Справа № 372/374/16-ц Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/3472/16 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 57 15.08.2016
УХВАЛА

Іменем України

15 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Таргоній Д.О., Касьяненко Л.І.,

за участю секретаря - Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 квітня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа: відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 28 вересня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступник якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 500 000 доларів США терміном до 28 вересня 2027 року. На забезпечення зобов'язань за кредитним договором в цей же день між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, за яким ОСОБА_2 передала банку в іпотеку садовий будинку НОМЕР_1 та земельну ділянку площею 0,12 га, які знаходяться за адресою: Київська обл., Обухівський район, смт Козин, садове товариство «Міжріччя-2», що належать на праві власності ОСОБА_2 Позивач зазначав, що 08 грудня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «УкрСиббанк» відступив позивачу права вимоги, зокрема, за даним договором про надання споживчого кредиту та договором іпотеки. У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором станом на 22 січня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 20 414 428 грн. 74 коп.

Позивач зазначав, що 14 грудня 2007 року відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №5670353 та одночасно накладено арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, в тому числі на садовий будинок НОМЕР_1 та земельну ділянку площею 0,12 га, які знаходяться за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, смт Козин, садове товариство «Міжріччя-2». Накладений на предмет іпотеки арешт позбавляє банк можливості захистити порушені права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У зв'язку із цим позивач просив суд на підставі ст.ст.36, 37 Закону України «Про іпотеку», ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» зняти арешт з садового будинку НОМЕР_1, загальною площею 369,5 кв.м, житловою площею 60,5 кв.м. та земельної ділянки площею 0,12 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий номер НОМЕР_2, які знаходяться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт Козин, садове товариство «Міжріччя-2».

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 08 квітня 2016 року в позові ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ «Дельта Банк» не є власником майна, на яке накладено арешт і таких вимог позивач про визнання права власності на спірне майно не заявляв. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ПАТ «Дельта Банк» про зняття арешту з майна на підставі ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження».

Такі висновки суду першої інстанції є правильними й такими, що ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 28 вересня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого банк надав позичальнику споживчий кредит у розмірі 500 000 доларів США, зі сплатою 10,3% річних з кінцевим терміном повернення до 28 вересня 2027 року.

На забезпечення зобов'язань за кредитним договором в цей же день між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, за яким ОСОБА_2 передала банку в іпотеку садовий будинку НОМЕР_1, загальною площею 369,5 кв.м, житловою площею 60,5 кв.м. та земельну ділянку площею 0,12 га, з цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий номер НОМЕР_2, які знаходяться за адресою: Київська область, Обухівський район, смт Козин, садове товариство «Міжріччя-2», що належать на праві власності ОСОБА_2

08 грудня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «УкрСиббанк» відступив позивачу права вимоги, зокрема, за даним договором про надання споживчого кредиту та договором іпотеки.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту станом на 22 січня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 20 414 428 грн. 74 коп.

По справі встановлено, що 14 грудня 2007 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №5670353 з примусового виконання виконавчого напису №1253 від 12 листопада 2007 року та одночасно накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2, у тому числі на садовий будинок НОМЕР_1 та земельну ділянку площею 0,12 га, які знаходяться за адресою: Київська обл., Обухівський район, смт Козин, садове товариство «Міжріччя-2» (а.с.14-16, т.3), про що внесено відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №№ 625537, 625530 від 18 грудня 2007 року (а.с.4-5, т.1).

Порядок передачі майна у заставу та звернення стягнення на це майно визначений ст.ст. 572-597 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про заставу», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 серпня 1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» судам роз'яснено, що за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

ПАТ «Дельта Банк» не є власником чи володільцем спірного майна, а є лише іпотекодержателем.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про звільнення майна з-під арешту з підстав, передбачених ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів вважає, що права банка як іпотекодержателя при наявності інших обтяжень спірного майна задовольняються не шляхом звільнення майна з-під арешту, а пріоритетом задоволення його вимог.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права і процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів, яким судом дана належна правова оцінка.

Ураховуючи наведене та положення ст.308 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді