Ухвала

іменем україни

02 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виключення запису про батька із актового запису про народження дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 26 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що з 28 травня 2009 року знаходився з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в період якого остання народила дочку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України був зазначений він, оскільки вони перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі ОСОБА_4 часто покидала сім'ю, вдома не ночувала, нервувала і про вагітність нічого не говорила, що викликає у нього сумніви, що він є батьком дитини. Посилаючись на вищевикладене, просив виключити відомості про нього, як про батька дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно актового запису № 1, вчиненого виконкомом Нанківської сільської ради Хустського району Закарпатської області та свідоцтва про народження дитини, серії НОМЕР_1 від 05 січня 2011 року.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 26 лютого 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 26 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Виключено відомості про ОСОБА_3, як про батька дитини - ОСОБА_5, що народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, із актового запису № 1, вчиненого виконкомом Нанківської сільської ради Хустського району Закарпатської області, та свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 від 05 січня 2011 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із його недоведеності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд виходив із того, що відповідач неодноразово ухилялася від проведення експертизи, умисно перешкоджає встановленню наявності або відсутності кровного споріднення позивача з дитиною, а тому, з урахуванням положень ст. 146 ЦПК України, дійшов висновку про задоволення позову.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 28 травня 2009 року сторони у справі зареєстрували шлюб.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого 05 січня 2011 року виконкомом Нанківської сільської ради Хустського району Закарпатської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_5 Батьком дитини вказано ОСОБА_3

Частиною 1 ст. 122 СК України встановлено, що дитина, яка зачата і (або) народжена в шлюбі, походить від подружжя, тобто закон встановлює презумпцію шлюбного походження дитини, яка складається з презумпції материнства дружини та презумпції батьківства чоловіка.

Так, відповідно до ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини.

Згідно зі ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статті 126 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Не має права оспорювати батьківство, зокрема, особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком.

Пунктами 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

За змістом ст. ст. 10, 11, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною чоловік може будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть висновки судово-медичної, біологічної, генетичної експертизи.

Вирішуючи спір, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув, доводи та заперечення сторін належним чином не перевірив, фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не встановив; свої висновки щодо доведеності позовних вимог обґрунтував припущеннями; застосовуючи положення ч. 2 ст. 146 ЦПК України, не врахував, що на призначену експертами дату експертного дослідження відповідач не з'явилася з поважних причин, а саме, у зв'язку з перебуванням дитини на стаціонарному лікуванні; не з'ясував, чи належним чином відповідач повідомлялась про час та місце такого дослідження та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 26 лютого 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян Головуючий
Судді:В.І. Амелін В.П. Гончар Д.О. Остапчук В.О. СавченкоСудді: В.І. Амелін