Справа № 194/155/16-ц
Провадження№2/194/208/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2016 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Пономаренко І.П.

за участю: секретаря судового засідання Сафонової А.Г.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Мітрюхіної Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між нею та ПАТ «Дельта Банк» 02 грудня 2014 року був укладений договір банківського вкладу у доларах США в сумі 61304 доларів США строком до 01 січня 2015 року включно. Також між нею та ПАТ «Дельта Банк» 06 січня 2015 року був укладений договір банківського вкладу у доларах США в сумі 36179 доларів США строком до 05 лютого 2015 року включно. На сьогоднішній час строки дії договорів сплили. На її неодноразові звернення до ПАТ «Дельта Банк» з проханням повернути їй вкладені грошові кошти листом начальника управління з розвитку комунікацій та післяпродажного обслуговування клієнтів департаменту клієнтської підтримки від 28 квітня 2014 року № 05-2104057 їй було роз'яснено, що дія договорів була продовжена на той самий строк в зв'язку із не витребуванням нею сум вкладів після сплину терміну дії строків договорів. Згідно постанови Правління НБУ від 28 березня 2014 року № 172 видача сум обмежена до 15000 грн. на кожну особу, але позивач вважає, що дана постанова НБУ є підзаконним актом та не скасовує норми, передбачені ЦК України. Станом на 24 листопада 2015 року на її рахунках ПАТ «Дельта Банк» маються наступні грошові кошти: згідно договору від 06 січня 2015 року на рахунку НОМЕР_1 обліковується сума коштів у розмірі 36179 доларів США, на рахунку НОМЕР_2 сума коштів у розмірі 227,59 доларів США; згідно договору № 017-03529-021012 на рахунку НОМЕР_3 обліковується сума коштів у розмірі 54871,93 доларів США, на рахунку НОМЕР_4 сума коштів у розмірі 836,40 доларів США. Позивач стверджує, що відповідачем їй було виплачено лише 500 доларів США. Також позивач вважає, що діями відповідача їй спричинена моральна шкода, яка полягає в порушенні її майнових прав, оскільки вона вклала всі свої заощадження у банківські вклади для лікування, тому було порушено її звичний спосіб життя. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 92114,92 доларів США по офіційному курсу НБУ з урахуванням відсотків, передбачених п. 1.4 договорів на момент ухвалення рішення, моральну шкоду в сумі 100000 грн., а також судові витрати покласти на відповідача.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення, відповідно до змісту яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з зазначених у запереченні підстав (а.с.36-40).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на вищезазначені обставини та просила суд позов задовольнити. Проти заперечень відповідача заперечувала та зазначила, що вона розмістила в ПАТ «Дельта Банк» два депозити в доларах на 1 місяць, з яких їй виплатили лише 500 доларів США. На сьогодні банк не ліквідований, знаходиться в стадії ліквідації, та працівники банку обіцяли їй, що повернуть грошові кошти, тому вона підписала кредиторську вимогу. Їй повернуто лише 200000 грн. з фонду гарантування вкладів, більше нічого не повернуто. Стверджує, що захворіла внаслідок невиконання вимог за договорами щодо повернення їй банківських вкладів, потребує термінового лікування за кордоном. Тому просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засідання позов не визнала повністю, та суду пояснила, що між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» було укладено два депозитних договори. Перший депозитний договір було укладено 02 грудня 2014 року на суму вкладу 61304 доларів США строком на 1 місяць, а другий депозитний договір було укладено 06 січня 2015 року на суму вкладу 36179 доларів США строком на 1 місяць. Повернення коштів за договором від 02 грудня 2014 року відбулося шляхом їх перерахування на поточний рахунок позивача, тому зобов'язання банку за цим договором є виконаним. Постановою НБУ № 150 від 02 березня 2015 року ПАТ «Дельта банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Фондом гарантування вкладів позивачеві було сплачено за двома депозитними договорами 200000 грн. За депозитним договором від 06 січня 2015 року позивач не зверталася до банку з заявою про повернення коштів, а тому строк його дії був продовженим. На час запровадження тимчасової адміністрації 02 березня 2015 року договір від 06 січня 2015 року був діючим. Після процедури ліквідації банку позивач зможе отримати свої грошові кошти, які перераховані на її рахунки. Також вказала, що позивач підписала з банком кредиторську вимогу. Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди не визнає відповідно до правової позиції, висловленої у листі Верховного Суду України від 01 квітня 2014 року. У зв»язку з чим просила в задоволені позову відмовити.

Суд, вислухавши в судовому засіданні пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків.

Згідно ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст.57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України,обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

У відповідності до ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

В судовому засіданні встановлено, що 02 грудня 2014 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 9869 банківського вкладу (депозиту) у доларах США, відповідно до умов якого сума вкладу складає 61304 доларів США, строк вкладу по 01 січня 2015 року включно. Відповідно до п. 1.11 договору № 9869 у разі, якщо вкладник не витребує суму вкладу шляхом надання письмової заяви до закінчення операційного дня останнього дня строку дія цього договору вважається продовженою за згодою вкладника на той самий строк на тих же самих умовах (а.с.9).

