№ 243/4890/16-ц
Справа 4-с/243/37/2016
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 серпня 2016 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі :

головуючий суддя Кузнецов Р.В.,

при секретарі Малиновській І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В :

До Словянського міськрайонного суду Донецької області надійшла скарга ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця. Свої вимоги заявниця обґрунтувала тим, що у відділі державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області знаходились два виконавчі листи № 2/0544/ 763/2012 видані Словянським міськрайонним судом Донецької області від 30 травня 2012 року про солідарне стягнення комунального боргу з ОСОБА_2, ОСОБА_1 у сумі 1868 гривень 15 копійок, яка складається: 1787 гривень 15коп. - заборгованість за користування тепловою енергією і гарячою водою за період з 01 червня 2005 року по 01.05.2008 року; судовий збір - 81 гривні 00 копійок, на користь ПАТ «Донбасенерго».

06 червня 2016 року нею у ВДВС Словянського МУЮ у Донецькій області було отримано копію постанови від 10 жовтня 2014 року про повернення виконавчого документу стягувачу, про що складено розписку, яка знаходиться в матеріалах виконавчого провадження N 34757963 від 18 жовтня 2012 року.

Вказує, що останній день подачі скарги - 15 червня 2016 року. За виконавчим листом вона є боржником.

Постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві може бути оскаржена до Словянського міськрайонного суду у 10-денний строк з моменту її одержання.

Керуючись ст. 6 ч. З Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що рішення, дії та бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку встановленому цим Законом.

Норма ст. 82 ч. 2 Закону України «Про виконавче провадження», зазначає, що боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Вказує, що 10 жовтня 2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Словянського МУЮ ОСОБА_3 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.І ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», у боржника відсутнє майно на яке може бути звернено стягнення і здійсненні державним виконавцем заходи, щодо розшуку такого майна, виявилися безрезультатними.

Вважає, що постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві від 10 жовтня 2014 року на підставі п.2 ч.І ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем Іваніна Т.О. ВДВС Слов»янського МУЮ у Донецькій області винесено незаконно, з порушенням вимог чинного Законодавства України, з огляду на наступне:

Виходячи зі змісту постанови від 10 листопада 2014 року про повернення виконавчого документу стягувачеві, невідомо, яким конкретно чином старшим державним виконавцем Іваніна Т.О. було встановлено, що відсутнє майно та доходи боржника. Жодних письмових документів, які б свідчили про виклик боржника до ВДВС Словянського МУЮ , та про обізнаність боржника про те, що в ВДВС перебуває виконавче провадження № 34757963, та будь які відомості про здійснення виконавчих дій, саме щодо мене ОСОБА_1 старшим державним виконавцем Іваніна Т.О. відповідно до Закону в матеріалах виконавчого провадження такі відомості відсутні.

В переліку документів, які мають засвідчити відсутність майна та доходів, є акт перевірки майнового стану боржника за місцем проживання, складеного державним виконавцем за участі понятих, боржника, довідки з органів, які проводять реєстрацію нерухомості та автотранспортних засобів, довідки банківських установ, довідки органів соціального забезпечення та зайнятості населення про неотримання боржником доходів, довідка податкових органів про відсутність реєстрації боржника, як суб'єкта підприємницької діяльності, тощо. В матеріалах виконавчого провадження № 34757963 зазначені вище відомості відсутні, також відсутній акт державного виконавця про майновий стан боржника. Але, невідомо з яких підстав до виконавчого провадження № 34757963 державний виконавець долучає акт державного виконавця про майновий стан від 27 жовтня 2014 року, який вилучила з іншого виконавчого провадження № 14415133 від 26 серпня 2009 року.

Під час виконання виконавчих дій по виконавчому провадженні № 34757963 відкритого 18 жовтня 2012 року старшим державним виконавцем Іваніна Т.О. було порушено низку чинного законодавства, а саме: в порушення ст.25 ч.5, ст.31 ч.І ЗУ «Про виконавче провадження» постанова про відкриття виконавчого провадження надіслана не була, також не було надано строк 7 днів для добровільного виконання рішення суду , як передбачено Законом.

В силу ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець , починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення . встановлений постановою строк, відповідно до ст.25 цього Закону.

Боржник вважається повідомленим, про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою зазначеною в виконавчому документі. Державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

В порушення ст. ст.25,30 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження не виконувалось та знаходилось більше двох років у ВДВС, що є порушенням встановленого законом строку - тобто більше шести місяців, що грубо порушує права сторони по справі, а також порушує норму ч.2 ст.1 ЗУ «Про державну виконавчу службу», в якій зазначено, що: «Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом». Відповідно до статті 7 Закону працівник, органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Виконавчі листи відповідно до матеріалів виконавчого провадження № 34757963 знаходились у ВДВС на виконанні у старшого державного виконавця Іваніна Т.О. з 18 жовтня 2012 року по 10 листопада 2014 року, що становить більше 2(двох) років, що порушує Закон України »Про виконавче провадження», а саме ст.30 ч.2 , зазначає, державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Керуючись нормою ст.ЗО ч.2 ЗУ «Про виконавче провадження» старший державний виконавець повинна була виконувати виконавчі дії до 18 квітня 2013 року, що становить шість місяців.

