Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/1430/15-ц

Провадження №2/377/50/16

10 лютого 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., при секретарі Щуковській А.М., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, законний представник позивача ОСОБА_3, про визнання батьківства, стягнення аліментів на дитину та на утримання матері дитині до досягнення дитиною трьох років, -

У С Т А Н О В И В:

28 грудня 2015 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, просила встановити, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частки від усіх його доходів щомісяця, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, трьох років.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що від спільного проживання однією сімєю без державної реєстрації шлюбу позивачки та відповідача у них народилась дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьком якої є відповідач, однак він відмовився подати в орган реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства. Враховуючи, що позивачка не працює в звязку із доглядом за їх спільною дитиною, та не має доходу, необхідного для утримання дитини, вважає, що відповідач зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісяця. Крім того, зобовязаний утримувати її до досягнення їхньою спільною дитиною трьох років, сплачуючи аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісяця до досягнення дитиною трьох років.

Ухвалою судді від 13 січня 2016 року після виконання вимог, передбачених ч.3 ст.122 ЦПК України, було відкрито провадження у справі та залучено до участі у справі законного представника позивачки ОСОБА_3.

Ухвалою суду від 10 лютого 2016 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в звязку з відмовою від позову позивачки в цій частині позовних вимог.

В судове засідання сторони не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивачка та її законний представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 проживали сімєю без державної реєстрації шлюбу з 2013 року. Під час спільного проживання у них народилася дочка: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Оскільки відповідач відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію батьківства, то запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ст. 135 СК України, та видано 21 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області свідоцтво про народження дитини серії І-ОК № 282885, копія якого долучена до матеріалів справи.

На підставі заяви позивачки та заяви відповідача про визнання себе батьком дитини відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області 9 лютого 2016 року були внесені відповідні зміни до актового запису про народження дитини та видане повторно свідоцтво про народження дитини.

Згідно свідоцтва про народження серії 1-ОК № 321432, виданого повторно 9 лютого 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, ОСОБА_5 народилася 29 вересня 2014 року, батьком якої є ОСОБА_2, матірю ОСОБА_1.

Як вбачається з довідки адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно копії паспорту ОСОБА_1, позивачки у справі, вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Із змісту позовної заяви видно, що між батьками виник спір щодо утримання дитини.

Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

При виникненні спору між батьками щодо способів виконання ними обовязку по утриманню дитини, він вирішується в судовому порядку.

Як зазначено у ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно довідки № 22 від 05.02.2016 року ОСОБА_2 з 22.01.2016 року працює у ТОВ «Буденергомонтаж» на посаді монтажника, сума доходу за період з 22.01.2016 року по 31.01.2016 року становить 1073,33 гривень.

Згідно ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Таким чином, при визначенні розміру аліментів з врахуванням обставин, зазначених у ч. 1 ст. 182 СК України, суд бере до уваги рівність обов'язку обох батьків щодо утримання своєї дитини, нормальний стан здоров'я відповідача та дитини, оскільки доказів іншого не надано, матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, який має постійний дохід, не має на утриманні інших осіб, суд вважає правильним визначити аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частки доходу відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що забезпечить необхідну участь батька в її утриманні.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно ч.2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Виходячи з того, що дитина проживає разом з позивачкою, відповідач не надає матеріальну допомогу на її утримання, суд визначає аліменти на утримання ОСОБА_1, позивачки у справі, в розмірі 1/4 частки усіх видів доходів відповідача щомісяця до досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, трьох років.

Відповідно до ст.88 ЦПК України та п.п.1 п.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частки усіх видів його доходу щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 грудня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання, в розмірі 1/4 частки усіх видів його доходу щомісяця, починаючи з 28 грудня 2015 року і досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, трьох років.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 551 гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення у справі, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. Ф. Теремецька