових дій з певних підстав.
Таким чином, суддя вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, тобто факту участі у бойових діях, - не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Фактично, ОСОБА_1 у визначений законодавством позасудовий порядок не використав свого права на вирішення питання, з яким він звернувся до суду.
Як передбачено ч. 2 п. 2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.
Частиною 8 статті 8 ЦПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
Про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу (ч.5 ст. 122 ЦПК).
Отже, в даному випадку, оскільки заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, то у відкритті провадження за даною заявою слід відмовити.

Оскільки заявником сплачено судовий збір за подачу даної заяви, то він підлягає поверненню відповідно до ЗУ «Про судовий збір».

На підставі викладеного та, керуючись ЗУ «Про судовий збір», ст.ст. 15, 8, 122, 293, 234-235, 256 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державна служба України у справах ветеранів війни і учасників антитерористичної операції про встановлення факту, що має юридичне значення, - відмовити.

Повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 275грн. 61коп. (квитанція ПАТ «А-Банк» відділення ЦОК м. Черкаси від 16.08.2016р.).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в п`ятиденний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: С. М. Позарецька