АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4756/16 Головуючий 1 інстанції: Остропілець Є.Р.
Справа № 619/1425/16-ц Доповідач: Коровін С.Г.
У Х В А Л А

І І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого: - Коровіна С.Г.

Суддів: Бездітко В.М.

Овсяннікової А.І.

При секретарях: Гончар А.І., Чабан А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на ухвалу Дергачівськго районного суду Харківської області від 18 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, яке розташовано за адресою АДРЕСА_1.

Позивач стверджував, що зазначений будинок було придбано 28 вересня 2006 року за спільні кошти його родини під час знаходження у шлюбі з ОСОБА_6. Державну реєстрацію права власності на житловий будинок, за домовленістю, було оформлено на дочку дружини, його падчерку - ОСОБА_7. Право власності на земельну ділянку оформлена була за ОСОБА_7 21 червня 20107 року.

15 листопада 2013 року заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

Позивачу стало відомо, що за договором купівлі-продажу від 12 грудня 2014 року спірний будинок було придбано ОСОБА_3, чим порушені його права на цей будинок.

Ухвалою суду від 15 квітня 2016 року відкрито провадження у справі

Хвалою суду від 13 травня 2016 року виправлено описку у зазначеній ухвалі і визначено, що правильною датою відкриття провадження у справі є 05 травня 2016 року.

16 травня 2016 року до Дергачівського районного суду Харківської області надійшла заява ОСОБА_5 про забезпечення позову. Він посилався на те, що нерухоме майно, яке було продано ОСОБА_7 і придбано відповідачем ОСОБА_3 може бути черговий раз відчужено, що зробить неможливим у наступному виконати рішення суду. Позивач просив на час розгляду справи накласти арешт на спірну будівлю.

Ухвалою суду від 18 травня 2016 року накладено арешт на будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3. Суд заборонив відчужувати, надавати довідки на відчуження, а також вчиняти будь-які дії пов'язані з відчуженням приватного будинку за адресою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3

В апеляційній скарзі поставлено питання про скасування ухвали суду і відмову у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на спірне майно. Апелянт вважає, що позивачем не доведені підстави для забезпечення позову. Позивач немає ніякого відношення до будинку і його права не порушені. Ухвала суду, на думку апелянта, не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України. Крім того позивачем не доведено, що між сторонами дійсно виник спір стосовно будинку. Суд першої інстанції не врахував зазначеного і безпідставно постановив ухвалу про забезпечення позову.

Заслухавши доповідача, сторони, представників, перевіривши обставини справи колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цім Кодексом заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

При зверненні до суду першої інстанції із позовом про право власності на нерухоме майно позивач посилався на те, що об'єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_1 було побудовано за спільні кошти його та його колишньої дружини - ОСОБА_6, дочки дружини і його падчерки - ОСОБА_7. Зазначений будинок було зареєстровано за ОСОБА_7, а 12 грудня 2014 року спірний будинок було передано у власність ОСОБА_3 на підставі договору купівлі - продажу.

Вважаючи, що у наступному після пред'явлення позову спірне майно може бути відчужено, позивач просив вирішити питання про забезпечення позову шляхом заборони відчуження цього будинку.

Відповідно до ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії ; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

За змістом ч.1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь - який стадії розгляду справи після відкриття провадження, у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення.

Приймаючи рішення про забезпечення позову, суд першої інстанції врахував докази надані позивачем на підтвердження свої вимог. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Суд обґрунтовано погодився з посиланням позивача на те, що спірний будинок під час розгляду справи може бути черговий раз відчужено, що утруднить виконання можливого судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору між сторонами є визнання права власності щодо нерухомого майна - житлового будинку.

Посилання апелянта на те, що вирішуючи питання про забезпечення позову суд повинен був дати оцінку обґрунтованості позовних вимог не ґрунтується на законі. Оцінку цим обставинам і доведеності вимог суд має вирішувати у судовому засіданні при розгляді справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Колегія судів погоджується з рішенням суду і відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 18 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -