Провадження по справі № 2/752/132/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Антонової Н.В., при секретарі Марченко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про захист прав споживача та визнання недійсним договорів кредиту та іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

17.11.2014 року позивачОСОБА_1звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про захист прав споживача та визнання недійсним договорів кредиту та іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 04.08.2008 року між ОСОБА_1 та акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" було підписано Договір про надання споживчого кредиту № 0. Зазначений Договір підписаний сторонами із визначенням його змісту на основі стандартної форми, запропонованої відповідачем для будь-яких клієнтів-фізичних осіб (договір приєднання).

Відповідно до умов Договору, Банк зобов'язався надати Позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 155 540, 00 доларів США, що дорівнювало еквіваленту 753 606, 85,85 грн. за курсом НБУ на день укладанні Договору.

Позивач зазначає, що Банком не виконане грошове зобов'язання за кредитним договором, оскільки ОСОБА_1 не отримувала 04.08.2008 року з операційної каси банку 155 540 доларів США.

Крім того посилається на те, що надання Позичальнику кредиту готівкою в іноземній валюті з операційної каси банку не було можливим, оскільки на ім'я позивача не був відкритий в ПАТ «УкрСиббанк» та не був узгоджений у Договорі про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008 року позичковий рахунок.

Також позивач зазначає, що відповідачем при підписанні Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008 року було порушено її права як споживача, а саме відповідачем не було надано інформації про особу кредитодавця, його правоздатність та дієздатність, а також іншої інформації, визначеної ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, оскільки відповідач не мав наміру виконувати Договір про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008 року, тобто вказаний Договір в порушення ч. 5 ст. 203 ЦК України, не був спрямований на реальне настання правових наслідків шляхом надання позивачу кредиту іноземною валютою, просила визнати Договір про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008 року недійсним. Крім того, ззважаючи на те, що недійсність основного зобов'язання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, просила визнати недійсним Договір іпотеки № 91 436 від 04.08.2008 року, підписаний між ОСОБА_1 та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала та просили задовольнити. Зазначили, що позивач не отримувала кредитні кошти в іноземній валюті за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008 року, що підтверджується наданими суду довідками ПАТ «УкрСиббанк», а саме довідкою № 261 від 15.12.2014 року, якою підтверджується, що з 02.08.2008 року по 14.12.2014 року операції по поточному рахунку № НОМЕР_2 не здійснювалися, та довідкою № 51-3-28/2350 від 17.06.2015 року, якою підтверджується, що з 02.08.2008 року по 16.06.2015 року операції по поточному рахунку № НОМЕР_2 не здійснювалися.

Представник відповідача Лісовський С.В. проти задоволення позовних вимог категорично заперечував. Зазначив, що довідки від 15.12.2014 року та від 17.06.2015 року є помилковими, оскільки під час їх формування в автоматичному режимі відбувся збій програми, на підтвердження чого суду було надано відповідні довідки-спростування. Також зазначив, що відповідачем було належним чином виконано зобов'язання за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008 року, що підтверджується зокрема заявою на видачу готівки від 04.08.2008 року, а також іншими доказами, які містяться як в матеріалах даної справи, так і в матеріалах справи за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просив суд врахувати, що твердження відповідача про те, що остання не отримувала коштів за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008 рокуне узгоджуються з діями позивача, а саме написання нею заяв про реструктуризацію боргу, розстрочку платежів, підписанням додаткових угод до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008 року, а також виконанням зобов'язань за Договором у вигляді погашення заборгованості та сплати процентів за користування кредитними коштами.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що 04.08.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», в особі начальника відділення № 903 АКІБ «УкрСиббанк» Пишнюк Н.С. та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 (а.с. 11-17).

Відповідно до п. 1.1. Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008 року, Банк зобов'язується надати Позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті, Доллар США (USD), в сумі 155 540, 00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 753 606, 85 гривень за курсом НБУ на день укладення Договору, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному Договорі. При цьому сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту зазначається у Договорі лише в разі надання Банком кредиту в іноземній валюті.

Позичальник має право отримати кредитні кошти у вигляді одного траншу або декількох траншів, загальна сума яких не може перевищувати розміру суми кредиту, зазначеного у п. 1.1. Договору, для чого надає до Банку письмову заяву (за формою згідно вимог Банку), в якій зазначає бажану суму траншу (в межах загальної суми кредиту) та бажану дату його отримання. Така заява Позичальника, укладена та надана згідно умов цього Договору, є підставою для видачі Банком траншу Позичальнику.

Сторони домовилися, що Банк надає Позичальнику кредит у розмірі одного траншу у розмірі суми кредиту, зазначеному в п.1.1 Договору.

Відповідно до п. 1.2.1 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008 року, надання кредиту здійснюється у наступний термін: 04.08.2008 року.

Факт того, що позивач погодилася з умовами вказаного Договору та останній є результатом її вільного волевиявлення свідчить підпис ОСОБА_1 на примірнику Договору.

Також судом встановлено, що 04.08.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», в особі начальника відділення № 903 АКІБ «УкрСиббанк» Пишнюк Н.С. та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки № 91436, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. (а.с. 18-20).

Відповідно до п. 1.1. Договору іпотеки № 91436, Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю наступне нерухоме майно: Житлову нерухомість, яка знаходиться на стадії будівництва (Об'єкт інвестування), а саме однокімнатну квартиру, будівельний номер 2-16-141, поверх 16, будинок 2, проектною загальною площею 68, 10 кв.м., проектною житловою площею 19,80 кв.м., будівельна адреса якої згідно з укладеним Договором бронювання об'єкта інвестування № 2-16-141 від 07.07.2008 року: АДРЕСА_1

Як на підставу визнання Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008 року недійсним, позивач в позовній заяві посилається на порушення відповідачем при укладенні Договору положень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється;податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Суд критично оцінює посилання сторони позивача на те, що при укладенні Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008 року відповідачем не були дотримані істотні умови (предмет і сума) вказаного Договору, оскільки згідно вищевказаного Договору відповідач, в особі начальника відділення № 903 АКІБ «УкрСиббанк» Пишнюк Н.С., взяв на себе зобов'язання надати позивачу кредитні кошти в сумі 155 540,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 753 606,85 гривень за курсом НБУ на день укладення Договору.

Повноваження начальника відділення № 903 АКІБ «УкрСиббанк» Пишнюк Н.С. на укладення договору від імені АКІБ «УкрСиббанк», стороною позивача не оспорювалися.

Також, як на підставу визнання недійсним Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008 року, сторона позивача посилається на те, що вказаний Договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, що виразилося в неотриманні позивачем кредитних коштів згідно Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008 року.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК ( 435-15 ) підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, стороною позивача надано суду довідку Вих. № 261 від 15.12.2014 року, згідно якої клієнт ОСОБА_1 має поточний рахунок № НОМЕР_2 в USD, за яким в період з 02.08.2008 року по 14.12.2014 року операції по рахунку не здійснювались. Вказана довідка надана позивачу за підписом начальника відділення № 903 АТ «УкрСиббанк» Домінік С.М. (а.с. 34).

Також стороною позивача надано суду довідку № 51-3-28/2350 від 17.06.2015 року, згідно якої клієнт ОСОБА_1, має поточний рахунок № НОМЕР_2, за яким в період з 02.08.2008 року по 16.06.2015 року операції по рахунку не здійснювалися (а.с. 125).

Разом з тим, в судовому засіданні представник відповідача посилався на те, що вказані довідки видані помилково, внаслідок збою роботи бази, оскільки останні генерувалися в повністю автоматичному режимі.

На підтвердження викладеного, та на спростування доказів наданих стороною позивача, стороною відповідача було надано суду довідку Вих. № 456 від 27.05.2015 року, за підписом начальника відділення № 903 від АТ «УкрСиббанк» Манаєнкової О.Б., відповідно до якої повідомлено, що довідка № 261, видана АТ «УкрСиббанк» за підписом в.о. начальника відділення № 903 Домініка С.М. з технічних причин була сформована не за формою, яка запитувалася. Крім того, повідомлено, що по рахунку № НОМЕР_3 в валюті USD за період з 02.08.2008 року по 14.12.2014 року проводилися дебетові та кредитові операції, на підтвердження чого надано довідку про рух по рахунку № НОМЕР_2 за період з 02.08.2008 року по 14.12.2014 року (а.с. 123-124).

Згідно довідки Вих. № 51-3-28/3123 від 08.09.2015 року, за підписом начальника відділення № 838 АТ «УкрСиббанк» Гречок Ю.О., повідомлено, що довідка № 51-3-28/2350 від 17.06.2015 року була сформована некоректно в банківській системі АБС САП. Крім того, повідомлено, що по рахунку № НОМЕР_3 в валюті USD за період з 02.08.2008 року по 14.12.2014 року проводилися дебетові та кредитові операції, на підтвердження чого надано довідку про рух по рахунку № НОМЕР_2 за період з 02.08.2008 року по 16.06.2015 року (а.с. 137-128).

Суд приймає до уваги, що позивач зверталася на ім'я начальника відділення № 903 АКІБ «УкрСиббанк» Пишнюк Н.С із заявою від 04.08.2008 року про надання їй кредиту, на придбання однокімнатної квартири загальною площею 68,10 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, пр. 40-річчя Жовтня, 60, у розмірі 155 540 доларів США 00 центів, під 14% річних, строком на 216 місяців, під заставу однокімнатної квартири, що купується за рахунок кредитних коштів (а.с. 76), також підпис позивача міститься на заяві про видачу готівки № 63 від 04.08.2008 року (а.с. 75).

З наданих стороною відповідача доказів також вбачається, що 12.01.2009 року ОСОБА_1 зверталася на ім'я начальника віддління № 903 АКІБ "УкрСиббанк" з клопотанням про зменшення розміру кредитної ставки за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008 року до 9% річних, у зв'язку з різницею курсу валюти (а.с. 77), 16.02.2009 року із заявою про відстрочку погашення тіла кредита за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008 року (а.с. 78), 25.02.2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», в особі начальника відділення № 903 Пишнюк Н.С., та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду № 1 від 25.02.2009 року до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008 року та Додаток № 1 (Графік погашення кредиту) до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008 року від 25.02.2009 року (а.с. 79-82).

Позивач в судовому засіданні не заперечувала, що підписи на зазначених документах виконані особисто нею, подекуди зазначаючи, що вона не пам'ятає точно чи підписувала документ, зважаючи на термін, що пройшов з моменту підписання. Водночас зазначене не дає підстав стверджувати, що вказані докази є сфальсифікованими.

Допитана судом, як свідок, позивач ОСОБА_1 суду повідомила, що не отримувала коштів за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008 року, разом з тим, на запитання суду, з якою метою у такому випадку нею виконувалися підписи на заяві про видачу готівки, заяві про відстрочку погашення тіла кредита, заяві про зменшення розміру кредитної ставки, Додатковій угоді № 1 від 25.02.2009 року до Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008 року, та договорі про внесення змін до Договору іпотеки № 91436 від 04.08.2008 р., а також чи за кошти ПАТ «УкрСиббанк» було придбано однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, відмовилася відповідати посилаючись на те, що відповіді на зазначені питання можуть зашкодити її інтересам.

Як вбачається з довідки наданої стороною відповідача на виконання ухвали суду 21.12.2015 року про забезпечення доказів щодо руху коштів по рахунку № НОМЕР_2 за період з 02.08.2008 року, судом встановлено, що ОСОБА_1 отримала грошові кошти згідно Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008 року у розмірі 155 540, 00 доларів США, що еквівалентно 753 606, 85 грн., та у подальшому здійснювала заходи щодо придбання валюти для погашення заборгованості за кредитом та проводила зарахування на рахунок № НОМЕР_2 (а.с. 182-189).

Суд не приймає посилання позивача на фальшивість виписки про рух коштів по поточному рахунку № НОМЕР_1 з підстав того, що вказана виписка надана за підписом начальника відділення № 838 АТ «УкрСиббанк» Гречок Ю.О., оскільки стороною позивача не спростовано, що начальник відділення № 838 ПАТ «УкрСиббанк» не має права діяти від імені ПАТ «Укрсиббанк», в тому числі від імені відповідача підписувати виписки про рух коштів по рахунку.

Крім того, суд зауважує, що постановлення окремої ухвали суду в рамках розгляду цивільної справи є правом суду, у випадках коли судом під час розгляду справи було виявлено порушення закону і встановлено причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. З огляду на викладене, зважаючи, що судом не встановлено підстав стверджувати, що виписка про рух коштів по поточному рахунку № НОМЕР_1 є фальшивим доказом, у суду відсутні підстави постановляти окрему ухвалу.

Оцінюючи докази, надані сторонами по справі, враховуючи, що у відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює не лише кожний доказ окремо, а й взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем було неналежно виконано зобов'язання за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008 року в частині надання ОСОБА_1 кредитних коштів, оскільки наданими доказами підтверджується не лише отримання грошових коштів за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008 року та погашення позивачем заборгованості за Договором, а й вжиття заходів до зменшення відсоткової ставки за Договором, відстрочення платежів, внесення змін Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008 року та Договору іпотеки № 91436 від 04.08.2008 року.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що стороною позивача не наведено достатніх доказів на підтвердження правомірності заявлених в позові вимог, зокрема не доведено жодних обставин, які б свідчили про наявність підстав для визнання Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 04.08.2008 року та пов'язаного з ним Договору іпотеки № 91436 від 04.08.2008 року, таким чином позов є необґрунтованим та безпідставним, з огляду на що задоволенню не підлягає.

Оскільки позивач від сплати судового збору звільнена як така, що подала позов в зв'язку з можливим порушенням її прав як споживача, а в задоволенні позову було відмовлено, судові витрати відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», п.8 ППВСУ № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 208, 212, 213, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про захист прав споживача та визнання недійсним договорів кредиту та іпотеки - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а сторонами, які не були присутні при проголошенні рішення суду - протягом десяти днів з дня отримання його копії до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя: Антонова Н.В.