В матеріалах виконавчого провадження № 34757963 від 18 жовтня 2012 року немає жодного письмового підтвердження про контролювання стягувачем або його представником, виконання старшим державним виконавцем Іваніна Т.О. ВДВС рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області.

Адже відповідно до чинного законодавства стягувач мав контролювати виконання рішення суду, та докладати зусиль щоби рішення було виконане, адже дія виконавчого листа до 17 липня 2013 року, оскільки в матеріалах виконавчого провадження немає відомостей про контролювання представником стягувана, це означає, що стягувач не потребував у виконанні рішення суду від ЗО травня 2012 року, також стягувач, а точніше обізнаний у юриспруденції представник стягувана, свідомо не користувався правами наданими йому Законодавством.

Своїми неправомірними діями старший державний виконавець Іваніна Т.О. ВДВС порушила права сторони виконавчого провадження, тобто заявника, який не був належним чином ознайомлений з постановою про відкриття виконавчого провадження № 34757963, позбавлений можливості самостійно виконати рішення суду, відповідно ст.25 ч.2 ЗУ «Про виконавче провадження» - протягом 7 днів, також не був ознайомлений зі своїми правами та обов'язками, саме в 2012 році, підчас відкриття виконавчого провадження № 34757963.

Таким чином можливо прийти до висновку, що дії старшого державного виконавця ВДВС ОСОБА_3 щодо винесення постанови 10 листопада 2014 року про повернення виконавчого документу стягувану є неправомірними.

У відповідності до ст.6 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому проваджені або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку встановленому цим Законом.

В той же час, згідно ч.1 ст.83 ЗУ «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державними виконавцями здійснюють начальник відділу якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної служби. Як очевидно жодних дій по перевірці виконавчого провадження начальником ВДВС здійснено не було.

Відповідно до частини першої статті 30 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме в строк шість місяців.

Підстави закінчення виконавчого провадження визначені статтею 49 даного Закону. Зокрема згідно пункту 6 частини першої статті 49 ЗУ «Про виконавче провадження» підлягає закінченню у випадку закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

Оскільки старший державний виконавець Іваніна Т.О. своїми діями порушила законодавство, яке встановлює строк виконання даного виду стягнення, а саме добровільне виконання до 7днів, примусове - шість місяців, винесена постанова від 10 листопада 2014 року -ро повернення виконавчого документу стягувачеві є незаконною та безпідставною.

Статтею 251 Цивільного кодексу України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначений актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Тобто, рішенням суду, а так само й виконавчим документом, виданим на виконання такого рішення суду, може бути встановлено певний строк, на протязі якого необхідно провадити стягнення з боржника.

Так виходячи із змісту статті 30 ЗУ «Про виконавче провадження», строк здійснення виконавчого провадження - це період часу визначений Законом, на протязі якого державний виконавець зобов'язаний здійснити виконавчі дії по виконанню рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку. Поряд з цим, як уже було зазначено вище, передбачений законом строк для даного виду стягнення - це термін, на протязі якого боржник зобов'язаний здійснювати відповідні дії-до 7 днів.

З огляду на зазначене вище, старший державний виконавець під час виконання виконавчого провадження № 34757963 від 18 жовтня 2012 року діяв не у спосіб визначений чинним Законодавством, а керуючись службовим положенням, та безконтрольністю з боку начальника ВДВС порушила низку Законів, тому постанова від 10 листопада 2014 року про повернення виконавчого документу стягувану на підставі ст.47 ч.1 п.2 ЗУ «Про виконавче провадження» порушує законодавство, тому є незаконною.

В зв'язку з тим що старший державний виконавець Іваніна Т.О. ВДВС Словянського МУЮ у Донецькій області, не виконувала належно своїх обов'язків державного виконавця відповідно законодавства , тому мала винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 6 частини першої статті 49 ЗУ «Про виконавче провадження».

З огляду на викладене просить визнати дії старшого державного виконавця Іваніної Т.О., щодо винесення постанови від 10.11.2014 року, про повернення виконавчого документа стягувачеві. Скасувати постанову старшого державного виконавця Іваніної Т.О., про повернення виконавчого документа стягувачеві. Зобовязати Словянський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області винести постанову, про закінчення виконавчого провадження.

В судовому засіданні ОСОБА_1 надала пояснення, аналогічні вимогам, викладеним в скарзі. Просила скаргу задовольнити в повному обсязі.

Представник державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні поясненням, викладеним в письмовому запереченні на скаргу, в задоволенні скарги просила відмовити.

Представник ПАО «Донбассєнерго» - ОСОБА_5 у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні скарги, у звязку з тим, що скарга безпідставна та подана із порушенням норм ст. 385 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

10.10.2012 року Словянським міськрайонним судом Донецької області видані виконавчі листи № 2/0544/763/2012 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Донбасенерго» в особі структурної одиниці Словянської теплової електричної станції заборгованості за користування тепловою енергією та гарячою водою в розмірі 1787,15 грн. та судових витрат в розмірі 81,00 грн., а всього 1868,15 грн. ОСОБА_4 рішення суду набрало законної сили 17 липня 2012 року.

