Справа №694/1243/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2016 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області

в складі: головуючої судді Гончаренко Т.В.

при секретарі Блискавці А.С. з участю: відповідача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника Звенигородського міськрайонного відділу ДВС ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Звенигородського районного суду заяву відповідача ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Будищенська сільська рада Звенигородського району про визнання заповіту недійсним,-

в с т а н о в и в:

заявниця (відповідач) ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про розтрочку виконання рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 16 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Будищенська сільська рада Звенигородського району про визнання заповіту недійсним,а саме просить суд розстрочити виконання вищевказаного рішення щодо стягнення з неї загальної суми 5169,60 грн. рівними частинами в сумі 200 грн.,щомісячно,періодом на 26 місяців з дня постановлення відповідної ухвали суду,мотивуючи тим,що вона визнає за собою суму боргу в розмірі 5169,60 грн. перед ОСОБА_2 в рахунок відшкодування йому судових витрат по справі та в подальшому має намір добровільно здійснювати погашення суми боргу. Проте, в силу несприятливої фінансової ситуації, яка повязана із тяжкою хворобою перенесеною 10.09.2015 року та ряду інших хронічних захворювань, що є безробітною, пенсіонеркою по віку та інвалідом другої групи, яка потребує постійного лікування, значна частина доходів витрачається на придбання ліків,а дохід складає 1640 грн.,що підтверджується довідкою з пенсійного фонду. Власного житла у неї немає, а також відсутній транспортний засіб, а в зв»язку з тим, що її вже 64 роки і за станом здоров»я вона не може працювати та отримувати інший дохід.

В судовому засіданні заявниця (відповідач) ОСОБА_1 підтримала заяву та просила суд її задовільнити в повному об»ємі з підстав зазначених у заяві.

Позивач ОСОБА_2 заперечує проти задоволення даної заяви та погоджується на розстрочку виконання даного рішення суду в частині стягнення судових витрат в сумі 5169,60 грн. шляхом стягнення з ОСОБА_1 по 500 грн. кожного місяця на його користь, а не по 200 грн., як просить відповідач.

Представник Звенигородського міськрайонного відділу ДВС ОСОБА_3 заперечує проти задоволення даної заяви, а саме стягнення рівними частинами в сумі 200 грн. щомісячно, періодом на 26 місяців з дня постановлення ухвали суду по повного погашення суми 5169,60 грн., оскільки це суперечить вимогам ст. 68 закону України "Про виконавче провадження" стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати, а відповідно до ст.70 даного закону розмір відрахувань у даному випадку із пенсії відповідача становить 20 %,тобто, якщо пенсія становить 1640,26 коп., то 20 % становить 328 грн.05 коп., а не 200 грн, як зазначє відповідач.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 16.02.2016 року стягнуто з відповідача ОСОБА_1А на користь позивача ОСОБА_2 судові витрати в сумі 5169 грн.60 коп.

Вказане рішення набрало законної сили та перебуває на виконанні у Звенигородському міськрайонному відділі ДВС з 18.05.2016 року,що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження.

13.05.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розстрочку виконання вказаного рішення суду, тобто ще до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

За змістом наведеної норми закону розстрочка виконання судового рішення допускається лише у виняткових випадках, за наявності особливого характеру обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Такі ж роз'яснення містяться в пункті 10 Постанови Верховного Суду України №14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження".

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Проте у порушення вказаної норми у заяві про розстрочку виконання рішення суду заявницею не наведено обставин, які мають характер особливих або виняткових обставин, не надано жодних доказів на підтвердження складного збігу обставин чи наявності такого майнового стану, який би давав підстави для розстрочки виконання рішення суду відповідно до ст. 373 ЦПК України.

Обставини, на які посилається заявниця, як на підставу надання розстрочки (тяжке матеріальне становище,пенсіонерка по віку та по хворобі,так як потребує постійного вживання ліків), не свідчать про наявність виключних підстав, що є необхідною умовою для розстрочки виконання рішення суду.

Заявницею не надано доказів, які вона несе витрати на придбання ліків,як зазначено в заяві.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що наведені заявницею обставини не відзначаються яким-небудь особливим характером, який вказував би на їх винятковість, а отже не можуть вважатися в розумінні положень ст. 373 ЦПК України належними та достатніми підставами для розстрочки виконання вищевказаного рішення суду, а тому в задоволенні заяви в частині розстрочки виконання рішення слід відмовити. На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.209-210, 373 ЦПК України,суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області протягом п'яти днів з дня її проголошення через Звенигородський районний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Звенигородського районного суду Т.В. Гончаренко