Справа № 456/1192/16-ц
Провадження № 2/456/1081/2016
РІШЕННЯ

іменем України

05 липня 2016 року

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бораковського В. М. ,

за участю секретаря Проців І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Московського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, треті особи Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», ПАТ «Харківміськгаз», ОСОБА_3 про зобов'язання зняти арешти з автомобіля, -

встановив:

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 20.05.2011 року він на підставі договору купівлі-продажу від 20.05.2011 року, придбав автомобіль марки Mercedes-Benz 220, 1995 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов б/н, легковий седан, у ОСОБА_4, який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 04.07.2007 року. За вказаний автомобіль оплатив ОСОБА_4 6000 доларів США, що підтверджується наданою ОСОБА_4 власноручно написаною розпискою. Придбаний автомобіль з обліку (реєстрації) в органах ДАІ не знімав. 02.12.2014 року під час руху у с. Добряни Стрийського району на автомобілі, інспектором взводу № 3 (з ОСП) БВПС ДАІ ГУМВС України у Львівській області було затримано належний мені автомобіль Mercedes-Benz 220, 1995 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, у зв'язку з перебуванням вказаного автомобіля у розшуку, внаслідок накладення арештів та заборони відчуження у виконавчих провадженнях відносно ОСОБА_3 та передано на зберігання на арешт майданчик у м. Стрию, де цей автомобіль перебуває станом на даний час, про що складено Акт огляду і затримання транспорту від 02.12.2014 року. Після цього, у грудні 2014 року, при спробі зняти придбаний автомобіль з обліку та зареєструвати його у органах ДАІ, йому стало відомо, що постановами державних виконавців Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції у виконавчих провадженнях відкритих відносно попереднього власника - ОСОБА_3 на придбаний ним автомобіль накладено арешти на все майно боржника та оголошено заборону його відчуження. Зважаючи на вказані обставини, він звернувся у Франківський районний суд м. Львова з позовом про визнання права власності на придбаний ним автомобіль. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 19.11.2015 року у справі № 465/2940/15-ц (№ 2/465/2032/15) за ним визнано право власності на автомобіль Mercedes-Benz 220, 1995 року випуску, легковий седан, сірого кольору, шасі б/н, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. 04.12.2015 року він звернувся до заступника начальника відділу управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції у Львівській області з проханням повернути йому належний на праві власності автомобіль марки Mercedes-Benz 220, 1995 року випуску, легковий седан, сірого кольору, шасі б/н, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. У відповідь на вказане звернення, листом від 07.12.2015 року № 9/359рк Відділом управління превентивної діяльності Головного управління національної поліції у Львівській області його було повідомлено про те, що 06.12.2014 року згідно постанови ВП № 44674214 від 15.09.2014 року Московського ВДВС Харківського МУЮ автомобіль НОМЕР_2 затриманий та поставлений на арештмайданчик у м. Стрий Львівської області. Звернення було направлено у Московський ВДВС Харківського МУЮ за належністю з приводу припинення розшуку та повернення йому автомобіля НОМЕР_3, за яким визнано право власності згідно рішення Франківського районного суду м. Львова. 18.01.2016 року звернувся до Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції із заявою про зняття накладених арешті на належний йому автомобіль, проте листом від 08.02.2016 року № 10-30/Дв-16 йому було відмовлено у знятті арештів. Як вбачається із витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна на запит органу державної влади від 08.02.2016 року на автомобіль державними виконавцями Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції у виконавчих провадженнях були накладені наступні арешти: постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 35576403 від 06.12.2012 року; постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 43597217 від 18.06.2014 року; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 44674214 від 15.09.2014 року; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 37084126 від 25.09.2014 року; постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 37084126 від 25.10.2014 року. Зважаючи на вищенаведені обставини, наявність арештів, накладених відповідачем на належний йому автомобіль, обмежує його право володіння, користування та розпоряджання майном, а тому вважає, що такі арешти повинні бути зняті відповідачем.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позові та просить їх задоволити.

Представник відповідача Московського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу слухати за його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» в судове засідання не з'явився, однак скерував до суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності на розсуд суду.

Представник третьої особи ПАТ «Харківміськгаз» в судове засідання не з'явився, про причину неявки не повідомив.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про причину неявки не повідомила.

Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін, від яких надійшли відповідні заяви, на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що позивач 20.05.2011 року придбав автомобіль марки Mercedes-Benz 220, 1995 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов б/н, легковий седан, у ОСОБА_4, який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 04.07.2007 року.

Згідно матеріалів виконавчого провадження № 44674214 для забезпечення виконання зобов'язання попереднього власника автомобіля Mercedes-Benz 220, 1995 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3 перед комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» на підставі судового наказу, виданого 04.03.2014 року Московським районним судом м. Харкова, Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було накладено арешт на автомобіль Mercedes-Benz 220, 1995 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, так як згідно автоматизованої бази даних ДАІ-2000 даний автомобіль зареєстрований за боржником ОСОБА_3, про що було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ВП № 44674214 від 15.09.2014 року.

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ВП № 37084126 від 25.09.2014 року, виданою Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, для задоволення вимог стягувача ПАТ «Харківміськгаз» на підставі судового наказу, виданого 17.02.2012 року Московським районним судом м. Харкова, накладено арешт на майно боржника ОСОБА_3, а саме: на автомобіль Mercedes-Benz 220, 1995 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, про що свідчать матеріали виконавчого провадження № 37084126.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 19.11.2015 року за ОСОБА_1 визнано право власності на автомобіль Mercedes-Benz 220, 1995 року випуску, легковий седан, сірого кольору, шасі б/н, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна на запит органу державної влади від 08.02.2016 року на все майно боржника ОСОБА_3 було накладено арешт в межах виконавчих проваджень № 35576403 від 06.12.2012 року, № 43597217 від 18.06.2014 року, № 37084126 від 25.10.2014 року.

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна на запит органу державної влади від 08.02.2016 року на транспортний засіб Mercedes-Benz 220, 1995 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, був накладений арешт в межах виконавчих проваджень № 44674214 від 15.09.2014 року та № 37084126 від 25.09.2014 року.

Згідно відповіді відділу управління превентивної діяльності Головного управління національної поліції у Львівській області № 9/359рк від 07.12.2015 року автомобіль Mercedes-Benz 220, 1995 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, затриманий та поставлений на арештмайданчик в м. Стрию Львівської області на підставі постанови ВП № 44674214 від 15.09.2014 року, виданої Московським ВДВС Харківського МУЮ.

Нормою ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 1 Протоколу № 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В силу ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частина 2 цієї статті визначає, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з роз'ясненнями наданими в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, приватна власність громадян, як одна з рівноправних форм власності охороняється законом, її захист здійснюється судом, шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами: про виключення майна з опису.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, які ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Тобто підставами на визнання права на звільнення майна з-під арешту можуть бути: право власності на описане майно або право володіння ним.

У відповідності до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що позивач є власником автомобіля марки Mercedes-Benz 220, 1995 року випуску, відповідно до рішення Франківського районного суду м. Львова від 19.11.2015 року.

Позивач не несе відповідальності по зобов'язаннях боржника ОСОБА_3, по вказаних вище виконавчих провадженнях, арешт автомобіля, накладений у ході проведення виконавчих дій, обмежує право ОСОБА_1 як власника рухомого майна, тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 391 ЦК України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

вирішив:

Позовні вимоги задоволити.

Зобов'язати Московський відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції зняти арешти з автомобіля марки «Mercedes-Benz 220», 1995 року випуску, сірого кольору, шасі б/н, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований Харківським МРЕВ-1 при ДАІ УМВС України у Харківській області 06.07.2005 року, які накладені постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 35576403 від 06.12.2012 року, № 43597217 від 18.06.2014 року, № 44674214 від 15.09.2014 року, № 37084126 від 25.09.2014 року та № 37084126 від 25.10.2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Рішення виготовлене в одному примірнику і має силу оригіналу.

Головуючий-суддя В. М. Бораковський