Справа № 752/3327/16-ц
Провадження №: 2/752/2805/16
19 травня 2016 року Голосіївський районний суд міста Києва
у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.
при секретарі Рожок В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про звільнення з-під арешту майна та припинення розшуку, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про звільнення з-під арешту майна та припинення розшуку.
Позивач просить звільнити з-під арешту та припинити розшук транспортного засобу MITSUBISHI LANCER, рік випуску 2006, кузов НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, арешт на який було накладено постановою ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві від 14.09.2007 р. № 448/4 та оголошено в розшук постановою ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві від 31.07.2008 р. № 161/4.
В обґрунтування позову позивач вказує, що він, ОСОБА_1 є власником автомобілю MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2006, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3.
23.02.2015 р. транспортний засіб Позивача був затриманий ІДПС взводу № 1 роти ДПС ДАІ з обслуговування стаціонарних постів при УДАІ ГУМВС України в Київській області відповідно до ст. 265-2 КУпАП; ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з розшуком ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва. Про арешт та розшук свого автомобілю він дізнався тільки при його зупинці.
Він звернувся до ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві м. Києва(відповідача по справі) з заявою про зняття арешту з автомобілю MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Відповідач надав відповідь № 4346 від 25.02.2015 р., в якої зазначено, що перевіркою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень «ВП-Виконавець» встановлено, що на виконанні і Відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1211 від 24.07.2007 р.. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем Відділу було накладено арешт на автомобіль Позивача.
26.03.2011 р. державним виконавцем Відділу, керуючись п. 7 ст. 47 Закону України про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві.
Згідно п. 9.9 Наказу Міністерства юстиції України Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби № 2274/5 від 25.12.2008 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки.
Таким чином, матеріали виконавчого провадження, за яким було накладено арешт на майно Позивача, знищено і винесення постанови про зняття арешту є неможливим.
Позивач звернувся до Головного управління в м. Києві Управління ДАІ з заявою про зняття арешту з автомобілю MITSUBISHI LANCER, кузов НОМЕР_2.
У відповіді Головного управління в м. Києві Управління ДАІ № 10/Ц-1711 від 13.08.2015 р. зазначено, що згідно даних автоматизованої інформаційно-пошукової системи УДАІ на автомобіль MITSUBISHI LANCER, кузов НОМЕР_2 було накладено арешт згідно постанови ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві № 448/4 від 14.09.2007, а постановою № 161/4 від 31.07.2008 р. оголошено в розшук.
Для зняття арешту та розшуку з транспортного засобу необхідно відповідне рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року № 5 та правовий висновок Верховного Суду України в постанові від 15 травня 2013 року по справі № 6-26цс13.
Частиною 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.
В порушення вказаної норми Відповідач не зняв арешт з майна позивача при поверненні виконавчого документу, внаслідок чого порушуються права позивача щодо користування і розпорядження майном, передбачені ч. 1 ст. 319 ЦК України.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримує, просить провести розгляд справи без нього, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.
В судове засідання представник відповідача не з'явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.
Суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобілю MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2006, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3.(а.с.13).
23.02.2015 р. транспортний засіб Позивача був затриманий ІДПС взводу № 1 роти ДПС ДАІ з обслуговування стаціонарних постів при УДАІ ГУМВС України в Київській області відповідно до ст. 265-2 КУпАП; ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з розшуком ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва. Про арешт та розшук свого автомобілю він дізнався тільки при його зупинці.(а.с.14).
Позивач звертався до ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві м. Києва(відповідача по справі) з заявою про зняття арешту з автомобілю MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер НОМЕР_1.(а.с.15).
Відповідач надав відповідь № 4346 від 25.02.2015 р., в якої зазначено, що перевіркою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень «ВП-Виконавець» встановлено, що на виконанні і Відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1211 від 24.07.2007 р.. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем Відділу було накладено арешт на автомобіль Позивача. 26.03.2011 р. державним виконавцем Відділу, керуючись п. 7 ст. 47 Закону України про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Згідно п. 9.9 Наказу Міністерства юстиції України Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби № 2274/5 від 25.12.2008 строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки.(а.с.16).
Позивач звернувся до Головного управління в м. Києві Управління ДАІ з заявою про зняття арешту з автомобілю MITSUBISHI LANCER, кузов НОМЕР_2.
У відповіді на яку від Головного управління в м. Києві Управління ДАІ № 10/Ц-1711 13.08.2015 р. зазначено, що згідно даних автоматизованої інформаційно-пошукової системи УДАІ на автомобіль MITSUBISHI LANCER, кузов НОМЕР_2 було накладено арешт згідно постанови ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві № 448/4 від 14.09.2007, а постановою № 161/4 від 31.07.2008 р. оголошено в розшук.(а.с.17).
Права та обов'язки державного виконавця визначені у статті 11 Закону України «Про виконавче провадження». За змістом цієї норми державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.
За змістом пункту 1 частини першої статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.
Загальний порядок звернення стягнення на майно боржника визначено у главі 4 Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.
Підставою для повернення виконавчого документу згідно з пунктом 2 ч.1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» є відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Отже, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду та може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (стаття 57 Закону України «Про виконавче провадження»).
Повернення виконавчого документа стягувачу є аналогічим закінченню виконавчого провадження, оскільки будь-які дії державним виконавцем після цього не здійснюються та не можуть здійснюватися, а саме виконавче провадження, фактично, закінчується, тому вважаю, накладені арешти мають бути зняті, зокрема й беручи до уваги факт, що борг за виконавчим документом повністю погашений.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості.
На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжитті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження.
Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено наступне: У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.
На підставі викладеного ст. ст. 16, 316, 317 , 319 , 321, 387, 391 ЦК України, ст. ст.32, 47, 50,52,60 закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88,169, 209, 212-215, 218 ЦПК України,суд,-
Звільнити з-під арешту та припинити розшук транспортного засобу MITSUBISHI LANCER, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2006, кузов НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного з асобу НОМЕР_3, арешт на який було накладено постановою ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві від 14.09.2007 р. № 448/4 та оголошено в розшук постановою Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києвівід 31.07.2008 р. № 161/4.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Ладиченко