Справа № 2/489/2027/2016
У Х В А Л А

22 липня 2016 р. м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва - Тихонова Н.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів (визнання кредитного договору недійсним),

В С Т А Н О В И В:

В липні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів (визнання кредитного договору недійсним).

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, в порядку, встановленому ЦПК України, в т. ч. шляхом предявлення позову, форма і зміст якого повинні відповідати вимогам ст. ст. 119, 120 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка посилається на ЗУ "Про захист прав споживачів" як на підставу несплати судового збору.

Між тим саме Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

01 вересня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 483-VIII від 22 травня 2015 року, відповідно до якого було внесено зміни до Закону України «Про судовий збір», відповідно до яких статтю 5 вказаного Закону викладено в новій редакції, а положення щодо звільнення споживачів від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав - виключено.

Раніше п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI передбачав, що споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням ії прав, - звільняються від сплати судового збору. Проте Законом України від 22 травня 2015 року №484-VIІ, який набрав чинності 1 вересня 2015 року, внесено зміни до Закону №3674-VI та викладено статтю 5 цього закону у новій редакції, якою вже не передбачено звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду 12.07.2016 р., тобто на час чинності ст. 5 Закону №3674-VI у новій редакції.

Отже на момент звернення з позовом правило ч. 3 ст. 22 ЗУ "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991, яким було передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, вже не діяло з часу набуття чинності Закону № 3674-VI у новій редакції, оскільки у разі існування колізії діє норма, яка прийнята пізніше.

На відсутність підстав для звільнення споживачів від сплати судового збору орієнтував Верховний Суд України в ухвалах від 06 і 14 січня, 09 лютого та 18 березня 2016 року.

У відповідності до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з абз. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551 грн. 20 коп.

В порушення вищезазначених положень закону позивачкою не надано доказів оплати судового збору. Відповідно позивачці необхідно сплатити судовий збір в розмірі 551 грн. 60 коп. та надати докази про його оплату до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин суддя дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачці строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 119, 121 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів (визнання кредитного договору недійсним) - залишити без руху.

Надати позивачці строк, терміном пять днів з дня отримання копії ухвали, для усунення зазначених недоліків.

У разі не виконання вимог ухвали в установлений судом строк заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: