провадження № 2/760/149/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2016 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, ухвалив таке рішення.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

02.11.2015 позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей:ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі по 1 000 грн. на кожну дитину щомісячно, з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття, з індексацією відповідно до закону.

Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 21.11.2003 сторони уклали шлюб, який відповідно до рішення Обухівського районного суду Київської області від 18.06.2014 було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після розірвання шлюбу, відповідач не проявляє належної уваги до виховання дітей, не цікавиться їх розвитком, станом здоров'я і рівнем матеріального забезпечення. Позивач зазначила, що неодноразово зверталася до відповідача з проханням надати матеріальну допомогу, але він не реагує на її прохання та звернення, а тому вона вимушена звернутися до суду з цим позовом.

У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував частково.

Обгрунтовуючи свої заперечення зазначив, що відповідач на даний час має скрутне матеріальне становище, а тому не має можливості сплачувати аліменти у розмірі, який просить стягувати з нього позивач.

Однак зауважив, що ОСОБА_3 не заперечує сплачувати аліменти у меншому розмірі та просив суд ухвалити рішення, відповідно до якого стягувати з нього аліменти на утримання дітей у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який визначений Законом «Про Державний бюджет на 2016 рік», щомісячно до досягнення старшим сином повноліття.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1. У свідоцтві про народження НОМЕР_3, виданому Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області 24.01.2006, батьком дитини зазначено ОСОБА_3, а матір'ю - ОСОБА_1 (а.с. 4).

ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2. У свідоцтві про народження НОМЕР_4, виданому Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області 28.11.2006, батьком дитини зазначено ОСОБА_3, а матір'ю - ОСОБА_1 (а.с. 5).

ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3. У свідоцтві про народження НОМЕР_5, виданому Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області 16.03.2010, батьком дитини зазначено ОСОБА_3, а матір'ю - ОСОБА_1 (а.с. 6).

Відповідно до рішення Обухівського районного суду Київської області від 18.06.2014 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано. (а.с. 11).

Згідно з довідкою форми №3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» структурний підрозділ «ЖЕД № 906» від 28.10.2015 № 5250 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 з 16.09.2014, ОСОБА_5 з 16.09.2014, ОСОБА_4 з 16.09.2014 та ОСОБА_6 з 16.09.2014 (а. с. 9).

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково з таких підстав.

Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, закріплено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27).

Обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладений на батьків відповідно до статті 180 СК.

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зобов'язані матеріально забезпечувати своїх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Відповідно до частини першої статті 12 Закону «Про охорону дитинства» Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частина перша статті 181 СК передбачає, що «способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними».

Відповідно до частини першої статті 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень статті 183 СК розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частина перша статті 184 СК передбачає, що «якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд погоджується із доводами позивача, що її доходи недостатні для утримання дітей, а відповідач зобов'язаний законом надавати матеріальну допомогу.

Однак, вирішуючи спір по суті, суд має врахувати не лише інтереси позивача, а й права та свободи інших осіб, зокрема відповідача, які можуть бути порушені при задоволенні позовних вимог.

Суд на підставі пояснень представника відповідача встановив, що відповідач на даний час має скрутне матеріальне становище, але він погоджується сплачувати аліменти на утримання своїх дітей у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який визначений Законом «Про Державний бюджет на 2016 рік».

Крім цього, представник відповідача звертав увагу суду, що двоє дітей сторін на разі проживають з батьками позивача, а тому фактично перебувають на їх утриманні.

Аналіз вищенаведеного підводить суд до висновку, що сплата аліментів на утримання свої дітей у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, поставить відповідача у тяжке матеріальне становище.

Таким чином враховуючи те, що відповідач зобов'язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя, беручи до уваги положення закону та обставини справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання своїх дітей у розмірі по 600 грн. на кожну дитину з урахуванням індексації суми аліментів відповідно до закону, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина перша статті 191 СК визначає, що «аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову».

Таким чином, стягнення аліментів належить присудити з дня пред'явлення позову, тобто з 02.11.2015.

За подання позову про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Керуючись Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Україною 27.02.1991, а набула чинності для України 27.09.1991, Законом України «Про охорону дитинства», статтями 180, 181, 182, 183, 184, 191 СК, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, місце реєстрації: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_5, місце реєстрації: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2), аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, у розмірі по 600 грн. (шістсот гривень) на кожну дитину з урахуванням індексації суми аліментів відповідно до закону, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 листопада 2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, місце реєстрації: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь держави 487,20 грн. судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко