Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.08.2016

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді: Сільченка О.В.

секретар: Плахотнюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Літина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дяковецької сільської ради, третя особа: ОСОБА_2 про встановлення заповіту нікчемним;

В С Т А Н О В И В;

04.05.16 р. цей позов заявлено до суду.

У позові порушується питання про встановлення нікчемності заповіту посвідченого 21.07.2014 року секретарем виконкому Дяковецької сільської ради, Літинського району Вінницької області ОСОБА_3, за номером в реєстрі вчинених нотаріальних дій 60, відповідно до якого ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,7044 га кадастровий № :01:000:0513 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області з огляду на те, що він посвідчений з порушенням вимог законодавства. Порушення вимог законодавства полягають у тому, що його посвідчила секретар виконкому Дяковецької сільської ради, а виправлення у заповіт вчинено секретарем Дяковецької сільської ради, яка на таке не мала повноважень. Крім цього, державна реєстрація заповітів у Спадковому реєстрі здійснюється в день вчинення нотаріальної дії, однак спірний заповіт було внесено до реєстру 19.11.2014 р., тобто майже через чотири місяці та вже після смерті заповідача.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила, що оспорюваний заповіт посвідчений з порушенням вимог діючого законодавства, так як у його зміст внесено виправлення особою, яка не мала таких повноважень та державна реєстрація вчинена також з порушенням вимог законодавства, а саме після смерті заповідача, а тому цей правочин є нікчемним, чого не визнає відповідач.

Представник відповідача позову не визнала та пояснила, що вона посвідчувала оспорюваний заповіт як секретар виконкому Дяковецької сільської ради, а виправлення внесла, допустивши технічну помилку, як секретар Дяковецької сільської ради. Таку технічну помилку вона допустила через те, що перебуває на двох посадах, а саме секретаря виконавчого комітету Дяковецької сільської ради та секретаря Дяковецької сільської ради. До державного реєстру внесла заповіт пізніше встановленого законом терміну, так як на той час у сільській раді не працював компютер.

Третя особа та її представник заперечили щодо задоволення позову, обгрунтовуючи це тим, що оспорюваний заповіт складено та посвідчено відповідно до вимог законодавства та відповідає волі заповідача.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що її відомо про те, що ОСОБА_4 склала два заповіти, один з яких на сина, а інший на ОСОБА_2 ОСОБА_6 знав про заповіт, яким його мати заповіла земельну частку (пай) ОСОБА_2, так як ОСОБА_2 доглядала його матір.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що працювала на той час завідуючою відділенням лікарні. ОСОБА_4, яка знаходилася у лікарні, попросила щоб вона дала її паспорт, так як вона має бажання скласти заповіти на сина та ОСОБА_2. Вона їй віддала її паспорт та ОСОБА_4 ходила до сільської ради для складання заповітів. ОСОБА_5 пояснила, що їй відомо про те, що ОСОБА_2 похоронила ОСОБА_4 за свої кошти.

З'ясувавши позиції учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов слід задовільнити з таких підстав.

Відповідно до ч.1-3 ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків; правочини можуть бути односторонніми; односторонній правочин є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Отже, за змістом вказаних норм права оспорювааний заповіт є одностороннім правочином.

Відповідно до ч.1 ст. 208, ч.1 ст. 206 ЦК України правочини, що підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації вчиняються у письмовій формі.

Частиною 1 статті 210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 ЦК України; заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1251 ЦК України передбачено, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт може бути посвідчений уповноваженою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Частина 1 статті 1257 ЦК України передбачає, що заповіт складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Пунктом 5 Постанови ПВС України № 9 від 06.09.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового

рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Відповідно до ч.1 ст. 56 ЗУ Про нотаріат нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог законодавства України і особисто подані ними нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, а також забезпечують державну реєстрацію заповітів у Спадковому реєстрі відповідно до порядку , затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.10 Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі, затвердженого ПКМ України від 11 травня 2011 р. N 491 Про затвердження Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі заяви про реєстрацію подаються (надсилаються) реєстратору в день вчинення відповідної нотаріальної дії.

Відповідно до п.2.10, 2.11 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом МЮ України № 3306/5 від 11.11.2011 р., зареєстрованого в МЮ України за № 1298/20036 від 14.11.2011 р. описки та виправлення в тексті нотаріально оформлюваного документа не допускаються ; посвідчувальний напис повинен бути написаний зрозуміло, чітко, без підчисток. Дописки чи виправлення, зроблені у тексті посвідчувального напису, застерігаються посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчинила нотаріальну дію, після посвідчувального напису і скріплюються її

підписом та печаткою органу місцевого самоврядування із зазначенням дати. Отже, вказані норми законів та підзаконних актів визначають порядок посвідчення заповітів, внесення у них виправлень та їх реєстрацію у Спадковому реєстрі. У судовому засіданні стороною позивача беззаперечно доведено, що заповіт № 60, відповідно до якого ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,7044 га кадастровий № :01:000:0513 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області посвідчений секретарем виконкому Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області ОСОБА_3, яка відповідно до рішення № 3 1-ї сесії 6 скликання від 12.11.10 р. ( а.с. 66) та рішення сільського голови № 82 від 24.11.10 р. ( а.с. 29 ) мала такі повноваження, однак виправлення у ньому вчинено рукописним текстом секретарем Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області ОСОБА_3, яка таких повноважень не мала, не дивлячись на те, що вона виконувала обов»язки секретаря виконкому та секретаря сільської ради, та не зазначено дати вчинення такого виправлення, що не відповідає вимогам п.п.2.10, 2.11 вищевказаного Порядку.

Крім цього, у судовому засіданні беззаперечно доведено, що оспорюваний заповіт посвідчений та зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій органами місцевого самоврядування 21 липня 2014 року ( а.с. 62 ) однак у Спадковому реєстрі заповітів зареєстрований 19 листопада 2014 року ( а.с. 60 ) вже після смерті заповідача, тобто через 3 місяці 28 днів, що порушує вимоги п.10 Порядку державної реєстрації заповітів у Спадковому реєстрі.

Ураховуючи зазначені обставини та вимоги ч.1 ст. 210 ЦК України суд рахує, що оспорюваний заповіт, як односторонній правочин за життя ОСОБА_4, як фізичною особою, яка має необхідний обсяг цивільної дієздатності, що передбачено ч.2 ст. 203 ЦК України, не було вчинено, так як правочин вважається вчиненим з моменту його державної реєстрації, а державна реєстрація заповіту вчинена після її смерті.

Отже, сукупність досліджених доказів дають суду підстави вважати, що заповіт що посвідчений 21.07.2014 року секретарем виконкому Дяковецької сільської ради, Літинського району Вінницької області, ОСОБА_3, за номером в реєстрі вчинених нотаріальних дій 60, відповідно до якого ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,7044 га кадастровий № :01:000:0513 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, а тому є нікчемним, що передбачено ч.1 ст. 1257 ЦК України.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України;

В И Р І Ш И В :

Позов задовільнити повністю.

Заповіт, посвідчений 21.07.2014 року секретарем виконкому Дяковецької сільської ради, Літинського району Вінницької області, ОСОБА_3, за номером в реєстрі вчинених нотаріальних дій 60, відповідно до якого ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,7044 га кадастровий № :01:000:0513 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області визнати нікчемним.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Літинський районний суд протягом 10-ти днів з дня отримання повного тексту рішення сторонами.

Повний текст рішення сторони можуть отримати 08.08.16 р.

Суддя: Сільченко Олександр Васильович