Справа № 316/1519/16-ц
Провадження № 2/316/916/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"28" листопада 2016 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі суду:

головуючого судді: Капустинського М.В.,

секретаря судового засідання: Терещенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Енергодарі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду в особі свого представника, адвоката ОСОБА_4, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги (а.с.10) із зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на період навчання у розмірі 1/6 частки від усіх його заробітку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до припинення навчання 30.06.2017 року.

У судове засідання сторони не зявились.

Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі за участю представника ОСОБА_5, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.21,26).

Представник позивача ОСОБА_4 також надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні симоги підтримує у повному обсязі, зазначила, що в разі неявки відповідача у судове засідання не заперечує проти винесення заочного рішення відповідно до ст..224-226 ЦПК україни (а.с.28).

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.22).

У судове засідання відповідач не зявився, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи до суду не надав, був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.1ст.77 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження, повістка надсилається на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає і не знаходиться.

Відповідно до ст.ст.74-75 ЦПК України - відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв або клопотань про перенесення розгляду справи до суду від відповідача не надійшло, відповідно до вимог ст.ст.169, 224-226 ЦПК України, суд ухвалив: розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення.

Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків:

Судом встановлено, що позивач є сином відповідача та третьої особи, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Відповідно до виконавчого листа № 0807/3199/2012 виданого Енергодарським міським судом Запорізької області 29.01.2013 року (а.с.9), з відповідача на користь позивача у розмірі 1/8 частини стягувалися аліменти на навчання до 31.07.2016 року. З 01.09.2016 року позивач ОСОБА_1 продовжує навчання в «Одеському національному політехнічному університеті», з терміном навчання до 30.06.2017 року, що підтверджується довідкою № 4625 від 30.09.2016 року (а.с.3). Відповідач ніякої іншої допомоги, крім аліментів що стягувалися з нього на підставі рішення суду, позивачу не надавав. Позивач навчається на денній формі навчання, він не має можливості працевлаштуватися та потребує матеріальної допомоги обох батьків. Мати позивача третя особа ОСОБА_3 самостійної підтримує сина, але її допомоги не достатньо для повноцінного забезпечення навчання сина у вищому навчальному закладі, так як у неї на вихованні знаходиться молодший син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Згідно до ст.198 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати.

Згідно ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим вимагають матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони мають можливість надавати таку матеріальну допомогу.

Згідно ч.2 ст.199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка син, які продовжують навчання.

Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно із ст.182 Сімейного кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує у тому числі:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Відповідно до вимог статей 10, 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та надати усі наявні у неї докази. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Згідно із ст.179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

При визначені можливості стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на період навчання, а також розміру цих аліментів, суд виходить з того, що позивачем доведено факт навчання, судом встановлено, що у звязку із навчанням позивач не має можливості забезпечувати себе матеріально самостійно, в наслідок чого потребує допомоги зі сторони батька.

У звязку з вищевикладеним, суд вважає, що вимоги позовної заяви обґрунтовані, підтверджені доказами, у звязку з чим підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у правах про стягнення аліментів.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду, фізичною особою, позовної заяви немайнового характеру, розмір ставки судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що з урахуванням ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2016 рік» становить 551 грн. 20 коп..

Тобто з відповідача підлягає також стягнення судового збору в дохід держави.

Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі вищевикладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 180-183, 198, 199, 200 СК України, ст.ст. 10, 11, 15, 15-1, 30, 62, 88, 169, 179, 208, 209, 212-215, 224-228, 231-233, 294, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Вимоги позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - задовольнити.

Стягнути щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 гуртожиток - 4 місто Одеса, аліменти на період навчання в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу відповідача, починаючи стягнення з 10.10.2016 року і до закінчення терміну навчання, тобто: до 30.06.2017 року - включно.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь держави, судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Апеляційного суду Запорізької області через Енергодарський міський суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним Кодексом України.

Суддя: М. В. Капустинський