Справа № 219/6958/16-ц
Провадження № 2/219/3448/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Брежнева О.А.

при секретарі Ранкової О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Часовоярської міської ради, про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Артемівської міської ради, про визнання права приватної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: Донецька область, м. Часів Яр, вул. Чкалова, 50, площею 1043 кв.м., кадастровий номер::00:005:1096, цільове призначення земельної ділянки будівництво та обслуговування жилого будинку. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27 грудня 2015 року померла його дружина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. За життя його дружина ОСОБА_2 на була у власність за договором дарування від ОСОБА_3 житловий будинок т земельну ділянку за адресою: м. Часів Яр, вул. Чкалова, 50. Цільове призначення земельної ділянки будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площа 1043 кв.м., кадастровий номер: :00:005:1096. Вартість земельної ділянки складає 111136,87 грн. Вказана земельна ділянка належала його дружині ОСОБА_2 на підставі договору дарування жилого будинку та земельної ділянки від 30 травня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Часів-Ярської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у реєстрі №600. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14 липня 2003 року, право власності на будинок №50 по вул. Чкалова м. Часів Яр, Донцеької області зареєстровано за ОСОБА_2 Разом з тим, за життя його дружина з невідомих йому причин не перереєструвала зазначену земельну ділянку за собою. Після смерті його дружини ОСОБА_2 залишилося спадкове майно у вигляді будинку та вказаної земельної ділянки та він, як чоловік померлої, є її спадкоємцем за законом. У встановлений законом 6-ти місячний строк він звернувся до Часів-Ярської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та надав нотаріусу всі наявні у нього документи. За результатами вивчення документів 06 липня 2016 року постановою державного нотаріуса Часів-Ярської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті померлої ОСОБА_2 у звязку з тим, що земельна ділянка ще зареєстрована за попереднім власником ОСОБА_5, та належним чином не зареєстрована за спадкодавцем. У звьязк уз неможливістю реєстрації земельної ділянки в теперішній час за померлою ОСОБА_2, або оформлення спадщини у інший спосіб, нотаріусом йому було запропоновано звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку. Просить позов задовольнити.

Позивач до суду не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Суд вважає за можливе розглянути справи без участі сторін, на підставі тих доказів, що є в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 07 січня 1967 року одружився з ОСОБА_6, після шлюбу ОСОБА_6 було присвоєне прізвище ОСОБА_2 (а.с.8).

Відповідно до копія свідоцтва про смерть серії І-НО №930547 (а.с.9) ОСОБА_2 померла 27 грудня 2015 року у віці 73 роки.

Згідно копії договору дарування жилого будинку та земельної ділянки (а.с.10-11) від 30 травня 2000 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 жилий будинок з надвірними будівлями, та спорудами під номером 50, розташований по вул. Чкалова у м. Часів Яр, Донецької області, а також земельну ділянку, площею 0,104345 га надану для присадибної ділянки на підставі рішення Часів-Ярської міської ради від 23 листопада 1994 року №141, що розташована у м. Часів Яр, Донецької області, по вул. Чкалова, під номером 50, в межах згідно з планом: від А до Б ділянка №4, від Б до В ділянка №6 «а», від В до Г ділянка №48», від Г до А вулиця Чкалова. Що також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14 липня 2003 року, в якому зазначений власник ОСОБА_2 на підставі вищевказаного договору.

З копії домової книги будинку №50 по вул. Чкалова, м. Часів Яр, Артемівського району, Донецької області (а.с.12-14) вбачається, що у вищевказаному будинку зареєстрована ОСОБА_2, що також підтверджується копією довідки (а.с.15) Часовоярської міської ради від 18 січня 2016 року.

Відповідно до копії витягу №01/88-649 від 07 липня 2016 року (а.с.17) та копії державного акту на право приватної власності на землю видано ОСОБА_3 (а.с.39).

Згідно з копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.20) від 06 липня 2016 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку під номером 50 по вул. Чкалова у м. Часів Яр, Донецької області, яка належала померлій 27 грудня 2015 року ОСОБА_2 у звьязк уз тим, що правовстановлюючий документ на вищевказану земельну ділянку належним чином не зареєстрований за спадкодавцем, та зареєстрований ще за ОСОБА_5.

Відповідно до листа завідуючої державної нотаріальної контори ОСОБА_4 від 28 липня 2016 року заяву про прийняття спадщини було подано чоловіком померлої ОСОБА_1 Заповітів від імені ОСОБА_2 Часів-Ярською державною нотаріальною конторою посвідчено не було.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює згідно з законом по своїй волі, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності придбається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст.392 ЦК України, власник майна може пред*явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у випадку втрати ним документів, підтверджуючих право власності.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини 1 статті 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.

Суд зясував, що позивач відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом, оскільки є чоловіком спадкодавця. Право власності на спадщину він придбав правомірно, не порушуючи права третіх осіб, проте документально не може оформити свої права, зокрема, права на спадщину, оскільки спадкодавець ОСОБА_2 за час свого життя не встиг зареєструвати у органах державної реєстрації, що позбавляє позивача права володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном у повній мірі.

Суд, з урахуванням аналізу наданих доказів, не вбачає підстав для відмови позивачу в задоволенні, у звязку з чим суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 10, 11, 59, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 316, 328, 392, 1222, 1223, 1261, 1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Часовоярської міської ради, про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3, право приватної власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: Донецька область, м. Часів Яр, вул. Чкалова, 50, площею 1043 кв.м., кадастровий номер::00:005:1096, цільове призначення земельної ділянки будівництво та обслуговування жилого будинку.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти дів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А.Брежнев