Справа № 465/4549/15 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/783/3128/16 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Бохонко Е.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 09 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором - заявою про відкриття поточного рахунку від 11.03.2011 року,-

встановила:

Позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором - заявою про відкриття поточного рахунку від 11.03.2011 року.

В обґрунтування вимог покликається на те, що 11.03.2011 року між Банком та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 підписано заяву про відкриття поточного рахунку НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв»язку Банку і Клієнта.

Відповідно до договору відповідачу встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв»язку Банку і Клієнта, що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг».

В свою чергу, власні зобов»язання за договором клієнт не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 27.05.2015 року складає 35420,53 грн.

Разом з тим, фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 виключено з реєстру суб»єктів підприємницької діяльності, а відтак, враховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 04 грудня 2013 року по справі № 6-125цс13, банк вважає за необхідне захистити свої права шляхом стягнення наявної заборгованості за кредитним договором від 11.03.2011 року з громадянина ОСОБА_2.

Просив стягнути із відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 11.03.2011 року в розмірі 35420,53 грн., з яких: 15079,29 грн. - заборгованість за кредитом, 10535,39 грн. заборгованість по відсотках, 8177,33 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, 1628,52 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом, а також судовий збір.

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09 лютого 2016 року в позові Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором - заявою про відкриття поточного рахунку від 11.03.2011 року - відмовлено за недоведеністю.

Рішення суду оскаржив представник позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», з оскаржуваним рішенням не погоджується, вважає його незаконним та ухваленим з порушенням норм процессуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що на підтримання власних доводів позивачем надано суду заяву про відкриття поточного рахунку від 11.03.2011 року з відповідною інформацією та висловленням згоди ОСОБА_3 про укладення договору банківського обслуговування, що засвідчено особистим підписом відповідача.

Покликається на те, що відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватись як шляхом підписання окремих угод чи додаткових угод до договору, так і шляхом обміну інформацією відносно банківського обслуговування з клієнтом через веб сайти банку, тому між банком та ФОП ОСОБА_2 виникли кредитні правовідносини, зобовязання щодо яких підлягають виконанню згідно положень ЦК України.

Факт укладення договору підтверджено сторонами шляхом прийняття до виконання його умов, зокрема банк виконував розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка, проводив інші операції.

Позивач взяті на себе зобо»язання виконав у повному обсязі, наддавши відповідачу кредитний ліміт 11.03.2011 року - 8000 грн., 05.11.2012 року - 11000 грн., 04.02.2013 року - 13800 грн., 28.05.2013 року - 27500 грн., факт встановлення кредитних лімітів у відповідних розмірах відповідачем не спростовано.

Крім цього, представник позивача надав суду розрахунок суми заборгованості ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором, з якого видно, що відповідач фактично користувалася грошима банку, їх не повернула, надані банком докази не спростовані відповідачем.

Просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 09 лютого 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про вручення судової повістки (а.с. 160) в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, не повідомив суд про причину неявки.

Відповідач ОСОБА_2 викликалася в судове засідання та не з»явилася, повідомлення про вручення поштового відправлення повернулось в суд за закінченням терміну зберігання (а.с. 169).

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду жодних доказів, які б підтвердили строк дії банківської платіжної картки відповідача та наявність інших рахунків на ім"я позичальника, з яких можна було б здійснювати списання коштів, або дійти висновку, що такі дії виконувалися ним.

Судом встановлено, що 11.03.2011 року між Публічним акціонерним товариством ПриватБанк та відповідачем фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 укладено кредитний договір шляхом підписання заяви про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_2 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв»язку Банку і Клієнта.

Згідно заяви відповідачу відкрито поточний рахунок № НОМЕР_2 та картковий рахунок № НОМЕР_3 у національній валюті без строку дії такої заяви. Порядок встановлення, зміни ліміту, погашення заборгованості та розмір відсоткової ставки за користування кредитним лімітом регламентуються Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, що розміщенні в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які разом з вказаною заявою складають Договір банківського обслуговування (а.с. 27).

В силу положень ч. 1 ст. 634 ЦК України, між сторонами був укладений договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у стандартних формах.

Відповідно до п. 3.2.1.1.16. Умов - при укладенні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до «Умов і правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно - цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом «першого» підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладення договорів та угод у письмовій формі.

Згідно п. 3.2.1.1.1. Умов - кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банка та Клієнта.

Пунктом 3.2.1.1.3 Умов передбачено, що кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди.

У п. 3.2.1.2.3.4. Умов визначено, що Банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

Порядок розрахунків зазначений у розділі 3.2.1.4. Умов.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов"язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Власні зобов»язання за кредитним договором банк виконав, що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_4 підприємця ОСОБА_2 та довідкою про розміри кредитних лімітів (а.с. 42, 49-50).

В свою чергу, згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В порушення вимог закону та умов визначених договором фізична особа-підприємець ОСОБА_2 умов кредитного договору не виконала, відтак згідно поданого банком розрахунку, станом на 27.05.2015 року загальна сума боргу за кредитним договором складає 35420,53 грн., з яких: 15079,29 грн. - заборгованість за кредитом, 10535,39 грн. заборгованість по відсотках, 8177,33 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, 1628,52 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом (а.с. 43-48).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. ст. 629, 638 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Статтею 530 цього ж Кодексу передбачено, що якщо в зобов»язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов»язання, настають правові наслідки, зокрема сплата неустойки (пені).

Таким чином, у зв'язку з неналежним виконання умов договору, банк скористався наданим йому правом на захист порушеного права та звернувся з вимогою в судовому порядку.

В підтвердження своїх вимог позивач зазначав, що предметом позову, який підлягає доказуванню та обов'язком позивача є розмір заборгованості за кредитним договором, що свою чергу виконано позивачем та надано розрахунок заборгованості, який не оскаржується та не спростований відповідачем.

Вимога про визнання кредитного договору недійсним відповідачем ОСОБА_2 не заявлена, судового рішення з цього приводу немає.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для справи, порушив норми матеріального права, що відповідно до п. 1, 4 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Разом з цим, судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 припинила підприємницьку діяльність, про що 30.07.2014 року внесено запис у ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 166-168).

Правова позиція щодо відповідальності фізичної особи-підприємця у випадку припинення підприємницької діяльності, викладена Верховним Судом України в постанові від 4 грудня 2013 року у справі № 6-125цс13, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при зхастосуванні таких норм права.

Зокрема, Верховний Суд України звернув увагу на те, що відповідно до ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення Франківського районного суду м. Львова від 09 лютого 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 11.03.2011 року, яка станом на 27.05.2015 року складає 35420,53 грн., з яких: 15079,29 грн. - заборгованість за кредитом, 10535,39 грн. заборгованість по відсотках, 8177,33 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, 1628,52 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом.

В свою чергу, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи наведене, з ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» 354,21 грн. судового збору за подання позовної заяви та 389,64 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 09 лютого 2016 року- скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 11.03.2011 року в розмірі 35420,53 грн. (тридцять п»ть тисяч чотириста двадцять) гривень 53 коп., з яких: 15079,29 грн. - заборгованість за кредитом, 10535,39 грн. заборгованість по відсотках, 8177,33 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, 1628,52 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 354,21 грн. судового збору за подання позовної заяви та 389,64 грн. за подання апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин