Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №317/155/15 Головуючий у 1 інстанції Яркіна С.В.
Провадження № 22-ц/778/1120/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Дзярука М.П.,

Суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

за участі секретаря: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі відділення «Дніпропетровська регіональна дирекція» про визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «ВТБ Банк» в особі відділення «Дніпропетровська регіональна дирекція» про визнання договору недійсним.

В позові зазначав, що 08.08.2008р. між ним та відповідачем був укладений кредитний договір №R521.8/11-80, відповідно до якого з метою придбання автомобіля NISSAN TIIDA, банк надав Позичальнику кредит в сумі 18 450 доларів США строком на сім років.

За умовами п.п. 1.1 Кредитного договору Відповідач надав Позивачу грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума та валюти кредиту 18450,00 (вісімнадцять тисяч чотириста пятдесят) доларів США; проценти за користування кредитом 13,5% (тринадцять цілих пять десятих відсотків) річних. Строк кредитування 7 (сім) років до 07.08.2015року включно.

Вважає кредитний договір від 08.08.2008р. недійсним в порядку ст.230 ЦК України, оскільки всупереч ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» перед укладанням договору, ні протягом його дії, відповідач не повідомив позивача в письмовий або усній формі щодо наявних форм кредитування з коротким описом відмінностей між ними, тип відсоткової ставки; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, повязаних з одержанням кредиту, з обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати страхування, юридичне оформлення тощо); варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які позивач має право, відомості про те, від кого позивач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

В кредитному договорі не вказано детального розпису сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача; не попереджено позивача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за ним несе споживач, що в розумінні ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів» є також введенням позичальника в оману.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним.

Оскільки укладаючи кредитний договір позичальник не був ознайомлений з усією необхідною інформацією (в тому числі з вини Банку), яка зазвичай потрібна для прийняття свідомого і обміркованого рішення щодо укладення кредитного договору, скориставшись своїми перевагами та довірою з боку позичальника Банк, не надавши йому необхідної інформації про договір, що укладається, спонукав його до укладення договору на невигідних умовах.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.21 ЗУ «Про захист прав споживачів» вважає, що був порушений принцип рівності сторін у договорі, тому у відповідності до ст.215 ЦК України, вважає укладений кредитний договір, в зв'язку з недодержанням в момент вчинення правочину вимог, які встановлені ч.1 ч.3,ч.5,ч.6 ст. 203 ЦК України недійсним, та просив суд визнати його таким.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 17 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним заочним рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість, незаконність, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, під час ухвалення рішення суд у числі інших вирішує також питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку судом першої інстанції ці вимоги закону виконано у повному обсязі.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні кредитного договору між сторонами були виконані всі умови, передбачені законодавством для його дійсності.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім того ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. А згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що 8 серпня 2008 року між ВАТ «ВТБ Банк» (надалі Публічним акціонерним товариство «ВТВ Банк») та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №R521.8/11-80. Кредитний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими на це посадовими особами Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк та особисто ОСОБА_3 Відповідно до даного договору, сторони погодили, що: предметом договору є надання банком позичальнику грошових коштів в порядку та на умовах, зазначених в цьому договорі, позичальник зобов'язувався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням (споживчі потреби), повернути банку кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені цим договором.

Позивач звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів та про визнання недійсним кредитного договору.

Підставами для визнання недійсним укладеного між сторонами кредитного договору позивач зазначив порушення з боку відповідача вимоги Закон України «Про захист прав споживачів» та вимоги Національного банку України щодо споживчого кредитування (постанова НБУ № 168, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України за №541/13808 25.05.2007 року).

Частинами 1, 2 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів (в редакції, що діяла на момент укладення оспорюваного договору), встановлено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого, кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів , договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством. Перед укладенням сторонами кредитного договору, банк у письмовій формі надав позивачу у повному обсязі усю необхідну інформацію, передбачену ч. ч. 2, 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». При укладені спірного договору сторони узгодили всі його істотні умови, в договорі зазначені: мета надання кредиту та форма його забезпечення, сума кредиту, строк кредитування, процентна ставка, спосіб повернення кредиту та процентів, дата списання банком платежів, рахунок для сплати платежів, комісійна винагорода, порядок нарахування салати процентів за користування кредитом та повернення кредиту, права та обов`язки сторін, запевнення та гарантії, відповідальність сторін, порядок вирішення спорів.

Позивач особистим підписом засвідчив, що він перед укладенням кредитного договору письмово ознайомлений з інформацією про умови кредитування та умови договорів забезпечення, а також про орієнтовну сукупну вартість всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту, укладенням цього договору, чим підтвердив свою згоду із зазначеними діючими умовами ( п. 2.3 кредитного договору). Виконання Банком зазначених умов підтверджено позивачем, який особисто підписав кредитний договір, чим засвідчив отримання вищевказаної інформації та те, що він погодився з умовами договору. На момент укладення кредитного договору позивач не навів жодних зауважень щодо змісту цього правочину, протягом тривалого часу виконував свої обов'язки за договором по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом. Вся інформація щодо істотних умов кредитного договору міститься в тексті підписаного сторонами договору, ця інформація є чіткою і зрозумілою. Будь-яку іншу інформацію щодо форм кредитування та відмінностей між ними позивач мав можливість отримати до підписання договору або відмовитись від підписання договору у разі ненадання йому такої інформації, або ж неможливості ознайомитись із інформацією.

Колегія суддів зазначає, що зміст кредитного договору, укладений між сторонами, не суперечить положенням законодавства України, а тому правових підстав для визнання його недійсним немає. Спірний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови; відповідач надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у додатках до договору споживчого кредиту: графік повернення кредиту і сплату процентів та розрахунок вартості супутніх послуг та розрахунок орієнтовної сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, які підписані позивачем, міститься повна інформація стосовно умов кредитування.

Колегія суддів зазначає, що позивачем не доведено факту його омани банком, оскільки він повною мірою був ознайомлений з істотними умовами спірного договору без будь-яких обмежень з боку відповідача. Не розуміння позичальником умов кредитного договору або неможливість їх оцінити в сукупності, щодо витрат на його обслуговування та удорожчання, не є обманом зі сторони банку.

Аналізуючи вищезазначене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права, і нема жодних підстав для його скасування чи змінення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому не можуть бути прийняті до уваги, як значимі, апеляційну скаргу слід відхилити і залишити рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 31-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17 грудня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: