справа №176/1119/13-ц
провадження №6/176/5/16
у х в а л а

15 січня 2016 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Завізіон Т.В.,

при секретарі Лоцман М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Жовті Води подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області Бондар Є.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 до виконання рішення Жовтоводського міського суду від 12.09.2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області Бондар Є.О. звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із поданням, поргодженим із в.о. начальника відділу ДВС Жовтоводського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Подання мотивовано тим, що на виконанні у відділі ДВС Жовтоводського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження № 45287269 по примусовому виконанню виконавчого листа № 176/1119/13-ц, виданого 22.10.2014 року Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошового боргу у сумі 2 406 798 грн. 85 коп. 03.11.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документа. Однак боржник боргу не сплачує. При цьому, ОСОБА_2 неодноразово викликався до відділу ДВС для сплати заборгованості, що підтверджується актами державного виконавця, попереджався про кримінальну відповідальність, йому направлялися постанова про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, оскільки останній самостійно не виконав рішення суду у наданий йому строк. Втім, жодних дій щодо відшкодування заборгованості ОСОБА_2 не вчиняє, що свідчить про ухилення останнього від сплати боргу. За таких обставин, державний виконавець просила тимчасово обмежити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за кордон до виконання ним зобов'язання по вище зазнапченому рішенню суду.

Відповідно до ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Державний виконавець відділу ДВС Жовтоволського міського управління юстиції, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, письмовій заяві просила розглянути подання без її участі. , про причини неявки не повідомила.

У зв'язку із зазначеним, суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності представника виконавчої служби та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню за таких підстав.

Порядок здійснення права громадянами України на виїзд з України і в'їзд в Україну регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Випадки тимчасових обмежень права громадян України на виїзд за кордон та підстави для застосування таких обмежень визначені в статті 6 цього Закону, згідно якої громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта та громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Такі обмеження права громадян України на виїзд за кордон у конкретно визначених законом випадках мають тимчасовий характер і зумовлені необхідністю забезпечення захисту прав і законних інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 176/1119/13-ц виданого Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області 22 жовтня 2014 року. Відповідно вказаного виконавчого листа із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто борг у сумі 2406798,85 грн.

За змістом п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

У судовій практиці постає питання про визначення поняття "ухилення" боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, оскільки в Законі № 606-XIV його значення не розкрито.

Статтею 90 зазначеного Закону передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону.

Разом з тим чинне законодавство не містить визначення поняття "ухилення", практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

У сучасній українській мові слово "ухилення" тлумачиться так:

1) відступати, відхилятися, вивертатися; 2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Отже, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону № 606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Обгрунтовуючи подання про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання рішення суду державний виконавець посилався на те, що боржнику направлялися копія постанови про відкриття виконавчого провадження, виклики до відділу ДВС, постанови стягнення з нього виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Про те, з такими твердженями державного виконавця суд не може погодитися з наступних підстав.

Із наданих суду копій постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2014 року /а.с. 134 /, постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 11.11.2014 року /а.с. 138/, постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 11.11.2014 року /а.с. 139/, викликів боржника до відділу ДВС /а.с. 140, 141/ судом встановлено, що підтверджень того, що зазначені документи боржником були отрмимані виконавче провадження не містить. Таким чином, із надісланих до суду письмових документів вбачається, що звертаючись з клопотанням про тимчасове обмеження права ОСОБА_2 на виїзд за межі України, державний виконавець не надав будь-яких доказів про повідомлення боржника про відкриття провадження, про попередження його від ухилення від виконання зобов'язань та строків його добровільного виконання.

Більш того, 04.12.2015 року, тобто після направлення до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2, державний виконавець направив суду копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2014 із копією супровідного листа від 18.11.2015 року, зазначивши, що на копії постанови мається підпис ОСОБА_2 про отримання ним копії постанови про відкриття провадження 19.11.2015 року.

Таким чином, суд ще раз переконався, що до звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, державний виконавець не повідомив боржника про відкриття провадження, не роз"яснив йому наслідків ухилення від виконання зобов'язань та строків його добровільного виконання.

Зазначені докази ставлять під сумнів той факт, що боржник умисно ухиляється від виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.

Згідно зі ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення подання не вбачається.

На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст. 8, 33 Конституції України та керуючись ст.ст. 10, 15, 209-210, 293, 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області Бондар Є.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 до виконання рішення Жовтоводського міського суду від 12.09.2014 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена на протязі п"яти днів шляхом подачі апеляційному суду Дніпропетровської області через Жовтоводський міський суд апеляційної скарги.

Суддя Жовтоводського міського суду Т.В. Завізіон