233 № 233/2784/16-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
11 серпня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого - судді Наумик О.О., за участі секретаря Сухоставець Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунальної медичної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5 м. Макіївки Донецької області» «про стягнення компенсації заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні,
Звернувшись до суду з позовом до Комунальної медичної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5 м. Макіївки Донецької області», ОСОБА_1 просить:
-стягнути з відповідача на її користь компенсацію заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати в сумі 4580,56 грн.;
- середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по 266,34 грн. щоденно, починаючи з дня її звільнення (яке було 13.10.2014 р.) по дату ухвалення рішення суду по цій справі,
посилаючись на те, що з 07.10.2013 р. по 13.10.2014 р. вона працювала в установі відповідача медичною сестрою.
Заробітна плата в порушення ч.1 ст.115 КЗпП України виплачувалась їй нерегулярно, заборгованість по заробітній платі за липень-вересень 2014 року загалом становить 8012,96 грн.
Сума заборгованості із заробітної плати у звязку з ростом інфляції частково знецінилась та підлягає компенсації, яка на вересень 2015 року за її підрахунком становить 4580,56 грн.
Оскільки відповідач не провів з нею повний розрахунок в день її звільнення 13.10.2014 р. до теперішнього часу, тож з відповідача на її користь має бути стягнутий середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який повинен розраховуватися, виходячи із її середньоденного заробітку у розмірі 266,34 грн. помноженого на кількість робочих днів за період з 13.10.2014 р. по день ухвалення судом рішення.
Позивачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність з посиланням на підтримання позову. Не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, через оголошення на сайті суду, у судове засідання явку представника не забезпечив, про причини незабезпечення явки не повідомив, тому суд у відповідності до ч.1 ст.224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (ухвалює заочне рішення).
Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала в трудових правовідносинах з Комунальною медичною установою «Центр первинної медикосанітарної допомоги № 5 м. Макіївки Донецької області» з 07.10.2013 р. по 13.10.2014 р., де працювала сестрою медичною дільничною. Наказом № 141/173 від 13.10.2014 р. була звільнена на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням (копія трудової книжки з відповідними записами №№ 12-13 на а.с.6-7).
За вимогами ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
На день звільнення ОСОБА_1 належала до сплати від Комунальної медичної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5 м. Макіївки Донецької області» заробітна плата за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2014 року.
24.12.2015 р. Костянтинівський міськрайсуд Донецької області видав наказ про стягнення зазначеної суми заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 (копія наказу на а.с.29).
Відповідно до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р., підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно із ст. 2 цього Закону, компенсація втрати громадянам частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення) на інші.
За ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Таким чином, позивач має право вимагати компенсацію втрати доходів за порушення строків їх виплати.
Порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням термінів її виплати визначений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 з наступними змінами.
Відповідно до п.4 постанови КМУ № 159 від 21.02.2001 р. сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків та обовязкових платежів) прирості індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Розмір компенсації розрахований судом за період по вересень 2015 року в межах заявлених позовних вимог, виходячи з такого розрахунку:
Рік та місяцьСума заборгованостіКоефіцієнти за грудень 2015 рокуКомпенсація
2014 рік Липень Серпень Вересень Всього 1890,77 грн. 2533,29 грн. 3588,90 грн. 0,540 0,528 0,485 1021,02 грн. 1337,58 грн. 1740,62 грн. 4099,22 грн.
Тож, в частині вимог стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати, позов підлягає частковому задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача компенсації втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням термінів її виплати у розмірі 4099,22 грн.
Щодо вимог стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Таким чином, за положеннями ст.117 КЗпП України обовязковою умовою для покладання на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.
Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014 на території Донецької та Луганської областей розпочато антитерористичну операцію.
Згідно зі статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Відповідно, частина перша статті 9 ЦК України кореспондується з вищевказаною статтею КЗпП України щодо застосування ЦК України до врегулювання відносин, зокрема, до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами.
З огляду на неврегульованість трудовим законодавством відносин з приводу відшкодування майнової шкоди, положення цивільного законодавства можуть поширюватися на ці відносини.
Враховуючи позовні вимоги у даній справі, зокрема, вимоги щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто свого роду відшкодування завданої майнової шкоди, що регулюється главою 82 ЦК України, застосуванню підлягають положення цивільного законодавства.
Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобовязання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що обєктивно унеможливлюють виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо. (правова позиція викладена в постановах ВСУ 6-2159цс15; 6-364цс16; 6-365цс16).
Загальновідомим фактом, який не потребує доказування є те, що терористичні акти, диверсії, захоплення будівель і споруд, захоплення заручників, блокування і пошкодження обєктів транспортної системи, відсутність ефективного контролю органів державної влади України в населеному пункті - м. Макіївці Донецької області, де знаходиться установа відповідача, станом на липень 2014 року-вересень 2015 року і до теперішнього часу унеможливлюють виконання зобовязань, зокрема, розрахунки по оплаті праці.
З огляду на наведене, суд дістає висновку про відсутність вини відповідача у затримці виплати належних сум при звільнені у звязку із обставинами непереборної сили, що обєктивно унеможливлювали виконання зобовязань, передбачених умовами договору обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. Так як підприємство знаходиться в зоні антитерористичної операції, на території, тимчасово непідконтрольній владі, про що свідчить витяг із реєстру, то затримка виплати належних позивачеві сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, відбулася не з вини відповідача, а через настання обставин непереборної сили, а тому відсутні передбачені законом підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку.
Таким чином, оскільки не доведено вини підприємства в затримці виплат позивачці належних при звільненні сум, то і відсутні передбачені трудовим законодавством підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку.
За наведених обставин позов підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 88, 209, 214, 215, 226 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання його копії.

Суддя