РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Ромахова В.І.

при секретарі Чемезової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волноваха справу за позовом Військового прокурора Харківського гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом якого є Міністерство внутрішніх справ та Національна академія Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення суми витрат, повязаних з утриманням у вищому навчальному закладі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за контрактом № б/н від 05.08.2014 року «Про проходження військової служби (навчання) в Національній академії Національної гвардії України курсантами» у розмірі 10757, 24 грн., а також судові витрати у сумі 1378,00 грн. Мотивує позов тим, що 05.08.2014 року між Міністерством внутрішніх справ України в особі начальника Національної академії НГУ та ОСОБА_1, укладено договір № б/н «Про проходження військової служби (навчання) в Національній академії Національної гвардії України курсантами», згідно якого останній за рахунок коштів позивача проходив навчання у Національній академії Національної гвардії України.

Позивач виконав взяті на себе зобовязання за договором, зарахував та призначив з 05.08.2014 року курсантом 1 курсу ОСОБА_1 Надалі, 12.03.2015 року контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством внутрішніх справ України, в особі начальника Академії і Відповідачем був достроково розірваний, а Відповідач був виключений із списків особового складу Академії наказом начальника Академії від 12.03.2015 року №57. Академією відповідно до вимог «Порядку відшкодування витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах»» та «Порядку розрахунку витрат повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» були розраховані фактичні витрати, повязані з утриманням Відповідача в Академії з дня його зарахування до Академії по день виключення зі списків особового складу, загальна сума яких склала 10 757 грн. 24 коп.

Добровільного відшкодування відповідач не здійснив, що є порушенням державних інтересів, тому позивач змушений звернутись до суду.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на заявлених вимогах наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення про вручення судової повістки, заяв про розгляд справи без його участі суду не надав.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 05.08.2014 року між Міністерством внутрішніх справ України в особі начальника Національної академії НГУ та ОСОБА_1, укладено договір № б/н «Про проходження військової служби (навчання) в Національній академії Національної гвардії України курсантами», згідно якого останній за рахунок державних коштів проходив навчання у Національної академії НГУ (а.с.10).

Позивач виконав взяті на себе зобовязання за договором, зарахував та призначив з 05.08.2014 року курсантом 1 курсу відповідача, про що свідчить витяг з наказу №124 від 05.08.2014 року ( а.с. 8).

Згідно з наказом від 12.03.2015 року №57 с/ч ОСОБА_1 було виключено із списків особового складу Академії, у звязку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем (а.с.9).

Відповідно до зведеного розрахунку фактичних видатків державного бюджету, які підлягають відшкодування курсантом ОСОБА_1, сума, що підлягає відшкодуванню, складає 10 757, 24 грн. (а.с.7).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну гвардію України», Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від злочинних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Згідно зі ст. 5 наведеного Закону, до складу Національної гвардії України входять: зєднання, військові частини і підрозділи, вищі навчальні заклади, навчальні військові частини (центри), бази, установи та заклади, що не входять до складу оперативно-територіальних обєднань Національної гвардії України.

Пунктом 2 вказаної статті передбачено, що організаційно Національна гвардія України складається з органів військового управління (головного органу військового управління Національної гвардії України та органів військового управління оперативно-територіальних обєднань Національної гвардії України), військових частин (підрозділів) з охорони важливих державних обєктів, спеціальних вантажів, дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, зєднань, військових частин і підрозділів з охорони громадського порядку, підрозділів (загонів) спеціального призначення, військових частин оперативного призначення, авіаційних військових частин, військових частин і підрозділів звязку, органів і підрозділів забезпечення, вищих навчальних закладів, навчальних військових частин (центрів), баз, закладів, установ.

Відповідно до Статуту, Національна академія Національної гвардії України є державним вищим навчальним закладом четвертого рівня акредитації, підпорядкованим Головному управлінню Національної гвардії України (ГУНГУ).

Безпосереднє керівництво Національною гвардією України здійснює Міністерство внутрішніх справ України, яке відповідно ст. 1 Закону України «Про Міністерство внутрішніх справ» є центральним органом виконавчої влади і військового управління, виконує керівництво структурними формуваннями, до числа яких Національна академія Національної гвардії України.

Також, згідно з положеннями ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів громадянина або держави у випадках, визначених законом.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року у справі №1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин тим, що в них є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, захист прав усіх субєктів права власності та господарювання тощо.

Оскільки «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Таким чином, пред'явлення даної позовної заяви про відшкодування витрат повязаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі курсанта ОСОБА_1 є виключно захистом інтересів держави, оскільки саме з державного бюджету були здійснені витрати на його утримання під час навчання.

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», курсанти та слухачі в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до п. п. 3, 4, 7 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964, відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом. У разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється в судовому порядку.

Згідно з п. п. 1.2, 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та звязку України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управління Державної охорони України, Службою безпеки України від 16 липня 2007 №419/ 831/240/605/537/219/534, зобов'язання про добровільне відшкодування курсантом витрат, пов'язаних з його утриманням, зазначається в контракті під час його укладання. Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У чинність ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Отже, невідшкодування на користь Національної академії Національної гвардії України відповідачем суми витрат, повязаних з його утриманням в Академії, тягне за собою порушення економічних і оборонних інтересів держави, що проявляється у створенні умов для невиконання видаткової частини Держбюджету та у кінцевому рахунку веде до зниження боєздатності Міністерства внутрішніх справ України та Позивачів зокрема. Невідшкодована на користь Національної академії Національної гвардії України Відповідачем сума витрат, повязаних з його утриманням в Академії, - не отримані державою кошти на національну оборону, що, у свою чергу, завдає шкоду безпосередньо інтересам Держави.

У чинність ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11,60,212-215,224-226 ЦПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 25, 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», ст. ст. 1, 5 Закону України «Про Національну гвардію України», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Військового прокурора Харківського гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом якого є Міністерство внутрішніх справ та Національна академія Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення суми витрат, повязаних з утриманням у вищому навчальному закладі задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Національної академії Національної гвардії України на р/р 5295, банк платника ДКСУ м. Київ, код ЄРПОУ 08610502, МФО 820172 (призначення платежу відшкодування фактичних видатків згідно ПКМУ від 12.07.2006 року №964) заборгованість у розмірі 10757,24 (десять тисяч сімсот пятдесят сім) гривень 24 (двадцять чотири) коп. та 1378,00 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень в рахунок понесених судових витрат.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу ОСОБА_1 не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Донецької області через Волноваський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.І.Ромахов

17.08.2016