Справа № 349/497/16-ц
Провадження № 2/349/246/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 серпня 2016 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області у складі

головуючого судді Рибія М. Г.,

секретар Мартиновська І. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Помонятівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання частково недійсним рішення виконавчого комітету Помонятівської сільської ради, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до виконавчого комітету Помонятівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Помонятівської сільської ради від 08.10.2002 року № 15 в частині оформлення права власності ОСОБА_2 на житловий будинок № 46 по вул. І. Франка в с. Помонята, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок № 46 та господарські будівлі по вул. І. Франка в с. Помонята в частині оформлення за ОСОБА_2 права власності на 1/3 частку цих житлового будинку та господарських будівель, визнання за нею як спадкоємцем за законом ОСОБА_2 права власності на житловий будинок, незавершений будівництвом, площею 94.1 кв. м. по вул. І. Франка, 46, в с. Помонята Рогатинського району Івано-Франківської областіта на 1/3 частку житлового будинку № 46 та господарських будівель по вул. І. Франка в с. Помонята Рогатинського району Івано-Франківської області, а саме: житлового будинку (літ. А) загальною площею 34,3 кв. м, в т. ч. житловою площею 20,1 кв. м, криницю (№ 1), огорожу (№ 2), ворота (№ 3).

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 26 березня 1994 року в с. Помонята Рогатинського району Івано-Франківської області помер її чоловік, ОСОБА_2, якому належала 1/3 житлового будинку, а вона як спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із ним на час відкриття спадщини. Після звернення до нотаріуса отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 житлового будинку, яка належала її матері, ОСОБА_3, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 вказаного житлового будинку, яка належала її чоловікові, ОСОБА_2, через те, що свідоцтво про право власності було видано 08 жовтня 2002 року, тобто після припинення його цивільної правоздатності.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача, ОСОБА_4, позов визнала повністю.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Так, згідно з свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 222262 ОСОБА_2 помер 28 березня 1994 року в с. Помонята Рогатинського району Івано-Франківської області.

На підставі свідоцтва про одруження серії ІІІ-УР № 908076 судом встановлено, що ОСОБА_2 був чоловіком ОСОБА_1.

Відповідно до архівного витягу від 24.04.2016 року виконавчий комітет Помонятівської сільської ради 08.10.2002 року № 15 ухвалив рішення про оформлення права власності ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на житловий будинок № 46 по вул. І. Франка в с. Помонята.

Згідно із свідоцтвом про право власності на житловий будинок № 46 та господарські будівлі по вул. І. Франка в с. Помонята 08.10.2002 року було оформлено за ОСОБА_2 право власності на 1/3 цих житлового будинку та господарських будівель.

Відповідно до довідки ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» № 156 від 24.05.2016 року, судом встановлено, що 10.12.2003 року було зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на 1/3 житлового будинку № 46 по вул. І. Франка в с. Помонята Рогатинського району Івано-Франківської області на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.10.2003 року; за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/3 житлового будинку № 46 по вул. І. Франка в с. Помонята Рогатинського району Івано-Франківської області на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого від 16.10.2002 року.

Зідно зст. 25 ЦК України здатність фізичної особи мати цивільні права та нести цивільні обов'язки є цивільною правоздатністю, яка виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частиною 1 ст. 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Рішення виконавчого комітету Помонятівської сільської ради було ухвалено, а свідоцтвом про право власності на нерухоме майно видано після смерті ОСОБА_2, тому рішення виконавчого комітету Помонятівської сільської ради від 08.10.2002 року № 15 в частині оформлення права власності ОСОБА_2 на житловий будинок № 46 по вул. І. Франка в с. Помонята та свідоцтво про право власності на житловий будинок № 46 та господарські будівлі по вул. І. Франка в с. Помонята в частині оформлення за ОСОБА_2 права власності на 1/3 частку цих житлового будинку та господарських будівель суд визнає недійсними.

Відповідно до довідки № 129 від 24.03.2016 року, виданої виконавчим комітетом Помонятівської сільської ради, житловий будинок по вул. І. Франка, 46, в с. Помонята Рогатинського району Івано-Франківської області належав до суспільної групи «колгоспні двори». Станом на 01.07.1990 року у будинку проживали ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_5. Заповіт від імені ОСОБА_2 не посвідчувався.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Це означає, що на момент смерті ОСОБА_2 належала на праві власності 1/3 спірного житлового будинку.

Згідно з паспортом СС 203903 та довідкою № 135 від 24.03.2016 року, виданою виконавчим комітетом Помонятівської сільської ради, ОСОБА_1 постійно проживала разом з ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Згідно із ст. 549 ЦК УРСР, чинною на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Постановою № 318/02-31 від 02 квітня 2016 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку житлового будинку № 46 та господарських будівель по вул. І. Франка в с. Помонята у звязку з тим, що свідоцтво про право власності на цей будинок було видано 08 жовтня 2002 року, тобто після смерті ОСОБА_2.

Згідно з копіями технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 46 по вул. І. Франка в с. Помонята Рогатинського району Івано-Франківської області та довідки № 156, виданих ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» 05.04.2016 року, площа житлового будинку (літ. А) дорівнює 34,3 кв. м, в т. ч. житлова площа 20,1 кв. м.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2 був власником 1/3 житлового будинку № 46 та господарських будівель по вул. І. Франка в с. Помонята Рогатинського району Івано-Франківської області, судом не встановлено інших осіб, які прийняли його спадщину, окрім ОСОБА_1, суд дійшов висновку, що позивач набув право власності на це спадкове майно і позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позову в частині визнання права власності на житловий будинок, незавершений будівництвом, площею 94.1 кв. м. по вул. І. Франка, 46, в с. Помонята Рогатинського району Івано-Франківської області, то судом встановлено, що право власності на нього належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.10.2003 року, це право не було порушене, не визнане чи оспорюване і тому не підлягає захисту в судовому порядку.

Керуючись ст. ст. 208, 212-215 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним рішення виконавчого комітету Помонятівської сільської ради від 08.10.2002 року № 15 в частині оформлення права власності ОСОБА_2 на житловий будинок № 46 по вул. І. Франка в с. Помонята, визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок № 46 та господарські будівлі по вул. І. Франка в с. Помонята в частині оформлення за ОСОБА_2 права власності на 1/3 частку цих житлового будинку та господарських будівель, визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, як спадкоємцем за законом ОСОБА_2, право власності на 1/3 частку житлового будинку № 46 та господарських будівель по вул. І. Франка в с. Помонята Рогатинського району Івано-Франківської області, а саме: житлового будинку (літ. А) загальною площею 34,3 кв. м, в т. ч. житловою площею 20,1 кв. м, криницю (№ 1), огорожу (№2), ворота (№3).

В задоволені позову про визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок незавершений будівництвом площею 94.1 кв. м. по вул. І. Франка, 46, в с. Помонята Рогатинського району Івано-Франківської області,відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М. Г. Рибій