Справа№592/6359/16-ц
Провадження №2/592/1974/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Кондратенка М.В., за участю секретаря судового засідання Тереніної О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 і поданого в інтересах ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об»єднання» про відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 вимоги, заявлені в інтересах ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що з 07.09.1978 р. по 05.11.2003 р та з 25.06.2004 року по 21.11.2008 року останній перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» - працював за професією електрозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах. 21.11.2008 р. звільнений з роботи за власним бажанням.

Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 60 від 24.10.2013 р., ОСОБА_2 встановлені наступні професійні захворювання:

- основний діагноз: Пневмоконіоз I ст. s/s, 2/2. Повільний розвиток, ускладнений. ХОЗЛ II ст., фаза загострення. Дистонія бронхів. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне.

Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Захворювання професійне від тривалої дії шуму на виробництві.

- супутній діагноз: ІХС, атеросклероз аорти. Фібриляція пересердь, еусистологічна форма. СН ІІ А ступеню. Жовчокам»яна хвороба (стадія латентного безсимптомного камененосія). Розповсюджений остеохондроз шийного та грудного відділів хребта, деформуючий спондильоз, остеопороз з больовим та полірадикулярним синдромом. Хронічний фарингіт. Стадія н/ремісії. Гострий реніт.

У п.п.16,17 акту зазначено, що професійні захворювання виникли через недосконалість технологій, не ефективне використання засобів індивідуального захисту, тривалої роботи в шкідливих умовах праці. А це свідчить про не забезпечення роботодавцем виконання нормативних актів щодо створення працівнику безпечних умов праці та як того вимагають вимоги ст. 6, 7, 13 Закону України «Про охорону праці», що підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для здоров»я працівника.

Відповідно до довідки Спеціалізованої МСЕК м. Суми від 25.12.2015 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності ОСОБА_2 склала 40 % первино, безтерміново. Встановлено необхідність медикаментозного лікування, лікування в реабілітаційній установі.

Отримані працівником професійні захворювання потягли за собою спричинення йому моральної шкоди, яка оцінюється у сумі 40 000 грн. і обґрунтовується перенесеними ним як фізичними, так і моральними стражданнями, втратою здоров»я, порушенням нормального способу життя, неможливістю задовольняти у повному обсязі свої життєві потреби та яка / шкода / повинна бути відшкодована у відповідності до вимог ст. 237-1 КЗПП України .

Враховуючи зазначене, просить ухвалити рішення, яким :

- стягнути з ПАТ «Сумське МНВО» 40 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої профзахворюваннями / а.с. 2-4 /.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 позов підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - ПАТ «Сумське МНВО» ОСОБА_3 позов не визнала, бо відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2, оскільки товариство не порушувало вимог законодавства про охорону праці. Вважає, що не надано доказів в обґрунтування заявленої вимоги щодо відшкодування працівнику спричиненої моральної шкоди.

Суд, перевіривши матеріали справи і надані докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з врахуванням наступних обставин.

Судом встановлено, що з 07.09.1978 р. по 05.11.2003 р та з 25.06.2004 року по 21.11.2008 року ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об»єднання» - працював за професією електрозварника на автоматичних та напівавтоматичних машинах, звільнений з роботи за власним бажанням і ця обставина підтверджується записами трудової книжки працівника / а.с. 6-8/.

Як вбачається з медичної документації НДІ гігієни праці та профзахворювань Харківського національного медуніверситету - медичної карти амбулаторного хворого № 08-06/931 від 07.10.2013 року, акту розслідування хронічного професійного захворювання № 60 від 24.10.2013 р., ОСОБА_2 встановлені наступні професійні захворювання:

- основний діагноз : Пневмоконіоз I ст. s/s, 2/2. Повільний розвиток, ускладнений. ХОЗЛ II ст., фаза загострення. Дистонія бронхів. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне.

Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Захворювання професійне від тривалої дії шуму на виробництві.

- супутній: ІХС, атеросклероз аорти. Фібриляція пересердь, еусистологічна форма. СН ІІ А ступеню. Жовчокам»яна хвороба (стадія латентного безсимптомного камененосія). Розповсюджений остеохондроз шийного та грудного відділів хребта, деформуючий спондильоз, остеопороз з больовим та полірадикулярним синдромом. Хронічний фарингіт. Стадія н/ремісії. Гострий реніт.

Пункти 16,17 Акту зазначають, що професійні захворювання виникли через недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривалу роботу у шкідливих умовах праці - проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, загазованості. А це свідчить, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо забезпечення ОСОБА_2 здорових та безпечних умов праці, як того вимагають ст. 6. 7, 13 Закону України «Про охорону праці», що підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для здоров»я працівника / а.с. 9-11/.

Відповідно до акту № 36 огляду фтизіатричної МСЕК від 25.12.2013 року, довідки Спеціальної МСЕК м. Суми від 25.12.2013 р. за № 249580 серії 10 ААА про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності працівника ОСОБА_2 склала 40 %, безтерміново, рекомендовано медикаментозне лікування в реабілітаційній установі /а.с. 10, 18-21/.

Відповідачем не надано суду доказів того, що професійні захворювання отримані працівником з його вини - невиконання чи ігнорування вимог законодавства щодо забезпечення безпечних умов праці. Тому зазначені вище професійні захворювання ОСОБА_2 пов»язані з невиконанням роботодавцем у повному обсязі вимог ст.ст. 6, 7, 13 Закону України "Про охорону праці" щодо створення безпечних умов праці, що має причинний зв»язок з виникненням професійних хвороб і наступившими наслідками погіршенням стану здоровя працівника, який має право на відшкодування спричиненої шкоди.

Умови праці і внаслідок яких ОСОБА_2 отримав професійні захворювання, заподіяли йому моральну шкоду, яка полягає у втраті здоровя працівником, що потягло окремі життєві обмеження, госпіталізацію в медичних установах та необхідність лікування, позбавлення можливості щодо реалізації своїх звичок та бажань. Ушкодження здоров»я призвело до негативних наслідків морального характеру, що потребує додаткових зусиль для організації життя. Тому така шкода підлягає відшкодуванню у відповідності до вимог ст. 237-1 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, власник підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізична особа зобов»язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частини 1 і ч. 2 ст. 153 КЗпП України зазначають, що на всіх підприємствах, установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частина 1 ст.1168 ЦК України зазначає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних плат.

Суму моральної шкоди необхідно визначати згідно розяснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.95 р. № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової / шкоди», з урахуванням характеру і обсягу заподіяних моральних, фізичних страждань, стану здоров»я потерпілої особи, характеру та тяжкості захворювань, його наслідків, істотності вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках, ступеня втрати працездатності, виходячи також з засад розумності , виваженості і справедливості.

Так як роботодавець не забезпечив працівнику безпечних умов праці , що призвело до ряду професійних захворювань і встановленню 40 % втрати працездатності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача ПАТ «Сумське МНВО» на користь ОСОБА_2 12 000 грн. на відшкодування спричиненої йому моральної шкоди.

Між сторонами виникли правовідносини по відшкодуванню моральної шкоди, спричиненої працівнику професійними захворюваннями у зв»язку з не забезпеченням роботодавцем безпечних умов праці. Так як права ОСОБА_2 порушені, вони підлягають судовому захисту.

Крім того, суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача ПАТ «Сумське МНВО» 551,20 грн. судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, ст.237-1 КЗпП України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_4 ОСОБА_5 і поданий в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче об»єднання на користь ОСОБА_2 12000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, яка спричинена йому професійними захворюваннями.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче об»єднання на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.В. Кондратенко