Справа № 755/9232/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2016 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Бабченко Ю. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києві,

в с т а н о в и в:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції Рудьковської Олени Сергіївни посилаючись на те, що 10 листопада 2015 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва Бондар Віталія Володимировича було зобов'язано не чинити ОСОБА_1 перешкод в користуванні місцями загального користування в АДРЕСА_1. В квітні 2016 року було відкрито виконавче провадження. Державним виконавцем Рудьковською О.С. 24 травня 2016 року було складено акт про добровільне виконання боржником рішення суду в недільний строк. 30 травня було складено акт про виконання рішення суду. 31 травня було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження. Боржник не звільнив кладову від своїх речей, оскільки виконавець не зробила опису речей, що там знаходились раніше. Тому просив суд визнати постанову про закінчення виконавчого провадження неправомірною та зобов'язати головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції Рудьковську Олену Сергіївну відновити виконавче провадження.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав та пояснив, що боржником не виконано рішення суду, а державним виконавцем не вчинено дій на примусове його виконання. Боржник своїх речей з комори не забрав.

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції Рудьковська Олена Сергіївна в судове засіданняне з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд, вислухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року, Бондар Віталія Володимировича було зобов'язано не чинити ОСОБА_1 перешкод в користуванні місцями загального користування в АДРЕСА_1. На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист (а.с.4).

Скаржник звернувся до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві з метою примусового виконання вищевказаного рішення. Державним виконавцем було здійснено вихід до АДРЕСА_1 та 24 травня 2016 року складено акту, відповідно до якого Бондар В.В. зобов'язався в недільний термін прибрати речі з кладової (а.с.5).

Відповідно до акту державного виконавця від 30 травня 2016 року, боржником виконано рішення суду. Зазначений акт був підписаний понятими, ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Скаржник від підпису відмовився (а.с.6).

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Рудьковської О.С. від 31 травня 2016 року, виконавче провадження закінчено у зв'язку з виконанням рішення суду (а.с.7).

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Не погоджуючись з постановою державного виконавця, скаржник просить суд скасувати постанову, з тих підстав, що Рудьковською О.С. у першому акті не було зазначено, які саме речі знаходились в кладовій та відповідно не могла знати чи прибрав їх Бондар В.В. В результаті чого, перешкоди у користування кладовою у нього не зникли.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

На підтвердження своїх доводів, скаржник надав фотографії речей, що знаходяться в кладовій і належать боржнику (а.с.31). Однак з наданих фотознімків не вбачається можливим визначити, які саме речі там знаходяться та взагалі ідентифікувати приміщення, в якому вони зроблені.

В якості свідків, для дачі пояснень, в судове засідання викликались поняті, що були присутні при складанні акта державним виконавцем про виконання рішення суду: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.25,26,34,35). Однак останні в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5, під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Скаржник зазначає, що акт від 24 травня 2016 року складений з порушенням, оскільки в ньому не зазначено, які саме речі боржнику слід було прибрати, не зроблено опис речей, які там знаходились.

Пунктом 1.5.2. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5 передбачено, що Акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події:

а) текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об'єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові державного виконавця, підстава для складання акта, перелічуються особи, що були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт;

б) у констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції;

в) у кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються);

г) акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання сторін чи інших осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка «від підпису відмовився» проставляється напроти імені особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта;

ґ) до акта можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Аналізуючі вищенаведену норму, в акті від 24 травня 2016 року не обов'язково повинно було бути зазначено про опис речей, що знаходились в кладовій.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Однак, з наданих в справі доказів, суд не вбачає порушень з боку головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції Рудьковської Олени Сергіївни, оскільки підтверджуючих доказів скаржником надано не було.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 49, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 385, 386, 387 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києві відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на ухвалу протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.О. Яровенко