АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6487/14-ц Головуючий в першій
Категорія № 26 (ІІІ) інстанції - Костенко В. В.
№ 22-ц/774/1178/К/16 Доповідач - Соколан Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Соколан Н. О.

суддів - Бондар Я. М., Зубакової В. П.

за участю: секретаря Євтодій К. С.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 14 березня 2016 року за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі - ПАТ «ІнГЗК»), і, уточнивши позов, просив стягнути з відповідача на свою користь 25 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, у зв'язку з ушкодженням здоров'я, завданого внаслідок професійного захворювання під час роботи на підприємстві відповідача.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 14 березня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «ІнГЗК» на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 15 000 грн.

Стягнуто з відповідача користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «ІнГЗК», ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушення норм матеріального і процесуального права. Розмір моральної шкоди не обґрунтовано, вина відповідача у виникненні у позивача професійного захворювання не встановлена, не прийнято до уваги наявність вини самого позивача у виникненні такого захворювання. Судом не прийнято до уваги, що 06.03.2012 року між сторонами була укладена угода про виплату компенсації моральної шкоди, при чому позивач розумів, що угода стосується й інших професійних захворювань, які можуть виникнути у нього в подальшому.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 з 07.02.1983 року по 16.07.2009 року працював машиністом та помічником машиніста екскаватора у кар'єрі, а з 16.07.2009 року по 31.03.2011 року - слюсарем з ремонту обладнання на підприємстві відповідача, у шкідливих умовах праці.

Висновком МСЕК від 27.05.2009 року ОСОБА_4 було первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності.

Оглядом МСЕК від 16.01.2014 року позивачу було встановлено повторно 50% втрати проф. працездатності по вібраційній хворобі та 15 % - первинно по ХОЗЛ (а.с. 15).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 10.10.2013 року (а.с. 10-13) встановлено, що причиною виникнення хронічного професійного захворювання позивача є тривалий час його роботи у шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача. Зазначений Акт є дійсним, і його не скасовано у встановленому законом порядку. Тому доводи апеляційної скарги відповідача про незаконність стягнення моральної шкоди на користь позивача та відсутність доказів вини відповідача є безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Враховуючи те, що на час виникнення у ОСОБА_4 права на відшкодування моральної шкоди - 16.01.2014 року - зазначені положення ст. ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», котрі передбачали відшкодування моральної шкоди не діяли, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди судом першої інстанції обґрунтовано покладено на підприємство, з вини якого заподіяно моральну шкоду позивачу.

Стаття 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Тому доводи апеляційної скарги про те, що позивач був повідомлений про умови праці колегія суддів вважає безпідставними.

Факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_4 у зв'язку з його професійним захворюваннями встановлений в судовому засіданні та підтверджений наданими позивачем доказами.

Внаслідок отриманого професійного захворювання, позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку із ушкодженням здоров'я, що призводить до порушення ним звичайного способу життя та вимагає від нього додаткових зусиль для його організації.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що між сторонами 06.05.2012 року була укладена угода, відповідно до умов якої позивач мав вважати виконаним обов'язок відповідача щодо відшкодування моральної шкоди колегією суддів не можу бути прийнято до уваги, оскільки на час укладення даного правочину позивачу не було встановлено професійного захворювання по ХОЗЛ, а угода не містить відмови від зобов'язань, що можуть виникнути у майбутньому.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Суд не врахував ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретних обставин по справі, зокрема, добровільне відшкодування відповідачем моральної шкоди, спричиненої проф. захворюванням - вібраційною хворобою, і наслідків, що наступили.

За таких обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманого позивачем професійного захворювання, і пов'язані з ним фізичні і моральні страждання позивача, інтенсивність і довготривалість фізичних і психічних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшивши розмір стягнутої моральної шкоди з ПАТ «ІнГЗК» на користь позивача з 15 000 грн. до 10 000 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів. -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 14 березня 2016 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_4 змінити, зменшивши цей розмір з 15 000 грн. до 10 000 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: