Справа №: 343/1101/16-ц
Провадження №: 2/0343/532/16
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2016 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Керніцького І. І.,

секретаря Оленюк Т. В.,

адвоката ОСОБА_1Ф,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та застосування наслідків недійсності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка просить постановити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 2642/2016/1250 від 26.03.2016 року, оформлений Територіальним сервісним центром МВС в Івано-Франківській області № 2642 за яким вона на підставі доручення продала відповідачу ОСОБА_3 автомобіль марки «Volkswagen Caddi 2.0» та повернути сторони в попередній стан.

Свої вимоги мотивує тим, що 29 грудня 2015 року помер її чоловік ОСОБА_4. Вона тяжко пережила смерть чоловіка, у звязку з пережитим у неї погіршився фізичний та психологічний стан. За життя чоловік вирішив розпорядитися належним йому майном, щоб після його смерті між спадкоємцями не виникало спору. Згідно заповіту нотаріально посвідченого та зареєстрованого в реєстрі за № 1122 від 25.11.2015 року, її чоловік ОСОБА_5 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті, та що згідно із законодавством України може бути успадкованим, заповів її. Таким чином вона є єдиною спадкоємицею майна свого чоловіка після його смерті. До складу спадкового майна входить автомобіль марки «Volkswagen Caddy 2.0D», типу легковий вантажопасажирський-В, 2005 року випуску, номер шасі (кузова, коляски) WV1ZZZ2KZ5X106516, реєстраційний номер НОМЕР_1, який був зареєстрований за ОСОБА_4 Калуським ВРЕР при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області 29.04.2011 року, де і знаходився на обліку. 26.11.2015 року ОСОБА_4 нотаріально посвідченою довіреністю уповноважив її та їхню дочку ОСОБА_3 укладати правочини щодо користування, розпорядження та експлуатації вищевказаного транспортного засобу. Володіючи даною довіреністю та зловживаючи її важким моральним та фізичним станом після смерті чоловіка, ввівши її в оману, її дочка ОСОБА_3 обманним способом переконала її у необхідності поїхати в територіальний сервісний центр МВС № 2642 в Івано-Франківській області, що розташований в м.Калуш, та підписати документи, які в подальшому потрібні для оформлення спадщини. Однак, як виявилося пізніше, вона підписала договір купівлі-продажу транспортного засобу 2642/2016/1250 від 26.03.2016 року. При укладенні даного договору вона, нібито, діяла від імені її покійного чоловіка, хоча вона не мала, ні наміру, ні права укладати будь-які правочини після смерті ОСОБА_4 від його імені. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Таким чином, оскільки довіритель та власник майна (автомобіля), відчуження якого вона здійснила за оскаржуваним договором купівлі-продажу, помер раніше, ніж укладено цей договір, тобто після припинення дії доручення, вона не мала права на вчинення цього правочину.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали зіславшись на вищевказані обставини. Додатково пояснила, що ніколи не думали, що рідна дочка може шляхом обману забрати автомобіль у матері. Просила позов задоволити.

Відповідачка та представник відповідача позовні вимоги не визнали, та пояснили, що відповідачка є добросовісним набувачем. Позивачка підписувала даний договір, усвідомлювала, що вона робить. Оскільки будь-яких порушень при укладенні договору купівлі-продажу немає, просять в позові відмовити.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.ч. 3, 4, 5 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, виданого виконкомом Гошівської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, серія ІІ-НМ № 216678 від 29.12.2015 року, ОСОБА_4 помер 28.12.2015 року, про що зроблений актовий запис № 15.

В ході розгляду справи встановлено, що позивачка зареєструвала шлюб з померлим спадкодавцем ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІІ-УР № 913560.

У відповідності до копії договору купівлі-продажу транспортного засобу 2642/2016 року від 26.03.2016 р., оформлений Територіальним сервісним центром МВС № 2642 в Івано-Франківській області, за яким ОСОБА_2, яка діяла в інтересах ОСОБА_4, продала ОСОБА_3 автомобіль марки «Volkswagen Caddy 2.0D», типу легковий вантажопасажирський-В, 2005 року випуску, номер шасі (кузова, коляски) WV1ZZZ2KZ5X106516, реєстраційний номер НОМЕР_1.

26.11.2015 року ОСОБА_6»як Б.М. нотаріально посвідченою приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу ОСОБА_7, реєстраційний номер 1128, довіреністю уповноважив відповідача та позивачку ОСОБА_8»як ОСОБА_9 укладати правочини щодо користування, розпорядження та експлуатації транспортного засобу, а саме: експлуатувати ( керувати) з правом використання як на території України, так і за її межами, зняти з обліку, а також користуватися та розпоряджатися ( продавати, обмінювати, заставити, тощо).

Таким чином за даною довіреністю як позивач, так і відповідач були наділені однаковими правами щодо користування та розпорядження автомобілем Volkswagen Caddy і в цій довіреності виявлена чітка воля власника ОСОБА_6»яка Б.М. щодо його продажу.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. п. 22, 23 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати ( як вважає позивачка та з чим не погоджується відповідач), власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача ( статі 387, 388 ЦК України).

Оскільки позивачка не є стороною договору купівлі продажу і не є власником купленого відповідачем автомобіля в ОСОБА_6»яка Б.М., вона не може звертатися до суду з позовом про визнання договору відчуження майна недійсним та застосування наслідків недійсності правочину. Також відсутні підстави для витребування у відповідача придбаного автомобіля, які передбачені ст. 388 ЦК України.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року №6-67це15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму.

Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати ( добросовісний набувач), власник майна має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Оскільки добросовісне набуття в розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння.

При цьому за змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі про передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

У складеній ОСОБА_10 довіреності висловлена його воля, як власника транспортного засобу, передати автомобіль шляхом укладення правочинів іншій особі. Наявні обставини справи свідчать про те, що належний йому автомобіль не вибув поза його волею.

З позову вбачається, що спочатку, а саме 25.11.2015 року був складений заповіт на користь позивача, за яким все своє майно, що буде належати йому на день смерті, ОСОБА_6»як Б.М. заповів дружині, позивачці ОСОБА_8»як ОСОБА_9. А на наступний день, 26.11.2015 року була складена та нотаріально посвідчена довіреність, за якою ОСОБА_6»як Б.М., уповноважив відповідача та позивача укладати правочини щодо користування, експлуатації, розпорядження автомобілем Volkswagen Caddy, в тому числі його продаж.

Отже позивач виконала волю власника автомобіля Volkswagen Caddy ОСОБА_6»яка ОСОБА_11, довірителя за довіреністю, уклавши договір купівлі-продажу.

Будь-якого обману з сторони відповідач по відношенню до позивачки ОСОБА_8»як Н.С. під час укладення договору купівлі-продажу автомобіля не було, оскільки відповідач і сама могла укладати договір купівлі-продажу за цією довіреністю на користь будь-яких інших осіб.

За положеннями зазначених норм право на витребування майна у добросовісного набувача в порядку ст. 388 ЦК України належить лише власнику цього майна і майно може бути витребувано лише на користь власника.

Позивач ОСОБА_8»як Н.С. не є власником автомобіля Volkswagen Caddy, власником транспортного засобу був батько ОСОБА_6»як Б.М.

А тому позивачка не має права на витребування придбаного на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу, таке право у позивачки відсутнє.

Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, на що посилається позивачка, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.

Відповідач є добросовісним набувачем автомобіля і цей автомобіль не може бути витребуваний у відповідача.

За таких обставин суд вважає, що в задоволенні даного позову слід відмовити.

На підставі ст.ст. 202, 203, 317, 330, 387 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 60, 61 , 88, 213-215,218 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та застосування наслідків недійсності відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з часу його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд. Особи, які брали участь у справі, однак не були присутні підчас проголошення судового рішення можуть оскаржити рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку на протязі десяти днів з часу отримання копії цього рішення.

Суддя

«Повний текст рішення суду виготовлено 16.08.2017 року. Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи»

Суддя