У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Відділ державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, суми інфляційних збитків та три відсотки річних за неналежне виконання грошового зобов'язання,

в с т а н о в и в:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, суми інфляційних збитків та три відсотки річних за неналежне виконання грошового зобов'язання, обґрунтовуючи вимоги тим, що у 2006 році між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб. Сторони мають спільну дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2008 року стягнуто із ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 17 жовтня 2008 року. ОСОБА_2 з виконавчим листом виданим за даним рішенням суду звернулась до виконавчої служби. За період з 17 жовтня 2008 року по 27 серпня 2015 року відповідач лише частково сплачував аліменти у зв'язку з чим виникла заборгованість. Посилаючись на вказане, позивач просила стягнути з ОСОБА_3 неустойку за прострочення сплати аліментів, суму інфляційних збитків та три відсотки річних за неналежне виконання грошового зобов'язання.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 березня 2016 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28 квітня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 10 765 грн 79 копійок за період з 17 жовтня 2008 року по 27 серпня 2015 року. У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду у частині стягнення пені не в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України), з урахуванням фактичних обставин справи і вимог статей 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано виходив із того, що підлягає задоволенню вимога позивача щодо стягнення із ОСОБА_3 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, оскільки, відповідно до ст. 549 ЦК України у разі порушення зобов'язання боржник повинен передати кредиторові. Також, судами попередніх інстанцій, при розрахунку неустойки, зроблено правильне посилання на правову позицію, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відмову у стягненні з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних витрат за прострочення грошового зобов'язання, оскільки відповідальність передбачена ст. 625 ЦК України настає лише у разі порушення грошового зобов'язання і не застосовується до сімейних правовідносин.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15.

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій не дають підстав для висновку про те, що судами допущено порушення або неправильне застосування норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Відділ державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, суми інфляційних збитків та три відсотки річних за неналежне виконання грошового зобов'язання, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 квітня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К.Парінова