Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 540/1002/16-ц
Номер провадження 6/540/33/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2016 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді Кравець С.В.

за участю: секретаря Кольвашенко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка заяву Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання,-

в с т а н о в и в:

у липні 2016 року ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго звернулося до суду зі вказаною заявою, в якій просить поновити строк для пред'явлення до виконання судового наказу від 16.12.2013 про стягнення, солідарно, з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за послуги теплопостачання та судового збору. Заява мотивована тим, що судовий наказ набрав законної сили ще 31.12.2013 року, однак про це заявнику, який є стягувачем, стало відомо лише в липні 2016 року після безпосереднього звернення до суду. Таким чином, строк пред'явлення судового наказу пропущено з поважних причин, оскільки виконавчий документ вчасно не був виданий судом у порушення вимог ст. 106 ЦПК України та заборгованість згідно судового наказу боржниками не погашена.

У судове засідання сторони не з'явилися. Представник заявника у своїй заяві виклав прохання справу розглядати без його участі. Боржники в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, при цьому ОСОБА_1 направила заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення заяви заперечує, оскільки суму боргу сплатила ще два роки назад.

Оскільки, відповідно до ст. 371 ЦПК України, неявка сторін, які беруть участь у справі не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку, суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутність сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного висновку.

Судом установлено, що 16.12.2013р. Машівським районним судом Полтавської області видано судовий наказ у справі № 540/1570/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго, заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.06.2010 року по 31.10.2013 року, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, у розмірі 882 (вісімсот вісімдесят дві) грн 58 коп., та сплаченого судового збору в рівних частках з кожного, у розмірі по 38, 23 грн (а.с. 21).

Зі змісту судового наказу видно, що він набрав законної сили 31.12.2013 року, строк пред'явлення його до виконання протягом року з дня набрання законної сили (а.с.21).

В той час, із заявою про видачу судового наказу ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго звернулося до суду лише 13.07.2016р. (а.с.25), тобто більше ніж через два роки з часу його видачі, а тому на підставі ст. 368 ЦПК України 18.07.2016 він був направлений судом стягувачу (а.с.28).

У своїй заяві заявник посилається на ст. 106 ЦПК України, за змістом якої, після набрання законної сили судовим наказом, суд видає його стягувачеві для предявлення до виконання.

Разом з тим, згідно ч.1 ст. 95 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення. Тобто судовий захист можна реалізувати як в позовному провадженні так і шляхом видачі судового наказу, як особливої форми судового рішення. Відповідно до вимог ч.2 ст.368 цього Кодексу за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено видається виконавчий документ.

Таким чином, з вказаних норм закону випливає, що суд видає судовий наказу стягувачу, але лише за його заявою, що відповідає принципу диспозитивності.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», судовий наказ є одним із видів виконавчих документів. Згідно з п.2 ч.1 22 цього Закону, інші виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Тобто це правило надає потенційному заявникові достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати заяву про видачу судового наказу. Крім цього, правило дотримання річного строку має на меті гарантувати правову визначеність, а тому зацікавлені особи не повинні перебувати у стані невизначеності.

Статтею 371 ЦПК України передбачено, що стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Разом з тим, суд визнає не поважними вказані заявником причини пропуску строку пред'явлення судового наказу до виконання у зв'язку з тим, що нібито судом не було вчасно видано виконавчий документ, оскільки виконавчий документ видається лише за заявою осіб, на користь яких ухвалене рішення, однак із такою заявою стягувач звернувся до суду лише у липні 2016 року, хоча у нього було достатньо часу для роздумів чи звертатися з такою заявою, а поважних причин пропуску цього строку, які були для нього обєктивними, непереборними, істотними труднощами для звернення до суду не навів.

Таким чином, суд вважає, що строк пред'явлення судового наказу до виконання заявником пропущений без поважних причин і підстав для його поновлення не вбачає, що відповідатиме принципу правової визначеності та дотримання гарантій боржників, а відтак приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Зазначений висновок зроблено на підставі рішень Верховного Суду України від 21.01.2016р. у справі № 5-259кс(15)15 та від 13.01.2016р. справа № 6-931цс15.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 368, 371 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні заяви Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства Полтаватеплоенерго про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Машівський районний суд в 5-денний строк з дня її винесення, а якщо її постановлено без участі особи, яка її оскаржує у той же строк з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя :