Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/1656/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.03.2016 року м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

в складі : головуючої - судді Боголюбової Л.М.

при секретарі Кондратюк О.А.

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника служби у справах дітей Павленко А.І., Тимченко О.С.

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Красилові цивільну справу за позовною заявою представника церковної громади с.Волиця Красилівського району Хмельницької області ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про примусове виселення , стягнення квартплати за час проживання і судових витрат під час ведення судів,-

ВСТАНОВИВ:

в обгрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що ОСОБА_6 разом із сім»єю проживає у квартирі для спеціалістів в АДРЕСА_5, що належить церковній громаді с.Волиця на підставі Свідоцтва про право власності серія НОМЕР_1 від 23.02.2005 року видане Волицькою сільською радою. Сім»я ОСОБА_6 самовільно переселилася в дану квартиру, що може підтвердити колишня жителька с. Волиця ОСОБА_9, яка зверталась із заявою-скаргою за вх. №811 від 22.03.2010 року до Красилівської прокуратури.

Рішенням Вінницького Апеляційного адміністративного суду від 29 лютого 2012 року квартиру АДРЕСА_6 визнано власністю церковної громади. 29.01.2015 року відбулося засідання Єпархіальної ради Хмельницької єпархії УПЦ, де голова Єпархіальної ради-Владика Антоній п.5 зобов»язує ОСОБА_6 до 01 червня 2015 року звільнити церковну квартиру, яка належить релігійній громаді с.Волиця Красилівського округу відповідно до постанови суду, на що ОСОБА_6 не реагує.

Відповідно до витягу № 01 з протоколу засідання єпархіальної ради Хмельницької єпархії УПЦ від 18.06.2015 року для збереження миру церковного зобов»язано протоієрея ОСОБА_6 звільнити церковну квартиру, яка належить релігійній громаді с. Волиця-1 Красилівського округу до 18.07.2015 року та переїхати на постійне проживання на територію очолювальної ним парафії в м.Красилові.

Також ОСОБА_6 направлялось письмове звернення парафіяльної ради церковної громади с.Волиця-1 про звільнення квартири, яка належить церковній громаді протягом 12 днів, проте на такі вимоги відповідач не реагував.

25 серпня 2015 року відбулось засідання єпархіальної ради Хмельницької єпархії УПЦ на якому були присутні отці -благочинні Хмельницької єпархії у кількості 10 чоловік, протоієреї ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_10, на якому було прийнято рішення про зобов»язання протоієрея ОСОБА_6 звільнити або викупити за ринковою ціною квартиру, яка належить релігійній громаді с. Волиця-1 Красилівського округу відповідно до постанови суду від 18.07.2015 року, а також створити комісію по вивченню питання на місці щодо викупу вказаної квартири.

До цього часу рішення єпархіальної ради не виконано. ОСОБА_6 та члени його сім»ї не мають права проживати у квартирі належній церковній громаді і підлягають виселенню як відповідно до ст. 116-117 ЖК України так і ст. 124 ЖК України.

Окрім того, проживаючи в квартирі з 2001 року квартплата відповідачами не сплачувалась, що становить заборгованість в сумі 17653,44 грн. ( варість 1 м.кв.-1,48 грн. х на площу квартири 71 м.кв.=105,08 грн, х 12 місяців х 14 років= 17653,44 грн.).

При розгляді справи в судах по скасуванню свідоцтва про право власності на спірну квартиру за церковною громадою представником церковної громади понесені транспортні витрати на поїздки до м. Вінниці та Києва ( квитки додаються), що разом становить 19765,46 грн., які просить стягнути з відповідачів.

З вище викладених підстав просить примусово виселити ОСОБА_6 і його сім»ю із квартири АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_6,ОСОБА_7 та ОСОБА_8 19765,46 (дев»ятнадцять тисяч сімсот шістдесят п»ять гривень сорок шість копійок) заборгованості за квартплату та транспортні витрати, а також судові витрати по справі в сумі 487,20 грн.

В судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені вимоги, просять їх задовольнити в повному об»ємі.

Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, суду пояснили, що багато років проживають у спірній квартирі, де народились їх діти, ними потрачено значні кошти на ремонт квартири, побудовано гараж та отримано земельні ділянки для ведення підсобного господарства, окрім того іншого житла у них не має, вони лише перебувають на черзі на отримання земельної ділянки для будівництва житла в місті Красилові.

Представник служби у справах дітей заявлені вимоги про виселення неповнолітньої ОСОБА_8 вважає порушенням її прав на житло та просить в позові відмовити.

Заслухаши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд находить позов не підлягаючим задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що у 2001 році сім»ї ОСОБА_7, як працівнику СТОВ «Діброва» надана для проживання 3-х кімнатна квартира АДРЕСА_7 Красилівського району Хмельницької області. Разом з ОСОБА_7 вселилась її сім»я, яка на той час складалась із чоловіка ОСОБА_6 священнослужителя Волицького приходу та двох неповнолітніх дітей.

Рішенням №11 від 25.12.2003 року Х сесія Красилівської районної ради було вирішено надати згоду на безкоштовний прийом у комунальну власність Волицької сільської ради з балансу місцевого господарства СТОВ «Діброва» трикімнатну квартиру в шестиквартирному будинку для спеціалістів по АДРЕСА_2 недобудовану церковну хату та каплицю.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 23.02.2005 року Волицькою сільською радою на підставі рішення 19 сесії 4 скликання від 31.01.2005 року зазначена квартира належить церковній громаді с.Волиця, водночас право власності на вказану квартиру за церковною громадою зареєстроване Красилівським районним БТІ 23.02.2005 року.

Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб»єктів права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Цивільно -правові відносини, які склались між церковною громадою і відповідачем ОСОБА_6 підпадають регулюванню Житловим Кодексом України.

Як зазначено представником позивача у поданій до суду позовній заяві підставою для виселення відповідача і членів його сім»ї є ст. 116-117 ЖК України, а також ст.124 ЖК України.

Відповідно до ст. 116 ЖК України зазначається, що « осіб, які самовільно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення».

Однак в суді не надано доказів того, що відповідачі самовільно зайняли трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_8 Як пояснила відповідачка ОСОБА_7 вона працювала в СТОВ « Діброва» з 10.11.2000 року і їй була надана квартира АДРЕСА_3 для проживання всієї сім»ї, що стверджується також наданим суду листом адресованим члену церковної громади ОСОБА_11 прокурором Красилівського району від 11.04.2008 року № 184-08 згідно якого вказується, що на балансі СТОВ «Діброва» знаходиться шестиквартирний житловий будинок по АДРЕСА_9 був віднесений до об»єктів соціальної сфери і підлягав передачі у комунальну власність.

Підстав для виселення згідно ст. 117 ЖК України також не встановлено,оскільки ордеру для вселення у вказану спірну квартиру видано не було, а вселення відбулось на підставі розпорядження директора СТОВ «Діброва» і вказані обставини не потребують додаткового доказування, оскільки вони були встановлені рішенням Вищиго адміністративного суду України від 26.08.2014 року, яке надано суду.

Окрім того на думку суду є також безпідставним посилання позивача на виселення відповідачів на підставі ст.124 ЖК України згідно якої зазначається, що

« робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організаціє, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення».

Як встановлено в судовому засіданні відповідачі вселились в квартиру АДРЕСА_4 в 2001 році то б то до того як вказану квартиру було передано церковній громаді, що стверджується рішенням 19 сесії Волицької сільської ради 15 скликання від 31.01.2005 року, що свідчить про те, що відповідачі не вселялись у вказану квартиру як службове житло і до них не може застосовуватись ст.124 ЖК України.

Церковна громада с.Волиця Красилівського району ставить питання про виселення відповідачів із належної їм квартири посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_6 згідно Указу керуючого Хмельницькою єпархією від 23.06.2006 року з 25.06.2006 року призначений настоятелем храму Різдва Христова м.Красилів Красилівського округу Хмельницької єпархії і має отримати житло по місцю нового призначення, проте в самому указі не вказано про забезпечення протоієрея ОСОБА_6 житлом.

Відповідно до ст.9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Окрім того громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах,шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Згідно протоколу засідання єпархіальної ради Хмельницької єпархії Української Православної церкви від 25.08.2015 року прийнято рішення про створення комісії по вивченню питання на місці щодо викупу квартири у с. Волиця-1 протоієреєм ОСОБА_6,

однак як встановлено в суді дане питання не вирішувалось.

Дане рішення надає відповідачу право на викуп квартири у якій він проживає, оскільки дана квартира належить церковній громаді, що також не суперечить ст. 9 ЖК України.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що він готовий викупити вказану квартиру, тому як іншого житла в м. Красилові він не має, окрім того його неповнолітня дочка навчається в Волицькій загальноосвітній школі і має намір закінчити в ній навчання.

Оскільки ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченому законом ( ст.9 ЖК України), тому відповідно заявлені вимоги про виселення відповідача ОСОБА_6 і його сім»ї із спірної квартири задоволенню не підлягають.

Не підлягають також задоволенню вимоги позивача щодо стягнення квартплати та транспортних витрат з відповідачів, оскільки такі витрати стосувались розгляду інших спорів, а не по вказаній справі, а доказів того, що квартплата була нарахована відповідачу церковною громадою суду не надано.

Керуючись ст. ст.3,10,11,60, 61,212-215 ЦПК України, ст.ст.9, 116-117,124 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволені вимог представника церковної громади с.Волиця Красилівського району Хмельницької області ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про примусове виселення з квартири, стягнення квартплати за час проживання і судових витрат під час ведення судів відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Л. М. БОГОЛЮБОВА