Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковалевича С.П.

суддів: Рожина Ю.М., Собіни І.М.

секретар судового засідання - Шептицька С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, у період з червня 2012 року по дату звернення із позовною заявою до суду.

Вважаючи дане рішення незаконним через порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу.

На обґрунтування скарги вказує, що суд першої інстанції зробив помилкові висновки про те, що сторони почали проживати разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу, лише починаючи з червня 2012 року по дату звернення із позовною заявою.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили, що з моменту купівлі будинку, а це приблизно осінь 2007 року, сторони ввесь час проживали разом однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1, вели спільне господарство та мали спільний побут.

Всупереч наведеному, суд в оскаржуваному судовому рішенні вказує про те, що вказані вище свідки не пояснили, які шлюбні відносини усталеного характеру притаманні подружжю існували між сторонами, чи вели сторони спільний бюджет та спільний побут.

Вважає, що той факт, що ОСОБА_1 була зареєстрована у м.Тернопіль, оскільки навчалась на стаціонарній формі навчання в університеті, жодним чином не вказує на те, що вона не могла у цей період часу проживати разом із відповідачем ОСОБА_2, а відтак такі надумані висновки суду не ґрунтуються на доказах, здобутих під час судового розгляду справи, а є лише суб'єктивною думкою суду першої інстанції, що не відповідають дійсності.

Посилаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення змінити, позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог та встановлюючи факт проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 однією сім"єю без реєстрації шлюбу у період з червня 2012р. по дату звернення із позовною заявою до суду, суд першої інстанції виходив з часу реєстрації ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_2

Проте повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може.

Доказами по справі встановлено, що ОСОБА_1 проживає разом з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу з 10 жовтня 2004р., вони разом ведуть домашнє господарство та мають спільний бюджет.

Вказаного не заперечував в суді першої інстанції сам ОСОБА_2 та це підтвердили свідки по справі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Показання вказаних свідків будь якими доказами не спростовані, а тому їх колегія суддів приймає як належні та допустимі докази по справі.

Як ствердила ОСОБА_1 та її показання підтвердили вищевказані свідки, до придбання ОСОБА_2 згаданого будинку у 2007р., вони піднаймали житло в с. Тютьковичі Рівненського району Рівненської області та разом там проживали.

З 2007р. вони разом проживають у будинку ОСОБА_2

На час навчання ОСОБА_1 в м. Тернополі з 2004р. по 2006р. вона приїздила до ОСОБА_2 як до свого чоловіка, він матеріально допомагав їй у навчанні та відносився до неї як до своєї дружини.

Від спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 в них у 2012р. народився син ОСОБА_6, батьківство якого визнав ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають з 10 жовтня 2004р. однією сім"єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вони спільно ведуть домашнє господарство, пов"язані спільним побутом та мають спільний бюджет.

Враховуючи встановлені обставини по справі, рішення суду першої інстанції у відповідності до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 309, 313, 316, п.5 ч.1 ст. 356 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 червня 2016 року змінити, встановивши факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 з 10 жовтня 2004р. по час звернення до суду.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Сторони по справі мають право оскаржити рішення апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: С.П. Ковалевич

Судді: Ю.М. Рожин

І.М. Собіна