АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 643/1597/15-ц Головуючий суддя І інстанції Харченко А. М.
Провадження № 22-ц/790/3251/16 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: «інші справи»
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Трішкової І.Ю., Котелевець А.В.,

за участю секретаря: Новокщонової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про зобовязання державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області повернути певне майно, -

встановила:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в обґрунтування якої зазначив, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2014 року було частково задоволено позов ОСОБА_4, ухвалено виселити його та ОСОБА_3 з квартири № 11 в будинку № 46 «В» по вул. Командарма Уборевича в м. Харкові., Незважаючи на те, що 16 грудня 2014 року ним було подано апеляційну скаргу на вказане рішення, 06 січня 2015 року старшим державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (після реорганізації - Московський відділ державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (Московський ВДВС м. Харкова) ОСОБА_5 за відсутності боржників виконавчого провадження та без належного їх повідомлення про час виконавчих дій, було здійснено примусове входження до вищевказаної квартири. Посилаючись на те, що у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішення про виселення державним виконавцем не було здійснено опис майна та не передано його на зберігання боржникам, ОСОБА_2 просив зобовязати державного виконавця повернути належне йому майно, а уразі його відсутності - відшкодувати вартість цього майна в сумі 17 000 грн., а також стягнути на відшкодування завданої йому моральної шкоди 17 000 грн.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 22 травня 2015 року у відкритті провадження у справі в частині відшкодування вартості майна та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2016 року у задоволенні скарги в частині зобовязання державного виконавця Московського ВДВС м. Харкова повернути майно відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що дії державного виконавця Московського ВДВС м. Харкова, вчинені ним під час виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2014 року про виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири № 11 в будинку № 46 «В» по вул. Командарма Уборевича в м. Харкові, відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», неправомірних дій (бездіяльності) державним виконавцем не допущено, а тому відсутні підстави для задоволення скарги.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 06 жовтня 2014 року Московським районним судом м. Харкова ухвалено рішення про виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири № 11 в будинку № 46 «В» по вул. Командарма Уборевича в м. Харкові.

09 грудня 2014 року стягувачу ОСОБА_4 було видано виконавчі листи за вказаним судовим рішенням № 2027/17982/12, які наступного дня предявлено ним для виконання до Московського ВДВС м. Харкова.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (Закон N 606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону N 606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено,

своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Постановами від 11 грудня 2014 року державним виконавцем Московського ВДВС м. Харкова було відкрито виконавче провадження № 45822308 та № 45822151, боржникам встановлено строк до 25 грудня 2014 року для самостійного виконання рішення суду.

12 грудня 2014 року постанови про відкриття виконавчого провадження були направлені державним виконавцем рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням на адресу боржників та повідомлено останніх про те, що примусове виконання рішення призначено на 06 січня 2015 року о 10-00 год.

Вказані постанови отримані боржниками 18 грудня 2014 року, рішення суду про виселення у наданий для цього державним виконавцем строк ними самостійно не виконано.

Відповідно до ч.ч. 2 - 6 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виконує його примусово. Державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника про день і час примусового виселення. Боржник вважається повідомленим про примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи за іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час виселення, під час виконання рішення не є перешкодою для виконання рішення. Виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Виселення здійснюється у присутності понятих за сприянням органів внутрішніх справ з обов'язковим описом майна державним виконавцем. Один примірник акта опису майна вручається під розписку боржнику. За необхідності державний виконавець в установленому законом порядку забезпечує зберігання майна боржника з покладенням пов'язаних з цим витрат на боржника. У разі якщо виконання рішення здійснюється за відсутності осіб, які підлягають виселенню, державний виконавець зобов'язаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання особі, визначеній державним виконавцем.

У звязку із невиконання боржниками рішення суду в добровільному порядку 06 січня 2015 року, о 10 год. 42 хв., в присутності дільничного інспектора міліції Московського РВ ХМУ ГУМВС України у Харківській області, за участю понятих і стягувача, шляхом демонтажу дверних замків державним виконавцем було здійснено примусове входження до квартири № 11 в будинку № 46 «В» по вул. Командарма Уборевича в м. Харкові, складено акт опису майна за ВП № 45822308; № 45822151.

О 12 год. 07 хв. до квартири зявилася боржник ОСОБА_3, якій у повному обсязі було передано описане майно, про що складено відповідний акт, від підписання якого вона відмовилась.

Постановами державного виконавця від 06 січня 2015 року виконавчі провадження № 45822308 та №45822151 закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Жодних доказів на підтвердження того, що державний виконавець був повідомлений про прийняття апеляційним судом Харківської області апеляційної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2014 року, заявником не надано.

Отже, встановивши, що майно, про повернення якого поставлено питання у скарзі, було передано державним виконавцем Московського ВДВС м. Харкова боржнику ОСОБА_3 за актом від 06 січня 2015 року, та що під час виконання вищевказаного судового рішення діями (бездіяльністю) державного виконавця не було порушено права та свободи ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення скарги.

Оскільки судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді