АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/988/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48, 50 Орендарчук М. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоТрюхана Г. М.
суддівМіщенка С. В., Сіренка Ю. В.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 09 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, стягнення привласнених аліментів, що стягувались на дитину, стягнення аліментів на дитину,

в с т а н о в и л а :

В лютому 2016 року ОСОБА_6, звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_7, посилаючись на те, що з 2000 року до 2008 року перебував з відповідачкою у шлюбі, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_8.

14 січня 2008 року шлюб між ними розірвано.

Після розірвання шлюбу син залишився проживати із відповідачкою, тому рішенням Христинівського районного суду від 19 жовтня 2009 року з нього на її користь стягнено аліменти на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 7 вересня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 6 січня 2015 року місце проживання сина ОСОБА_8 визначено з батьком ОСОБА_6

Вважає, що з вересня 2013 року відповідачка безпідставно отримувала аліменти на утримання сина, оскільки син проживав з ним, а тому він повинен бути звільнений від сплати заборгованості по аліментах в сумі 14471 грн. 50 коп., з відповідачки ОСОБА_7 повинні бути стягнені отримані аліменти в сумі 7262 грн.81 коп.

Окрім того, позивач просив стягувати з ОСОБА_7 аліменти на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 9 березня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 1 лютого 2016 року і до досягнення ним повноліття.

В іншій частині в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, звільнивши його від сплати заборгованості по аліментах на сина ОСОБА_8 за період з 1 вересня 2013 року в розмірі в розмірі 14 471 грн. 50 коп. на користь ОСОБА_7 та стягнути з останньої на користь ОСОБА_8 отримані на нього та не витрачені аліменти, починаючи з 1 вересня 2013 року в загальній сумі 7 262 грн. 81 коп.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з слідуючих підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак рішення суду вказаним вимогам закону не відповідає, тому не може залишатися без змін.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та стягнення привласнених аліментів, що стягувались на дитину, районний суд виходив з того, що позивачем не було надано доказів, які б беззаперечно свідчили, що заборгованість за аліментами виникла по незалежних від його волі причин та доказів того, що позивачка, яка отримувала аліменти за рішенням суду, не витрачала їх саме на утримання сина. Апелянтом рішення суду оскаржується в частині відмови в задоволення його позовних вимог.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 19 жовтня 2009 року з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 7 вересня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

У вересні 2013 року ОСОБА_6 звертався до суду із позовом про визначення місця проживання малолітнього сина. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 6 січня 2015 року місце проживання дитини визначено з батьком ОСОБА_6, в зв'язку з чим рішенням Христинівського районного суду від 11 січня 2016 року стягнення аліментів з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_8 припинено.

Згідно розрахунку, складеного ВДВС Христинівського РУЮ, заборгованість ОСОБА_6 становить 14 471 грн. 50 коп., з яких: з 1 липня 2014 року по 31 травня 2015 року - 10 119 грн. та за червень - листопад - 4 352 грн. 50 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 звертався до суду із позовом про визначення місця проживання малолітнього сина в вересні 2013 року, а 17 листопада 2014 року було ухвалено рішення про відмову в задоволенні вказаного позову. Проте, за його апеляційною скаргою таке рішення було скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення його позовних вимог лише 6 січня 2015 року. З огляду на викладене, ОСОБА_6 не мав можливості захистити своє право на припинення нарахування заборгованості по аліментам на дитину. Крім того, факт спільного проживання сина ОСОБА_8 із батьком ОСОБА_6 з серпня 2013 року встановлено і рішенням апеляційного суду Черкаської області від 6 січня 2015 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що наведені вище обставини у своїй сукупності дають підстави для звільнення ОСОБА_6 від сплати заборгованості за період з липня по листопад 2015 року в розмірі 14 471 грн. 50 коп.

Стосовно стягнення з ОСОБА_7 аліментів, які сплачувались позивачем на її користь на утримання сина в розмірі 7 262 грн. 81 коп., колегія суддів вважає, що дані позовні вимоги також підлягають задоволенню. Факт отримання відповідачкою вказаних коштів підтверджується довідкою про доходи, виданої Приватним акціонерним товариством «Миронівська птахофабрика», з якої вбачається, що із заробітної плати позивача утримувались кошти в рахунок аліментів на користь ОСОБА_7 за період з серпня 2013 року по червень 2014 року. Тоді як встановлено вище, син ОСОБА_8 проживав із батьком з серпня 2013 року та відповідно знаходився на його утриманні.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, не відповідає обставинам справи та ухвалене з порушенням норм матеріального права і його слід скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позову у вказаній частині.

Ухвалення рішення на користь позивача є підставою (ст.88 ЦПК) для стягнення з відповідача на його користь судового збору у зв'язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанцій, що становить 1818 грн. 96 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 09 березня 2016 року в частині відмови в задоволені позову ОСОБА_6 скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_6 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, стягнення привласнених аліментів задоволити.

Звільнити ОСОБА_6 від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 14 471 грн. 50 коп. на сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з липня 2014 року по листопад 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 7 262 грн. 81 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 1818 грн. 96 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :