У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Сидоренко І.О.

при секретарі Рудь Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі нерухомого майна, що знаходиться у приватній спільній частковій власності, визнання права приватної власності на будівлю.

Позивач просить суд забезпечити позов шляхом заборонити використання відповідачем ОСОБА_2 у підприємницькій діяльності, нежитлової будівлі кафе-бару вечірнього, розташованого за адресою: Словянський район Донецька область смт. Билбасівка вул. Шкільна б.1, до розподілу нежитлової будівлі між співвласниками та вирішення справи по суті.

В своїй заяві про забезпечення позову позивач зазначає, що йому на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 14.12.2013 року, реєстрованому за № 1246, виданому Другою Словянською ДНК, належить 1/2 частка нежитлової будівлі кафе-бару вечірнього розташованого за адресою: Словянський район Донецька область смт. Билбасівка вул. Шкільна б.1. Вказана будівля належить йому на праві спільної часткової власності у рівних частках, без визначення які відокремлені приміщення, господарські будівлі та споруди відносяться безпосередньо до частки співвласника, а які залишаються у спільному користуванні. Порядок користування зазначеною будівлею не встановлено, договорів оренди стосовно використання співвласником у підприємницькій діяльності належної йому 1/2 частки приміщень, господарських будівель та споруд не укладено.

Враховуючи, що на даний час відповідач по справі ОСОБА_2, використовує у підприємницькій діяльності та отримує прибуток за використання всієї будівлі кафе-бару вечірнього, від укладання та нотаріального посвідчення договорів щодо розподілу будівлі або оренди належної йому частки ухиляється, за користування належною йому частки будівлі грошових коштів не сплачує чим порушує його права як власника 1/2 частки будівлі.

Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір з приводу виділу частки в натурі нерухомого майна, що знаходиться у приватній спільній частковій власності, визнання права приватної власності на будівлю, у звязку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Згідно ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до вимог статті 151 ЦПК України, клопотання до суду про забезпечення позову оформлюється відповідною заявою, в якій зазначається: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, які необхідні для забезпечення позову.

Крім того, відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонам дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обовязку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору на зберігання іншим особам.

Згідно довідки комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» м. Словянська № 934-3/0.45/01 від 19.04.2016 року, право власності на нежитлову будівлю кафе-бару вечірнього, розташовану в смт. Билбасівка Слов'янського району по вул. Шкільній, 1, станом на 01.01.2013 року зареєстроване: 1/2 за ОСОБА_3, 1/2 за ОСОБА_2.

Відповідно до Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 36095695 від 14.12.2013 року, спадкоємцем 1/2 нежитлової будівлі кафе-бару вечірнього, розташованого за адресою: Донецька область, Слов'янський район смт. Билбасівка вул. Шкільна, 1, після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_3 СвятослвМиколайович.

З матеріалів справи на даній стадії цивільного процесу суд не вбачає, що існує загроза подальшого невиконання рішення або утруднення його виконання у випадку винесення його на користь позивача внаслідок використання відповідачем у підприємницькій діяльності нежитлової будівлі кафе-бару вечірнього, оскільки само по собі здійснення підприємницької діяльності відповідачем не є предметом спору по даній справі; не доказано, що відповідач в подальшому буде ухилятись від виконання такого рішення суду. Також, позивачем не надано доказів того, що відповідач будівлю кафе-бару вечірнього використовує у підприємницькій діяльності та отримує прибуток за його використання.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. З сенсу цієї норми закону вбачається, що після усунення недоліків та оформлення заяви про забезпечення позову належним чином, позивач в подальшому не позбавлений права звернутися до суду з аналогічною заявою.

Таким чином, позивач не надав доказів порушення відповідачем його права як власника 1/2 частки будівлі, що призведе до безперспективності виконання рішення суду, а також те, що відповідач використовує будівлю кафе-бару вечірнього у підприємницькій діяльності та отримує прибуток за його використання, у звязку з чим суд не має достатніх підстав для задоволення даної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року,суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_4