Виконавчі листи №2/0544/763 по рішенню Словянського міськрайонного суду від 30.05.2012р., яке набрало законної сили 17.07.2012р., надійшли на виконання до відділу ДВС 16.10.2012р. У відповідності до ст.ст.17,18,19,25 Закону України «Про виконавче провадження»державним виконавцем 18.10.2012року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

У ході проведення виконавчих дій державним виконавцем не був стягнутий борг, також не було виявлено майна, на яке могло би звернуто стягнення і на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження було завершено 10.11.2014р., а виконавчий лист був повернутий стягувачу. В друге виконавчі листи про стягнення солідарно боргу з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Донбасенерго» в особі - структурної одиниці Словянської теплової електричної станції заборгованість за користування тепловою енергією і гарячою водою в сумі 1787,15грн., а також судові витрати у сумі 81грн. надійшли на виконання до відділу ДВС 07.10.2015р.Державним виконавцем 09.10.2015р. були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно п.5 ст.47 повернення виконавчого листа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження», тобто протягом одного року. У відповідності п.3 ст.23 Закону у разі - повернення виконавчого документу стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк предявлення виконавчого документу до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 385 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги, відповідно до ч.2 ст.385 ЦПК України, може бути поновлено судом.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 35 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заявник у скарзі зазначає, що 06 червня 2016 року вона отримала копію постанови від 10.10.2014 року, про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Однак ці доводи не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки як вбачається із копії розписки від 12.11.2015 року написаною власноруч заявницею, то вона 12 листопада 2015 року ознайомилася із матеріалами виконавчого провадження. Оскільки постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві була винесена у 2014 році, то під час ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження ОСОБА_6 ознайомилася і з цією постановою.

Щодо тверджень ОСОБА_1, про порушення державним виконавцем вимог законодавства, а саме, те, що постанова про відкриття виконавчого провадження не була їй надіслана.

При прийнятті рішення про відкриття виконавчого провадження по вищевказаному виконавчому листу державний виконавець діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а тому, підстав для визнання дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження незаконними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження немає. Та обставина, що постанова про відкриття виконавчого провадження фактично не була надіслана боржникам у виконавчому провадженні не може бути прийнята судом до уваги, як доказ неправомірності винесеної державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки неотримання боржником зазначеної постанови позбавляє боржника в даному випадку самостійно виконати рішення суду, але не свідчить про незаконність прийнятого державним виконавцем рішення про відкриття виконавчого провадження.

Окрім того, у своїй скарзі заявник звертає увагу на строки виконавчого провадження, що воно знаходилося на виконанні понад 2-х років.

Проте, у Словянському міськрайонному суді вже розглядалася скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця, а саме - скасування постанов про відкриття виконавчого провадження по виконавчим провадженням ВП 48956439, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Донбасенерго» в особі структурної одиниці Словянської теплової електричної станції заборгованість за користування тепловою енергією і гарячою водою в сумі 1787,15 грн., а також судові витрати у сумі 81,00 грн.

Ухвалою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 24.11.2015 скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Після чого заявник звертався з скаргою на рішення до Апеляційного суду. Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 21.03.2016 скарга ОСОБА_1 вважається неподаною та повернута апелянту.

Окрім того у Словянському міськрайонному суді Донецької області розглядалась скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця по виконавчому провадженню ВП 34757963 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. Ухвалою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 01.02.2016 в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено. Рішення в Апеляційному суді не оскаржено.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Відповідно до ст. 223 ч.2 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Оскільки у Словянському міськрайонному суду Донецької області вже неодноразово розглядалися скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції, щодо одних і тих самих виконавчих документів і з тих самих підстав, суд вважає що звернення ОСОБА_1 зі скаргами на дії державного виконавця, як зловживання свого права на такі звернення. Оскільки Ухвали суду Словянського міськрайонного суду набрали законної сили, заявницею не оскаржувалися, а тому оспорюватися в іншому процесі не можуть. Тому, суд вважає скаргу заявниці безпідставною та необґрунтованою, а тому вона не підлягає задоволенню.

Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК.

Відповідно до ч. 3ст. 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене, суд не знаходить у діях державного виконавця ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції Донецької області порушень Закону України «Про виконавче провадження» та вважає дії державного виконавця по виконанню рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області такими, що вчинені відповідно до закону та у межах, передбачених законом повноважень, а тому скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 383 ЦПК України, ст.ст. 1. 2, 6, 11, 17, 18, 25, 26 Закону України Про виконавче провадження, ст.ст. 1, 4 Закону України Про державну виконавчу службу, суд,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд Донецької області через Словянський міськрайонний суд шляхом подачі в 5денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Повний текст ухвали виготовлено 12 серпня 2016 року.

Суддя Словянського

міськрайонного суд ОСОБА_7