Справа № 699/205/16-ц
Номер провадження 2/699/182/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

22.08.2016 року м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Кіхтенко Н.І.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши заочно, у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3, Стеблівська селищна рада, про виселення,

суд

ВСТАНОВИВ:

31.03.2016 до суду надійшла вказана позовна заява, яка була уточнена позивачем і в якій позивач остаточно просив суд ухвалити рішення та виселити відповідача ОСОБА_2, який зареєстрований та/або проживає у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому по вул. Чапаєва, 22, у смт. Стеблів Корсунь-Шевченківського району Черкаської області.

Ухвалою від 14.07.2016 суд залучив в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Стеблівську селищну раду та власника будинку - ОСОБА_3

Свій позов позивач мотивує тим, що між ним та ОСОБА_3 08.06.2007 було укладено кредитний договір № CSK0GA00000182. Відповідно до п.7.1. вказаного кредитного договору позивач зобовязався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 111 250, 00 грн. строком до 08.06.2017, а відповідач зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором був укладений договір іпотеки житлового будинку, розташованого за адресою: Черкаська область, Корсунь-Шевченківський район, смт. Стеблів, вул. Чапаєва, 22, який ОСОБА_3 отримала у спадщину.

19.11.2010 судом, у звязку із невиконанням ОСОБА_3 умов кредитного договору, ухвалено рішення про звернення стягнення на вказаний предмет іпотеки. Враховуючи те, що продажу будинку може перешкоджати реєстрація в ньому відповідача, який добровільно виписуватися не бажає, позивач звернувся до суду з даним уточненим позовом.

У судове засідання представник позивача не зявився, у позові не заперечував проти розгляду справи без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча двічі був вчасно і належно повідомлений за місцем реєстрації, та за вказаною позивачем адресою, судовими повістками про день, час та місце слухання справи, тобто в порядку, передбаченому ч.5 ст.74 ЦПК України, яка вказує, що повістка направляється за зареєстрованим місцем проживання чи перебування фізичної особи і у разі відсутності особи за такою адресою, вважається що судовий виклик вручений належним чином.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання також у судове засідання не зявилася, хоча була належно і вчасно повідомлена про день, час та місце слухання справи, що не позбавляє суд права на розгляд справи у її відсутність.

Представник третьої особи - Стеблівської селищної ради в судове засідання не зявився, до суду, за підписом селищного голови до суду направлено заяву про слухання справи у відсутність представника селищної ради, а ухвалення рішення залишено на розсуд суду.

Враховуючи викладене, та оскільки відповідач не направив заяви про відкладення слухання справи у його відсутність, дана справа слухається у відсутність сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч.2 ст.197 ЦПК України), бо відсутні сторони і суд ухвалює заочне рішення, про що позивач не заперечував у своїй позовній заяві.

Суд вивчивши письмові докази, вважає, що у задоволенні уточненого позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а тому суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог і прийшов до висновку про відмову у задоволенні уточненого позову.

У судовому засіданні встановлено, що між позивачем та ОСОБА_3 08.06.2007 було укладено кредитний договір № CSK0GA00000182, відповідно до п.7.1. якого позивач зобовязався надати ОСОБА_3 кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 111 250, 00 грн. строком до 08.06.2017, а ОСОБА_3 зобовязувалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с.6-8).

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором було укладено договір іпотеки № СSК0GА00000182 (надалі - Договір іпотеки). Згідно п.35.3 Договору іпотеки ОСОБА_3 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 74,50 кв.м, житловою площею 48,70 кв.м, який розташований за адресою: Черкаська область, Корсунь Шевченківський район, смт.Стеблів, вул. Чапаєва, буд. 22, та в якому, крім неї, також зареєстрований відповідач (а.с.9-11).

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 19.11.2010 у справі № 2-730/10 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, тобто відповідача, про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 74,50 кв.м, житловою площею 48,70 кв.м, який розташований за адресою: Черкаська область, Корсунь Шевченківський район, смт.Стеблів вул. Чапаєва, буд. 22, шляхом його продажу ПАТ КБ ПриватБанк з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності і наданням ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та відмовлено у виселенні як ОСОБА_3 так і ОСОБА_2,як чоловіка ОСОБА_3, з даного будинку у звязку з відсутністю житла? у яке б вони могли бути виселені, так як належне ОСОБА_3 житло придбане не за кредитні кошти Вказане рішення набрало законної сили 29.11.2010 року (а.с.12, 65-67).

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 27.01.2015 було частково задоволено позов ПАТ КБ « ПриватБанк» до ОСОБА_3 про виселення її та інших осіб з вказаного будинку і виселено відповідача ОСОБА_3 з вказаного будинку, а у іншій частині позовних вимог відмовлено, так як банком у позові не було зазначено другим відповідачем ОСОБА_2 (а.с. 64).