Також, 06 січня 2015 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 9405 банківського вкладу (депозиту) у доларах США, відповідно до умов якого сума вкладу складає 36179 доларів США, строк вкладу по 05 лютого 2015 року включно. Відповідно до п. 1.11 договору № 9405 у разі, якщо вкладник не витребує суму вкладу шляхом надання письмової заяви до закінчення операційного дня останнього дня строку дія цього договору вважається продовженою за згодою вкладника на той самий строк на тих же самих умовах (а.с.10).

Відповідно до довідки ПАТ «Дельта Банк» від 24 листопада 2015 року вих. № 05-3171191, в ПАТ «Дельта Банк» відкрито наступні рахунки на ім'я ОСОБА_1: НОМЕР_1, НОМЕР_2 згідно банківського вкладу (депозиту) № 9405 від 06 січня 2015 року, станом на 24 листопада 2015 року на рахунку НОМЕР_1 обліковується сума коштів у розмірі 36179,00 доларів США, на рахунку НОМЕР_2 - 227,59 доларів США; НОМЕР_3, НОМЕР_4 згідно договору № 017-03529-021012 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки від 02 жовтня 2012 року, станом на 24 листопада 2015 року на рахунку НОМЕР_3 обліковується сума коштів у розмірі 54871,93 доларів США, на рахунку НОМЕР_4 - 836,40 доларів США (а.с.11).

Таким чином, згідно договору банківського вкладу (депозиту) № 9405 від 06 січня 2015 року, станом на 24 листопада 2015 року на рахунку НОМЕР_1 обліковується сума коштів у розмірі 36179,00 доларів США, тобто на момент віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних та введення тимчасової адміністрації.

Відповідно до виписки по рахунку приватного клієнта № /0312 від 12 березня 2016 року ОСОБА_1 було повернуто кошти по закінченню депозитного договору № 9869 від 02 березня 2015 року в сумі 61304,00 доларів США, сплачено відсотків у сумі 395,53 доларів США шляхом перерахування вказаних коштів на поточний рахунок позивача з використанням платіжної картки НОМЕР_3 (а.с.41-45).

Також в судовому засіданні встановлено, що постановою Національного банку України №150 від 02 березня 2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», відповідно до якого з 03 березня 2015 року в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію.

Таким чином, виниклі правовідносини щодо банківських вкладів в даному випадку регулюються спеціальним законом.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Тобто, як вказувалося вище, в спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Тобто, після запровадження у банку тимчасової адміністрації та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 Закону, та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Частиною 8 статті 91 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора вимоги по зобов'язанням банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Як вказувалося вище, під час дії та закінчення строку депозиту від 06 січня 2015 року, а також заявлення позовних вимог в ПАТ «Дельта Банк» діяла тимчасова адміністрація.

Дана інформація була опублікована на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, була загальновідомою та в силу ч.2 ст. 61 ЦПК України такою, що не потребує доказування.

Отже, починаючи з 03.03.2015 року Банк здійснював свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків.

Тобто для правовідносин, що виникають під час здійснення тимчасової адміністрації у Банку, пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За таких обставин, з урахуванням положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», позивач, як вкладник, міг вимагати задоволення своїх вимог щодо повернення грошових коштів з банківських рахунків виключно в межах процедури ліквідації банку.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України по справі № 6-2001цс15 від 20 січня 2016 року.

Зазначена правова позиція приймається до уваги в практиці Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,а також в практиці апеляційного суду Дніпропетровської області (ухвали від 19 квітня 2016 року в справі № 205/5753/15-ц та від 26 квітня 2016 року в справі № 205/5751/15-ц).

Як встановлено в судовому засіданні, у зв»язку з вищевказаним, 23 червня 2016 року ОСОБА_1 з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було сплачено 200000 грн. (а.с.46).

06 листопада 2015 року позивач звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» з кредиторською вимогою (а.с.12).

Також позивач ОСОБА_1 внесена в реєстр кредиторів за чергою № 4 за договорами № 9405 та № 017-03529-021012 (а.с.48).

Таким чином, в спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах, тому, за результатом аналізу досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення грошових коштів необхідно відмовити.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного.

В листі Верховного Суду України від 01 квітня 2014 року щодо аналізу практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України зазначено, що при застосуванні способу захисту права, передбаченого п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, помилки в основному полягали в поширенні його на випадки, для яких законом відшкодування моральної шкоди не передбачене (на договори оренди, інвестиції, позики, кредиту, банківського вкладу), або у відмови застосуванні відшкодування моральної шкоди, яке передбачено законом, (наприклад, завданої прийняттям нормативно-правового акту).

Тому суд не може взяти до уваги наведені позивачем докази спричинення їй моральної шкоди, зокрема, копії медичних документів щодо стану здоров'я ОСОБА_1 для вирішення питання щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки відсутні винні дії з боку відповідача та не доведено причинний зв»язок між діями відповідача та наслідками на стороні позивача. Крім того, діючим законодавством України не передбачено відшкодування моральної шкоди за договором банківського вкладу, та сторони, укладаючи договори банківських вкладів, не передбачали відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовних вимогах ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в частині стягнення моральної шкоди також необхідно відмовити.

Вирішуючи питання про судові витрати щодо позовних вимог про захист прав споживачів, суд керується положеннями ст.88 ЦПК України та Закону України «Про захист прав споживачів» а також судовою практикою, що склалася з даних питань, та приходить до висновку що судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позовних вимогах ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його проголошення.

Головуючий суддя: І.П. Пономаренко