Провадження № 2/734/545/16 Справа № 734/1417/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 серпня 2016 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Бузунко О.А.

за участю секретаря Галюк Л.В.

у присутності позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

до Козелецького районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням: АДРЕСА_1, власником якого є позивач. ОСОБА_3 з 1995 року вибув з вказаного житлового будинку, тобто відсутній за вказаною адресою понад 6 місяців.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали повністю заявлені позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач в судові засідання не зявлявся, причини його неявки суду невідомі.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1, на підставі Свідоцтва про право власності на жилий будинок від 07.07.1993 року виданого виконкомом Данівської сільської ради; Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Козелецької районної ради № 150 від 17.07.1990 року.

Відповідно до розпорядження Данівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області «Про перейменування вулиць на території Данівської сільської ради» від 20 лютого 2016 року № 06 вулицю М.Городка перейменовано на вулицю Молодіжну.

Згідно з довідкою, виданою Данівською сільською радою Козелецького району Чернігівської області від 05.04.2016 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований з 28.06.1974 року за адресою: АДРЕСА_1, але не проживає за даною адресою (зі слів батьків) з 1995 року.

В судовому засіданні як свідок була допитана ОСОБА_5, яка дала показання, що вона є дружиною позивача, а відповідач є його сином від першого шлюбу. З другого класу відповідач проживав з нею та позивачем за спірною адресою, проте після того як пішов до армії фактично припинив проживати в будинку. Після армії він пішов працювати, а потім потрапив до тюрми, де і одружився. Після звільнення з місць позбавлення волі він з дружиною проживав в місті Кіровограді, проте потім з нею розлучився. Як їй відомо, після цього він ще укладав шлюб з іншою жінкою. Його діти - син та донька - підтримують стосунки з нею та позивачем по справі, проте відповідач ніяких стосунків не підтримує. Де він проживає наразі, їй невідомо, оскільки будь-який зв'язок з ним відсутній. Фактично свідок підтвердив, що відповідач не проживає за спірною адресою з 1990-х років.

Свідок ОСОБА_6 дала суду показання, що вона є сусідкою позивача з 1997 року і за весь цей період вона жодного разу не бачила відповідача в будинку; речей своїх в ньому він не зберігає.

Свідок ОСОБА_7 дала суду показання, що вона також є сусідкою позивача по вулиці з 2000 року, до цього вона проживала на сусідній вулиці. По суті спору свідок пояснила, що після того як відповідач пішов до армії, вона його в спірному будинку не бачила.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону; член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Ст. 72 ЖК УРСР встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщення, підлягають задоволенню, оскільки відповідач відсутній понад встановлені строки в спірному будинку без поважних причин.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 405 ЦК України, ст.ст. 15, 60, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням: житловим будинком АДРЕСА_1

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Козелецького районного суду

Чернігівської області О.А. Бузунко

Повний текст рішення складений 16 серпня 2016 року.