У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Черненко В.А., Журавель В.І., ШтеликС.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України», третя особа - первинна профспілкова організація Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» працівників публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» про скасування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 6 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що наказом голови правління публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» від 8 грудня 2014 року № 130-К до неї було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення трудової дисципліни, а саме за відсутність на робочому місці в період з 9 по 31 жовтня 2014 року. Зазначала, що порушень трудової дисципліни з її боку не було, а догану їй оголошено з порушенням вимог КЗпП України і є наслідком неприязного відношення до неї з боку керівництва. У зазначений період вона була присутня на робочому місці, підтвердженням чого є табель робочого часу за жовтень 2014 року. Виконання покладених на неї службових обов'язків потребує періодичної присутності в офісі ПАТ «Національний депозитарій України» за адресою: м. Київ, вул. Б. Грінченка, 3в, тому вважала її відсутність в орендованих приміщеннях не свідчить про порушення нею трудової дисципліни. Первинна профспілкова організація не надавала згоду на притягнення її до дисциплінарної відповідальності, тому просила скасувати наказ та стягнути моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року, позов задоволено частково.

Скасовано наказ голови правління ПАТ «Національний депозитарій України» від 8 грудня 2014 року № 130-К «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та оголошення ОСОБА_4 догани.

Стягнуто з ПАТ «Національний депозитарій України» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 800 грн.

Розподілено судові витрати.

У касаційній скарзі ПАТ «Національний депозитарій України» просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України) правильно виходили з того, що підстава притягнення до дисциплінарної відповідальності - відсутність на робочому місці ОСОБА_4 є не доведеною, оскільки згідно табеля робочого часу в період з 9 по 31 жовтня 2015 року вона знаходилася на роботі. Крім того, відповідно до покладених на позивача обов'язків, вона повинна періодично бути присутньою в головному офісі товариства, на значній територіальній віддаленості від приміщень, де знаходиться її основне робоче місце.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегія суддів погоджуюється з висновками, викладеними в судових рішеннях попередніх інстанцій, та враховує, що ОСОБА_4 є обраним членом первинної профспілкової організації Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» працівників ПАТ «Національний депозитарій України» відповідно до протоколу установчих зборів від 18 липня 2014 року (а.с.13,14).

Отже з врахуванням положень ст. 252 КЗпП України, ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» власник має право накласти дисциплінарне стягнення на працівника без згоди профспілкового органу за відсутності обґрунтування профспілковим органом такої відмови, а не з мотивів її відмови.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2014 року № 6-163цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

При цьому судами встановлено, що рішенням профспілкового комітету від 5 грудня 2014 року відмовлено голові правління ПАТ «Національний депозитарій» в наданні згоди на притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності з мотивів недоведеності факту вчинення нею прогулу та відсутності об'єктивних підстав для такої відповідальності.

За таких обставин, за наявності зазначеного рішення профспілкового органу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у власника права на притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності без згоди виборного органу профспілки.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Ураховуючи вище викладе, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Національний депозитарій України» відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 6 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Черненко В.А.

Журавель В.І.

ШтеликС.П.