Справа № 342/265/16-ц
Провадження № 2/342/271/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2016 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: Корюкіної М.П.,

секретаря судового засідання: Сьомкайло І.М.І.,

з участю позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представників відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Тлумацького обєднаного Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, Головного управління Державної казначейської служби в Івано-Франківській області про стягнення пенсійних коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути із УПФУ в Городенківському районі на користь ОСОБА_1 79019 грн. в тому числі не виплаченої пенсії 48399 грн. та 29620.00 грн. по індексу інфляції (компенсації громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати).

В позові зазначив, що Постановою Львівського адміністративного суду від 16.10.2014 року скасовано Постанову Городенківського районного суду Івано-Франківської області № 342/346/14-а від 10.04.2014 року та його вимоги задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі щодо відмови у призначенні, перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 згідно ч.1 ст. 50, ч.4ст. 54, ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі провести перерахунок та здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 згідно ч.1 ст. 50, ч.4 ст. 54, ч.3ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.2014 року, з врахуванням виплачених сум станом на сьогоднішній день рішення суду не виконано. Своїм листом вих. №» 5111/03 від 15.12.2014 р. УПФУ повідомило, що розмір перерахованої пенсії у сумі 48399 грн. буде виплачено після фінансування з Державного бюджету України.

Однак фактично виплати до сьогоднішнього дня не проведено, чим грубо порушено строки виплати та його права як стягувача. Тому він повинен отримати компенсацію відповідно до ст.ст.1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати».

У звязку із чим просить позовні вимоги задовольнити.

В процесі розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та конкретизував про зміну вимоги про стягнення виплат із УПФ в Снятинському районі на УПФ в Городенківському районі та із суми 79019 на суму 78019 грн., де невиплаченої пенсії 48399 грн. та інфляції 29620.00 грн.

18.04.2016 року у звязку із реорганізацією територіальних органів Пенсійного фонду України відповідно до постанови Кабінету Міністрів Міністрів України від 16.12.2015 року № 1055 Пенсійний фонд України в Городенківському районі замінено на відповідача ОСОБА_7 обєднане Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 із підстав зазначених у позові повні вимоги підтримали, заперечення не визнали.

Представник Головного управління державної казначейської служби України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 вважає, що підстав задовольняти вимоги до них немає, оскільки це безпідставні вимоги. Вони не можуть бути стороною у справі.

Представники відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 вважають, що підстав задовольняти позовні вимоги не має, оскільки позивачу проведено нарахування пенсії. В даний час виконавчий лист перебуває на виконанні тому це дублювання цих же коштів. Тому правовідносини, які виникли з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобовязання. У звязку із чим в задоволенні позову просять відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та його представника ОСОБА_2, представників відповідачів, проаналізувавши викладені в письмових запереченнях доводи відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, судом встановлено наступне: відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_5 України, - і за її межами.

Позивач ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та має право на пільги і компенсації відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та отримує пенсію як інвалід ІІІ групи відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В позові зазначив, що Постановою Львівського адміністративного суду від 16.10.2014 року скасовано Постанову Городенківського районного суду Івано-Франківської області № 342/346/14-а від 10.04.2014 року та його вимоги задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі щодо відмови у призначенні, перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 згідно ч.1 ст. 50, ч.4ст. 54, ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вищезазначеною постановою від 16 жовтня 2014 року зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 призначену як інваліду ІІІ групи згідно ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 50%; мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» починаючи з 01.01.2014 року, з урахуванням проведених виплат.

На виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2014 року видано виконавчий лист № 342/346/2014 а від 04 листопада 2014 року про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі призначену як інваліду ІІІ групи згідно ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 50%; мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» починаючи з 01.01.2014 року, з урахуванням проведених виплат.

Згідно з повідомленням Пенсійного фонду України в Городенківському районі № 5111/03 від 15.12.2014 року ОСОБА_1 згідно з рішенням суду нараховано доплату починаючи з 01.01.2014 року з урахуванням проведених виплат в розмірі 48399.00 грн.; доплата буде виплачена при наявності цільового фінансування коштів.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з даним позовом про стягнення суми невиплаченої пенсії у 48399.00 грн. та компенсації громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати в сумі 29600.00 грн., а разом 78019 грн.

Як випливає зі змісту позовної заяви та пояснень позивача та представника позивача в судовому засіданні, правовими підставами для звернення до суду позивач вказує положення ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ст. ст. 8, 55, 22, 46, 92, 124, 129 Конституції України, та спеціальні норми, посилаючись на заподіяну відповідачем матеріальну шкоду, яка полягає у невиплаті перерахунку пенсії на підставі постанови суду.

Управління Пенсійного фонду України в Городенківському районі, як зазначив позивач та представник позивача, виплату суми нарахованої пенсії на виконання постанови суду протиправно не здійснило, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним цивільним позовом про стягнення завданої шкоди. Як випливає зі змісту позовної заяви та пояснень представника позивача в судовому засіданні, правовими підставами для звернення до суду позивач вказує положення ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ст. ст. 8, 55, 22, 46, 92, 124 Конституції України, та спеціальні норми, закріплені ст. 46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати», яка полягає у невиплаті перерахунку пенсії на підставі постанови суду.

Згідно зі ст. 107 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

В силу ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

За своєю правовою природою, правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, регулюються нормами бюджетного законодавства та є такими, що мають соціальну природу.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах даної справи відсутні докази завдання відповідачем саме матеріальної шкоди позивачу ОСОБА_1, оскільки нарахована, але невиплачена на користь позивача сума пенсії у розмірі 48399 грн. за своєю правовою природою не є шкодою в розумінні статті 22 ЦК України, а є сумою нарахованої пенсії, яка підлягає виплаті позивачу в порядку виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.10. 2014 року.

Крім того, постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2014 року про зобовязання нарахувати та виплатити призначену позивачу пенсію знаходиться на виконанні та частково виконана, оскільки відповідачем проведений перерахунок пенсії, визначений розмір та нарахована доплата до пенсії, а тому стягнення заявленої позивачем суми у даному спорі буде фактично подвійною відповідальністю за одне і теж зобов'язання, що в розрізі положень Конституції України є недопустимим.

Враховуючи природу та суть спірних правовідносин, з приводу яких подано даний позов, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стягнення вищевказаних коштів повинно відбуватися в рамках та за допомогою процесуальних механізмів, визначених положеннями Кодексу адміністративного судочинства України.

Стосовно посилання представника позивача, як на підставу заявлених позовних вимог, на вимоги статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд звертає увагу на наступне: згідно з частиною 2 цієї статті нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Суд вважає безпідставним посилання представника позивача на застосування до спірних правовідносин, що виникли між сторонами,ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки предметом розгляду в цій справі спору не є сума недоотриманого підвищення до пенсії, і вищевказані норми Закону до цих правовідносин застосовуватись не можуть, оскільки судом був вирішений спір щодо перерахунку пенсії позивачу.

Посилання представника позивача, як на правову підставу позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми компенсації громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати в розмірі 29620.00 грн., на статті 1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», суд звертає увагу на наступне.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші (стаття 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»).

Системний аналіз змісту вищенаведених правових норм дає підстави дійти висновку про те, що в розумінні Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» єдиною умовою здійснення громадянам компенсації втрати частини доходів є порушення встановлених строків їх виплати.

В спірних правовідносинах, які виникли між позивачем та відповідачем, виплаті на користь ОСОБА_1 підлягає доплата, яка нарахована відповідачем на підставі судового рішення, яким його було зобовязано здійснити нарахування та виплату суми не отриманої пенсії, яка, за висновком суду у справі в порядку адміністративного судочинства, підлягає виплаті на користь ОСОБА_1

Природа вказаної доплати на підставі рішення суду не відносить її до передбачених статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» видів доходів, які компенсуються на підставі даного закону, а, відтак, посилання представника позивача на даний нормативно-правовий акт, як на правову підставу позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми компенсації громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати в розмірі 29620.00 грн., є безпідставним, а тому дана позовна вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; а згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Проаналізувавши доводи сторін, вимоги чинного законодавства України, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Станом на час подання позову позивача було звільнено від оплати судових витрат на підставі Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності з вимогами статті 88 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України, та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Тлумацького обєднаного Управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, Головного управління Державної казначейської служби в Івано-Франківській області про стягнення пенсійних коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо рішення постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Корюкіна М.П.