А тому позивач, вважаючи, що на даний час змінилися обставини і вже мається житло, у яке б можна було виселити відповідача, а такі дані може витребувати лише суд, і подав до суду уточнений позов у березні 2016 року про виселення ОСОБА_2 з вказаного будинку.

Згідно наданої довідки Стеблівської селищної ради від 29.04.2016 №552, у вказаному будинку зареєстровані, але не проживають як ОСОБА_3так і ОСОБА_2В.(а.с. 31).

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що і було зроблено.

Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України Про іпотеку одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно ч.1 ст.40 даного закону та ст.109 ЖК УРСР звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Ч.3 ст.109 ЖК УРСР регулює порядок виселення громадян.

За змістом ч.2 ст.40 Закону України Про іпотеку та ч.3 ст.109 ЖК УРСР- після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

18.01.2016 позивачем на ім'я ОСОБА_3 був направлений лист-вимога про виселення всіх зареєстрованих та/або проживаючих у спірному будинку осіб (а.с.13), однак до цього часу вимоги банку в добровільному порядку не виконані.

Згідно ч.2 ст.109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі ч.2 ст.39 Закону України Про іпотеку підлягають застосуванню як положення ст.40 цього Закону, так і норма ст.109 ЖК УРСР.Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення) предмета іпотеки у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

В судовому засіданні встановлено, що предмет іпотеки належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого нотаріусом Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 07.06.2007 за реєстровим 2-830 (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.06.2007 № 14829672).

Тобто, предмет іпотеки, на який звернуто стягнення, був придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого вказаною іпотекою, а отже виселення відповідача із предмета іпотеки має відбуватись з наданням йому іншого постійного житла в межах території смт.Стеблів Корсунь-Шевченківського району Черкаської області.

Таким чином, суд вважає, що позивач на законних підставах предявив позов, повністю його обґрунтував, тому відповідач повинен бути виселений із будинку, розташованого по вул. Росьовій (Чапаєва) ,22, у смт.Стеблів Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, але із наданням йому іншого постійного житла.

В той же час слід вказати наступне.

Судом 14.07.2016 було доручено третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Стеблівській селищній раді надати суду інформацію з підтверджуючими документами щодо постійного жилого приміщення, що буде надано особі, яку виселяють з будинку, що знаходиться по вул. Росьовій ( бувша Чапаєва), 22, у смт.Стеблів Корсунь-Шевченківського району Черкаської області та належить ОСОБА_3.

Стеблівською селищною радою було надано до суду інформацію, що у комунальній власності селищної ради немає житлових будівель, які могли б бути надані у постійне користування особі, яку виселяють із будинку, що знаходиться по вул. Росьовій (Чапаєва), 22, у смт.Стеблів Корсунь-Шевченківського району Черкаської області (а.с.65).

У своєму правовому висновку, висловленому постанові № 6-1630цс15, який, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для суду, Верховний Суд України вказав, що відповідно до ч.2 ст. 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.Тобто, ч.2 ст. 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщенняпри обставинах, встановлених судом у даному рішенні.

У вказаній постанові зазначено, що як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення та вказано, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі ч.2ст. 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і положення статті 109 ЖК УРСР. Тобто, виселення громадян з іпотечного майна, придбаного за рахунок кредитних коштів, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання (ч.4 ст. 109 ЖК УРСР) і згідно положення ч.2 ст. 109 ЖК УРСР таке постійне житло обовязково вказується в рішенні суду.( Аналогічний висновок мається і у постанові № 6-1892цс15).

Таким чином, оскільки інформації (документів) про будь-яке постійне жиле приміщення, що може бути надано особі, яку виселяють з будинку, що знаходиться по вул. Росьовій ( бувша Чапаєва), 22 у смт. Стеблів Корсунь-Шевченківського району Черкаської області та належить ОСОБА_3, до суду не надано, як не надано і даних про наявність будь-якого житла і у її чоловіка, відповідача ОСОБА_2, а такий підлягає виселенню лише з наданням іншого житла і таке суд повинен вказати у своєму рішенні, а селищна рада надає документи, що будь-якого вільного житла, яке могло б бути надане відповідачу для проживання, немає, враховуючи те, що суд розглядає справу в межах заявлених вимог і наданих доказів і не наділений повноваженнями збирати докази, тому суд вважає, що у задоволенні уточненого позову слід відмовити.

У звязку із відмовою у задоволенні уточненого позову судовий збір з відповідача на користь позивача не стягується.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57- 60, ч.5 ст.74, 88, 212 215, 224-228, ч.1 ст.294, 296, 360-7 ЦПК України; ст.109 ЖК УРСР; ст. ст. 33, 39, 40 Закону України «Про іпотеку»,

суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні уточненого позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3, Стеблівська селищна рада, про виселення, відмовити у звязку із відсутністю законних підстав для задоволення такого.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто Корсунь-Шевченківським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Корсунь - Шевченківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії даного рішення.

Суддя ОСОБА_5sp; І.