№621/1536/16-ц
РІШЕННЯ

іменем України

15 серпня 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Вельможної І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Акулової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зміїв цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, територіальної громади в особі виконавчого комітету Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в:

01 серпня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько ОСОБА_3 Після смерті останнього відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1. На час смерті батько проживав та був зареєстрований за вищезазначеною адресою. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є вона та її мати (дружина померлого) ОСОБА_2, яка у встановлений законодавством термін відмовилася від прийняття спадщини на користь доньки. Однак, у зв'язку з тим, що у 1990 році замість старого було збудовано новий будинок, але право власності на нього належним чином не оформлено, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину.

В судове засідання позивач ОСОБА_4 не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами, вказала, що на задоволенні позову наполягає.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, просила розгляд справи проводити за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами.

Представник відповідача територіальної громади в особі виконавчого комітету Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області у судове засідання не з'явився, надали заяву, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечували.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України справу розглянуто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідив надані судові докази, суд дійшов до наступного.

Родинний зв'язок між померлим та позивачем ОСОБА_4 підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, відповідно до якого батьками ОСОБА_4, вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 12)

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_4 .(а.с. 13)

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с. 14)

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5, виданого Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_4. (а.с. 15)

Батько позивача - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6. (а.с. 7)

Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина у виді житлового будинку АДРЕСА_1.

З довідки №2714, виданої 15 березня 2016 року КП «Зміївське БТІ», вбачається, що згідно архівних матеріалів житловий будинок АДРЕСА_1 належав в цілому ОСОБА_3 на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого виконкомом Тимченківської сільської ради народних депутатів 28.03.1989 року, р-р № 30. Взамін старого будинку в 1990 році був збудований новий житловий будинок з надвірними будівлями, але право власності на нього, станом на 31.12.2012 року, належним чином не оформлено. (а.с. 8)

Технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 видано на ім'я ОСОБА_3

Згідно довідки за №385 від 11.08.2016 року, виданої Тимченківською сільською радою Зміївського району Харківської області, ОСОБА_3 з 1998 року і по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований і постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1. Крім нього, у період на день смерті і по теперішній час у будинку за вказаною адресою більше ніхто не зареєстрований і не проживає, у тім числі малолітні та неповнолітні діти.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Як роз'яснив Пленуму Верховного Суду України у постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

З аналізу досліджених доказів, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_4 є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після померлого батька ОСОБА_3, інші спадкоємці, а саме дружина померлого ОСОБА_2 відмовилася від спадщини на користь доньки - ОСОБА_4, що підтверджується заявою, посвідченою приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області. (а.с. 11)

Таким чином, судом встановлено, що єдина зі спадкоємців, яка прийняла спадщину після померлого батька є ОСОБА_4 З огляду на відсутність документів, що підтверджують реєстрацію права власності померлого на нерухоме майно, позивач позбавлена можливості оформити свої права у поза судовому порядку.

З аналізу доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач має право на будинок, що належав померлому ОСОБА_4, а відповідно позовні вимоги ОСОБА_4 є обґрунтованими, відповідають вимогам закону, на підставі чого суд дійшов висновку про можливість їх задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 1216, 1218, 1233, 1235, 1244 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212-218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2, територіальної громади в особі виконавчого комітету Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права власності житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок № 20 з надвірними будівлями по вул. Садовій в с. Островерхівка Зміївського району Харківської області, у порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 батька - ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: