Справа № 132/1945/16-ц
Провадження № 2/132/736/16
РІШЕННЯ

Іменем України

05.08.2016 Калинівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Павленко І. В.

за участю секретаря Жовтої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Калинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка в позові вказує, 02.08.2014 року відповідач взяв у неї в борг грошові кошти в сумі 12940 дол. США, які зобов'язався повернути у цей самий день. В підтвердження факту отримання грошей та їх повернення ОСОБА_2 була написана відповідна розписка в простій письмовій формі. В зазначений у розписці строк відповідач борг не повернув, повідомив, що на даний момент в нього виникли непередбачувані обставини та попросив позивачку надати йому певний період часу, аби він влаштував свої проблеми. На сьогоднішній час відповідач гроші так і не повернув, у зв'язку з чим вона вимушена звертатись до суду з позовом для захисту своїх майнових прав.

Позивачка та її представник- адвокат Білан В.В. в судове засідання не з'явилися, однак від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, наявне в матеріалах справи.

За вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 02.08.2014 року позивачка ОСОБА_1 надала відповідачу ОСОБА_2 в борг грошові кошти в сумі 12940 дол. США, які останній зобов'язався повернути у цей самий день. В підтвердження факту отримання грошей та їх повернення ОСОБА_2 була написана відповідна розписка в простій письмовій формі. В зазначений у розписці строк відповідач борг не повернув, посилаючись на непередбачувані обставини та попросив позивачку надати йому певний період часу, аби він влаштував свої проблеми. Однак, на даний час відповідач борг не повернув.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст.1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В обумовлені у договорі позики строки повернення отриманих в борг коштів відповідач не виконав своїх зобов'язань, тим самим порушив вимоги ст.1049 ЦК України, згідно якої позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку кількість речей того ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем у строки та порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що оригінал договору позики грошових коштів, який знаходився у позикодавця, свідчить про невиконання позичальником умов договору позики.

Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язані визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 12940 доларів США, що за офіційним курсом гривні, встановленого Національним Банком України станом на 12.07.2016 року еквівалентно - 321451 грн. 11 коп.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Так, у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Згідно ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом судової справи, а у відповідності до ч.3 цієї ж статті до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема витрати на правову допомогу.

Частинами 1, 2 статті 84 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

За змістом статті 84 ЦПК України, склад та розмір витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі та окремо регулюється відповідним нормативно- правовим актом.

Так, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу врегульовано Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», у відповідності до якого розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні (стаття 1).

Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Наданий представником позивачки розрахунок витрат на правову допомогу узгоджується із вимогами, встановлених статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Тому, враховуючи обставини справи та прийняте судом рішення, суд приходить до висновку, про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3214 грн. 51 коп. сплаченого судового збору та 3307 грн.20 коп. витрат на правову допомогу адвоката.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526-533, 1046, 1049 ЦК України, ст.ст.10, 60, 61, 84, 88, 158, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 12940 доларів США, що за офіційним курсом гривні, встановленого Національним Банком України станом на 12.07.2016 року еквівалентно - 321451 грн. 11 коп., а також 3214 грн. 51 коп. сплаченого судового збору та 3307 грн.20 коп. витрат на правову допомогу адвоката.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: