У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

суддів: Ковальчук Н.М., Бондаренко Н.В.,

секретаря судового засідання Демчук Ю.Ю.,

за участю:

позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Рівненської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 30 травня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на частку у сумісно нажитому майні, стягнення грошової компенсації.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, що з'явились у судове засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 30 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач вважає рішення суду першої інстанції незаконним, з неправильним встановленням обставин, що мають значення для справи.

Зазначає, що суд дав неправильну оцінку показам свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які свідчили про те, що сторони разом проживали та торгували на базарі, в рішенні покладається лише на покази свідків відповідачки, які дали невпевнені та суперечливі покази.

Звертає увагу, що суд не виділив покази кожного свідка відповідача окремо, а узагальнив надану ними інформацію, хоча свідчення ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 підтверджували факт спільного проживання та допомоги позивача в торгівлі відповідачці на ринку.

Стверджує, що відповідачкою не надано жодного доказу, який би вказував на те, що позивач проживав не за місцем реєстрації, вони проживали як сім'я в квартирі саме по місцю реєстрації, торгували на базарі, ходили до друзів у гості, друзі приходили до них, а тому їхні відносини відповідають вимогам ст.74 СК України.

Посилаючись на норми ст.62 СК України доводить, що внаслідок його трудових затрат вартість спірної квартири істотно збільшилась.

За викладених обставин просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення скасувати, ухвалити нове по суті позовних вимог.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 03 червня 2003 року ОСОБА_3 придбала за договором купівлі-продажу квартиру №11 в м. Дубно по вул. Семидубській, 5 Рівненської області та 21 червня 2003 року зареєструвала на себе право власності у встановленому законом порядку.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, який відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 не доведено позовні вимоги в частині встановлення факту проживання однією сім'єю із ОСОБА_3, то позовні вимоги про визнання за ним права спільної сумісної власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, стягнення з відповідачки на його користь грошової компенсації за належну йому 1/2 частку вказаної квартири є безпідставними і не підлягають до задоволення.

Доводами апеляційної скарги не спростовано висновок місцевого суду, що позивач та відповідач не вели спільного господарства, а посилання на покази свідків за відсутності належних та допустимих доказів не може свідчити про обґрунтованість позовних вимог, як в частині проживання однією сім'єю так і визнання права власності на частину квартири, що належить відповідачці.

Не доведено доводами апеляційної скарги також та обставина, що позивач своїми трудовими затратами істотно збільшив вартість спірної квартири.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено без порушень норм матеріального і процесуального права, судом з'ясовано обставини, що мають значення для справи, в повній мірі, апеляційна скарга не містить посилань на закон, з порушенням якого ухвалено рішення, та не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317,324,325 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 30 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий Ю.М. Рожин

Судді Н.М. Ковальчук

Н.В. Бондаренко