АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/439/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 ОСОБА_1В
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, що розташована за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Єлизаветівка, вул. Шевченка - 35б, кадастровий номер: :05:001:0038, площею 0,5247 га. для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № САС 866582 від 30.04.2013 року.

Свої вимоги позивачка обгрунтовувала тим, що дана земельна ділянка межує із земельною ділянкою відповідача по справі ОСОБА_8, який 20 травня 2010 року придбав житловий будинок в с. Єлизаветівка Черкаського району Черкаської області по вул. Шевченка - 37.

У квітні 2012 року відповідач почав будівництво сараїв з гаражем, що відповідно до плану забудови земельної ділянки повинні знаходитись на відстані 1 м. від межі сусідньої земельної ділянки.

Проте, ОСОБА_8 здійснив будівництво з порушенням будівельних норм, внаслідок чого сараї та гараж розташовані на земельній ділянці позивачки, що не дає можливості обслуговувати належну земельну ділянку позивачки. Крім того, актом перевірки інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю, встановлено, що спірні будівлі, побудовані відповідачем, знаходяться на земельній ділянці ОСОБА_6, у звязку з чим позивачка не має змоги користуватися належною земельною ділянкою в повному обсязі. Відповідач здійснював будівництво сараю без жодного дозвільного документу, на землі, яка не відведена для цієї мети. Згідно п. 3.25 норм ДБН 360-92, затверджених Наказом Держкоммістобудування 17 квітня 1992 № 44 для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечення влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

А тому, позивачка просила суд зобовязати ОСОБА_8 усунути їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що розташована за адресою Черкаська область, Черкаський район, с. Єлизаветівка, вул. Шевченка - 35б, звільнивши її шляхом знесення гаражу літ. «Б» та сараю літ. «б», розташованого за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Єлизаветівка, вул. Шевченка - 37, відповідно до заяви про уточнення позовних вимог.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2015 року в позові ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_6 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на рішення, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, так як вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухваливши нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін по справі, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції до залишення без змін з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачкою не доведено факту будівництва спірного гаража-сараю на її земельній ділянці, а наявність невирішеного спору між позивачкою та відповідачем щодо права користування суміжними земельними ділянками свідчить про передчасність поставленого позивачкою питання про знесення будівель належних відповідачу.

За матеріалами справи колегією суддів установлено, що ОСОБА_6 є власником домоволодіння по вул. Шевченка - 35б, с. Єлизаветівка, Черкаського району Черкаської області ( а. с. 228-234 т.1).

ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 20 травня 2010 року набув право власності на житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими надвірними будівлями та спорудами, а саме: жилий будинок з прибудовою під літ. «А-І, а» матеріал стін: ракушняк, обкладений цеглою, загальною площею 51,7 кв.м., житловою площею 11,5 кв.м., господарські та побутові будівлі та споруди: погріб «В», гараж «Б», вбиральня «Г», сараї «Д», «б», «б1», огорожа«1», що розташований на земельній ділянці площею 0,2500 га по вул. Шевченка - 37 у с. Єлизаветівка Черкаського району. З технічного паспорта на домоволодіння, що надавався нотаріусу під час укладання договору купівлі-продажу, вбачається, що спірні будівлі існували на момент укладання договору купівлі-продажу та розташовувались на земельній ділянці, що перейшла в користування відповідачеві ( а.с.134 т.3).

Також, з матеріалів справи установлено, що попередні власники домоволодіння №37 по вул. Шевченка у с.Єлизаветівка ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та власник домоволодіння №35б по вул. Шевченка у с.Єлизаветівка ОСОБА_6 провели встановлення в натурі та погодили межі земельної ділянки ОСОБА_6, про що склали відповідний акт (а.с.13 т.1), в якому зазначили про відсутність заперечень та претензій щодо суміжних меж.

Свідоцтво про право власності на нерухоме майно (земельну ділянку ОСОБА_6В.) серія САС 866582 від 30 квітня 2013 року скасоване рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 25 листопада 2014 року (а.с.187 т.3), яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2015 року (а.с.191-194 т.3).

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 19 травня 2014 року (залишеною без змін ухвалами апеляційного та Вищого адміністративного судів) визнано протиправним припис інспекції ДАБК від 11 березня 2014 року № 47, а також зазначеним судовим рішенням встановлено, що згідно технічних паспортів від 23.06.2009 року та від 01.11.2013 року ремонт спірного обєкта нерухомості здійснено ОСОБА_8 зі збереженням геометричних розмірів гаража-сараю літ. «Б» відносно сусідньої земельної ділянки. ( а. с.123-130,200 т.2)

Крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 пояснювали, що будівлі сараю та гаража, що розташовані на подвірї домоволодіння відповідача ОСОБА_8 і які знаходяться на межі із земельною ділянкою ОСОБА_6, були побудовані ще до 1989 року, коли власником даного домоводіння був ОСОБА_13

Крім цього, судом встановлено, що на час розгляду даного позову є наявність невирішеного спору між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 щодо права користування суміжними земельними ділянками.

А тому, районний суд правильно зазначив, що на час розгляду справи не вирішене питання про встановлення меж між земельними ділянками позивача та відповідача, і виходячи із цього місце знаходження будівлі спірного гаража-сараю на земельній ділянці ОСОБА_6 , належними і допустимими доказами не підтверджується, з урахуванням того, що припис інспекції ДАБК у Черкаській області про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності скасовано судовими рішеннями з підстав наявності спору між сторонами щодо користування земельними ділянками.

Також, судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач провів лише ремонт гаражу-сараю на тому самому фундаменті, який вже існував на момент укладення ним договору купівлі-продажу житлового будинку від 20 травня 2010 року.

Колегія суддів погоджується із висновком районного суду, що належних доказів які б свідчили про будівництво нової споруди чи про реконструкцію або перебудову існуючого гаража-сараю на новому фундаменті сторони суду не надали.

Відповідно до п. 23 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" від 30 березня 2012 року при вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з'ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо.

У необхідних випадках для з'ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК України.

Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови у позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред'явила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома статті 376 ЦК України, частина перша статті 60 ЦПК України).

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що клопотання про проведення судово-будівельної експертизи для встановлення часу проведення ремонту спірного сараю-гаража та можливого перенесення фундаменту спірної будівлі сторони не заявляли.

А тому, з врахуванням встановлених обставин, матеріалів справи, доводів сторін та апеляційної скарги, положень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на законність ухваленого рішення, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції до залишення без змін, відповідно до вимог ст.308 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 307 , 308 , 313 , 314, 315 , 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :