АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Катющенко В.П.
№ 22-ц/796/9473/2016 Доповідач - Борисова
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі: Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість по нарахованим відсоткам за період з 07 березня 2013 року по 01 грудня 2014 року за кредитним договором № 010-2008-2171 від 27 червня 2008 року, в розмірі 24 526,30 дол. США, що за курсом НБУ станом на день проведення розрахунку становила 367 141 грн. 54 коп. та судовий збір, в сумі 3654 грн., а всього 370795 грн. 54 коп. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник відповідачів подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити; в іншій частині рішення залишити без змін.

Представник відповідачів в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи розгляду справи був повідомлений належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у його відсутності.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідачів, перевіривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №010-2008-2171 (на споживчі потреби), відповідно до умов якого кредитор зобов'язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти, в сумі 97 300 доларів США, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 14,95% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором (а.с.5-10).

Сторонами погоджено, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов цього договору. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 471 797 грн. 97 коп. за курсом НБУ на день укладень цього договору, при цьому сторони обумовили, що такий гривневий еквівалент має визначатися в цьому договорі лише в разі, якщо сума кредиту виражена у іноземні валюті.

Відповідно до п. 1.2. Розділу 1 кредитного договору, строк кредитування за цим договором становить період: з дати надання кредитором кредиту позичальнику по червень 2028 року включно (що є датою остаточного погашення всієї суми кредит) Строки та терміни надання та погашення кредиту визначається умовами цього договору.

Відповідно до п.1.6 витягу із татуту ПАТ «Універсал Банк», банк виступає правонаступником усіх прав та обов'язків ВАТ «Банк Універсальний», який у відповідності до рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Банк Універсальний» (протокол № 4-2007 від 27 серпня 2007 року) було перейменовано на ВАТ «Універсал Банк», яке свою чергу, відповідно до п. 1.1 статуту (протокол № 2-2009 від 22 червня 2009 року) було змінено на ПАТ та перейменовано на ПАТ «Універсал Банк» (а.с.26).

27 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 010-2008-2171-Р, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов'язалася перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_4 усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 010-2008-2171 від 27 червня 2008 року, укладеного між кредитом та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с.16-18).

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором з боку ОСОБА_4, ПАТ «Універсал Банк» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2013 року з ОСОБА_4, ОСОБА_2 було стягнуто солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк» 1 229 768 грн. 53 коп. заборгованості по кредитному договору № 010-2008-2171 від 27 червня 2008 року, суму сплаченого державного мита в розмірі 1823 грн. 20 коп. та збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., всього стягнувши 1 231 711 грн. 73 коп. (а.с.19-21).

Як вбачається з рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2013 року заборгованість відповідачів за кредитним договором станом на 06 березня 2013 року складала 153 855,69 дол. США, що включала в себе 96 219,25 доларів США заборгованості за тілом кредиту, 57 636,44 доларів США заборгованості за відсотками, які були нараховані та стягнуті за період до 06 березня 2013 року.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором № 010-2028-2171 від 27 червня 2008 року в розмірі 1 229 768 грн. 53 коп., судового збору в розмірі 1823 грн. 20 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. було скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено, у зв'язку із припиненням поруки у відповідності до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України (а.с.64-65).

Згідно з ч.3 ст.60 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 01 грудня 2014 року розмір відсотків, розрахованих за період з 07 березня 2013 року по 10 листопада 2014 року за кредитним договором № 010-2008-2171 від 27 червня 2008 року складає 24526,30 доларів США, що за курсом НБУ на день проведення розрахунку становить 367 141 грн. 54 коп.(а.с.23).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що з боку відповідача ОСОБА_4 має місце порушення покладених на нього кредитним договором зобов'язань, що призвело до виникнення заборгованості за кредитним договором по сплаті відсотків, а законодавцем не передбачено стягнення з жодної із сторін кредитного договору після постановлення рішення суду про стягнення заборгованості курсової різниці в разі збільшення або зменшення курсу іноземної валюти до національної грошової одиниці.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції та вважає їх законними і обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що стягнуті з ОСОБА_1 проценти можливо кваліфікувати лише як відшкодування збитків у вигляді доходів, які банк міг реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушено, тобто є упущеною вигодою, наявність якої банк не довів колегія суддів відхиляє виходячи з наступного.

Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до ч.ч.1, 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Оскільки кредитним договором було передбачено сплату відсотків в розмірі 14,95% за користування кредитом строком до 10 червня 2028 року, а рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2013 року було достроково стягнуто тіло кредиту та нараховані відсотки по ньому лише по 06 березня 2013 року, а тому вимоги ПАТ «Універсал Банк» про стягнення відсотків за кредитним договором з ОСОБА_1 за період з 07 березня 2013 року по 01 грудня 2014 року є законним та обґрунтованим.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом України в справі за№ 6-1206цс15.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив оцінку та ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.218, 303, 307, 308, 313 - 315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: