Єдиний унікальний номер 448/70/16-ц
Провадження № 2/448/80/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
14.03.2016 року Мостиський районний суд Львівської області в особі:
головуючого - судді Борисенко В.В.,
при секретарі - Романченко І.А.,
за участю представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Мостиського районного сектору Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
28.01.2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що є власником будинку АДРЕСА_1.
Вказує, що з 2001 року по 2015 рік він перебував з відповідачкою ОСОБА_3 у шлюбі, під час якого остання проживала та була зареєстрована в його будинку. В грудні 2014 року відповідачка переїхала в с.Мірча Великоберезнянського району Закарпатської області і з того часу, понад рік, в його будинку не з'являлася.
Стверджує, що у зв'язку із тим, що ОСОБА_3 формально залишається зареєстрованою в його будинку, це впливає на розмір житлово - комунальної субсидії.
З огляду на наведене, просить суд визнати відповідачку ОСОБА_3 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1, а також зобов'язати відповідача - Мостиський РС ГУ ДМС України у Львівській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3 за вищевказаною адресою.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві.
Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, хоча була своєчасно та належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, а також від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за її відсутності.
Представник відповідача - Мостиського РС ГУДМС України у Львівській області в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглядати у його відсутності. Вирішення спору покладає на розсуд суду.
Враховуючи наведене та беручи до уваги думку представника позивача, який не заперечує щодо можливості ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідачки і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 належить на праві власності ? частина квартири №2 в житловому будинку АДРЕСА_1, на підставі Договору купівлі-продажу від 18.11.1996року та відповідно до Реєстраційного посвідчення Самбірського МБТІ від 12.12.1996року.
У зазначеному житловому будинку на даний час, крім позивача, також є зареєстрованою але фактично не проживає вже більше року (з кінця 2014 року) колишня дружина позивача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідачка у справі).
Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією Договору купівлі-продажу від 18.11.1996року; копією Реєстраційного посвідчення Самбірського МБТІ від 12.12.1996року; довідкою, виданою виконавчим комітетом Судововишнянської міської ради №4326 від 12.10.2015року; копією заочного рішення Мостиського районного суду Львівської області від 20.02.2015року; актом обстеження сім'ї ОСОБА_2 від 11.01.2016 року, а також показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (сусідів позивача), які в судовому засіданні підтвердили те, що відповідачка ОСОБА_3 не проживає за вищевказаною адресою більше одного року, а саме з кінця 2014 року.
Як слідує зі ст. 316 ЦК України, право власності являє собою право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За змістом ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким він розпоряджається на власний розсуд.
Ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом та у встановленому законом порядку.
Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння (ст. 391 ЦК України).
Права власника житлового будинку визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Частиною 1 ст.405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В ході розгляду справи судом не встановлено наявності домовленостей між відповідачкою ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_2 як власником житла щодо порядку користування даним житловим будинком або щодо збереження за відповідачкою права на користування житлом на час її відсутності.
Не встановлено судом і обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідачки у належному позивачу житловому будинку, факту чинення їй перешкод щодо користування та проживання у даному будинку чи вчинення відповідачкою дій, які б свідчили про її намір зберегти право на користування даним житловим приміщенням.
Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідачка ОСОБА_3 без поважних причин була відсутня у спірному жилому приміщенні понад один рік, тобто понад встановлений законом строк збереження права користування житлом, остання самостійно залишила дане жиле приміщення і протягом тривалого часу не намагалася вселитись у таке, перешкод в користуванні спірним житловим будинком їй не чинилось і вона добровільно обрала собі інше місце проживання, а також з огляду на те, що формальна реєстрація відповідачки у спірному житловому будинку є такою, що перешкоджає позивачу у здійснені ним права користування своїм майном, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням у житловому будинку АДРЕСА_1
Щодо позовних вимог в частині зобов'язання відповідача - Мостиського РС ГУ ДМС України у Львівській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3 за вищевказаною адресою, то вирішення цього питання залежить, зокрема, від вирішення питання про її права користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
Так, відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Тобто питання зняття особи з реєстрації місця проживання є компетенцією органів реєстрації місця проживання та місця перебування осіб. Наявність же остаточного рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами.
З огляду на наведене суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання Мостиського РС ГУДМС України у Львівській області зняття відповідачки з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою.
Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідачки підлягають стягненню в користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог на суму 551,20 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням у житловому будинку АДРЕСА_1
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят однієї) гривні 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Борисенко

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя В.В.Борисенко