Справа № 324/1110/16-ц
Провадження № 2/324/538/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2016 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кацаренко І.О.

при секретарі Пилипенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Пологи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

07 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, шляхом визнання відповідача у справі таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_2, і є зареєстрованою у зазначеній квартирі. Крім неї у належній їй квартирі зареєстровані також її дочка ОСОБА_4, онука ОСОБА_5 і колишній чоловік її дочки ОСОБА_2 відповідач у справі, який будучи зареєстрованим у належній їй квартирі, з червня 2014 року не проживає в ній, бо виїхав на постійне місце проживання до м.Дніпра. Договірних відносин між нею та відповідачем з приводу найму вказаного житла не існує. Добровільно відповідач не знявся з реєстраційного обліку, на теперішній час мешкає за іншою адресою. Враховуючи викладене, позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування належною їй, позивачу, квартирою.

Позивач надала суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги просить задовольнити. Не заперечує проти постановлення у справі заочного рішення відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України (а.с.17).

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в суді (а.с.15), в судове засідання не явився, з заявами про розгляд справи в його відсутність або про відкладення судового засідання з певних причин до суду не звертався, на підставі чого згідно ч.1 ст.224 ЦПК України справа розглядається у відсутність відповідача за наявних в ній доказів з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач в своїй заяві до суду.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, приймаючи до уваги наполягання позивача на задоволенні позовних вимог, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.

За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 25 липня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6, ОСОБА_1 є власницею трикімнатної квартири АДРЕСА_2 (а.с.5,6).

Згідно довідки за вих.№2481 від 05 липня 2016 року, виданої КУП «Житло-Сервис» Пологівської міської ради, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований у АДРЕСА_2, проте фактично не проживає в ній (а.с.8).

Згідно відомостей Пологівської міської ради ОСОБА_2 є зареєстрованим у АДРЕСА_2 (а.с.12).

Згідно поштових рекомендованих відправлень ОСОБА_2 отримав судовий виклик за місцем теперішнього проживання у м.Дніпро (а.с.15), судовий виклик за місцем реєстрації ОСОБА_2 не вручений за адресою його місця реєстрації у м.Пологи з-за не проживання за зазначеною адресою (а.с.16).

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло: житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Отже, оскільки відповідач не є власником квартири, не проживає в ній, витрати по її утриманню не несе, комунальні послуги не сплачує, суд вважає, що факт реєстрації відповідача в будинку позивача порушує право останньої як власника.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власни ком житла або законом.

Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,57,197 ч.2,209,212-215,224-227 ЦПК України, ст.ст.317,319,321,391 ЦК України, ст.ст.150,405 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, - квартирою номер АДРЕСА_2

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Пологівський районний суд Запорізької області до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: