Справа № 314/4626/15-ц Провадження № 2/314/115/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Галянчук Н.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

секретар судового засідання Якуніна Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6, про визнання недійсними договору про поділ спадкового майна та свідоцтва про право на спадщину за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною заявоюдо ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6, про визнання недійсними договору про поділ спадкового майна та свідоцтва про право на спадщину за законом. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 11 лютого 1994 року він та його тітка ОСОБА_7 отримали свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1. Ця квартира була ними приватизована в рівних частинах. 23 лютого 2014 року ОСОБА_7 померла і після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та грошового внеску на компенсаційному рахунку № 915511602 у «Ощадбанку» у сумі 11273,82 грн. Спадкоємцями померлої є позивач ОСОБА_4 та його брат - відповідач ОСОБА_5 31 травня 2014 року вони звернулися до приватного нотаріуса Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6 для подачі заяв про прийняття спадщини та з метою уникнення зайвих витрат на оформлення спадкових прав домовилися оформити спадщину на позивача, а після продажу квартири розділити грошові кошти, відповідно до належних їм частин. Отже, 31 травня 2014 року він подав заяву про прийняття спадщини, а відповідач - про відмову від належного йому спадкового майна. 03 вересня 2014 року він з відповідачем знову зявилися до нотаріуса для отримання документів на спадкове майно. Зайшовши до кабінету, йому було запропоновано підписати документи, зі змістом яких він не зміг ознайомитися, оскільки його квапили з підписанням. Нотаріус не розяснив йому значення цих документів, однак вважаючи, що це документи, які посвідчують його права на спадщину, він їх підписав. Як потім йому вдалося зясувати, відповідач в останній день шестимісячного строку 22 серпня 2015 року таємно від нього звернувся до нотаріуса із заявою, якою відкликав свою заяву про відмову від спадщини, та одночасно подав заяву про прийняття спадщини. Після детального ознайомлення зі змістом документів, підписаних ним 03 вересня 2014 року, виявилось, що він підписав договір про розподіл спадкового майна, за яким 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частина грошового внеску на компенсаційному рахунку № 915511602 у «Ощадбанку» переходять у приватну власність відповідача, а йому переходить у власність інша 1/2 частина грошового внеску на компенсаційному рахунку № 915511602 у «Ощадбанку».

Позивач вважає вказаний договір недійсним, оскільки його волевиявлення не було вільним, не відповідало його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України), окрім того - відповідач навмисно ввів позивача в оману щодо підписання договору про розподіл спадкового майна, внаслідок чого він позбавив його права на 1/4 частину спадкової квартири (ч. 1 ст. 230 ЦК України).

На підставі викладеного, позивач просить суд визнати недійсними договір про поділ спадкового майна від 03 вересня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6 за реєстровим № 587, а також видане на його підставі відповідачу ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири

№ 16 у будинку № 2 по вулиці Червоноармійській в м. Вільнянськ Запорізької області.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив визнати недійсними договір про поділ спадкового майна від 03 вересня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6 за реєстровим № 587, а також видане на його підставі відповідачу ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 в

м. Вільнянськ Запорізької області, з підстав, викладених у позові.

Представники відповідача у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, зазначивши, що договір про поділ спадкового майна укладено відповідно до вимог чинного цивільного законодавства, підстави для визнання його недійсним, викладені в позові, є надуманими. Перед укладенням договору ОСОБА_5 та ОСОБА_4 домовились про здійснення поділу спадкового майна на тих умовах, які відображені в договорі.

Третя особа - приватний нотаріус Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, пояснила, що 31 травня 2014 року сторони звернулися до неї з питання оформлення спадщини після померлої тітки ОСОБА_7. Під час прийому вона розяснила їм варіанти прийняття спадщини. При цьому позивач та відповідач домовились, що ОСОБА_4 приймає спадщину, а ОСОБА_5 відмовляється від її прийняття, подавши відповідні заяви. У звязку з такою позицією відповідача, який відмовився від прийняття спадщини, вона розяснила йому наслідки подання такої заяви, а також його право протягом строку для прийняття спадщини подати заяву, якою відкликати свою заяву про відмову від спадщини, та подати заяву про прийняття спадщини. У останній день для прийняття спадщини ОСОБА_5 зявився до нотаріальної контори та написав заяву, якою відкликав свою заяву про відмову від спадщини, та одночасно подав заяву про прийняття спадщини. У подальшому 03 вересня 2014 року нею був посвідчений договір про поділ спадкового майна між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 За цим договором 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частина грошового внеску на компенсаційному рахунку № 915511602 у «Ощадбанку» переходять у приватну власність відповідача, а позивачу переходить у власність інша 1/2 частина грошового внеску на компенсаційному рахунку № 915511602 у «Ощадбанку». На підставі вказаного договору вона видала сторонам свідоцтва про право на спадщину. Перед посвідченням договору відбулася розмова для встановлення дійсних намірів щодо посвідчення даного правочину. Також третя особа заявила, що до моменту та на час посвідчення спірного договору позивач ОСОБА_4 був обізнаний про факт відкликання відповідачем ОСОБА_5 своєї заяви про відмову від спадщини та про подання ним заяви про прийняття спадщини. Сторони погоджувалися на поділ без доплати, ознайомилися з текстом договору та підписали його без жодних заперечень. На підставі викладеного, підстав для задоволення позову не вбачає.

Крім того, у судовому засіданні за клопотанням представника позивача були допитані свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які, кожен окремо, повідомили суду, що позивач та відповідач після смерті тітки ОСОБА_7 домовились щодо продажу спірної квартири та поділ грошових коштів між собою відповідно до належних їм часток.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 23 лютого 2014 року померла ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 289233, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області 25 лютого 2014 року (а.с. 8, 52).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_7 відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 та грошового внеску на компенсаційному рахунку № 915511602 у «Ощадбанку» у сумі 11273,82 грн.

Заповітів ОСОБА_7 не складала, тому успадкування спадщини, яка відкрилась після її смерті має здійснюватися за законом.

31 травня 2014 року позивач ОСОБА_4, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, звернувся до приватного нотаріуса Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_7, що підтверджується його відповідною заявою у фотокопії спадкової справи, яка відкрилась після смерті спадкодавця ОСОБА_7 (а.с. 10, 50).

Цього ж дня відповідач ОСОБА_5, відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, подав приватному нотаріусу Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6 заяву про відмову від прийняття спадщини, яка залишилась після померлої ОСОБА_7 (а.с. 11, 51).

22 серпня 2014 року відповідач ОСОБА_5 на підставі ч. 6 ст. 1273 ЦК України подав нотаріусу заяву, якою відкликав свою заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с. 12, 53), та одночасно подав заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_7 (а.с. 13, 54).

03 вересня 2014 року спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до приватного нотаріуса Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 55) та на підставі ст. 1278 ЦК України уклали договір про поділ спадкового майна.

Згідно з договором про поділ спадкового майна від 03 вересня 2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6 за реєстровим № 587, сторони розділили спадкове майно, а саме у власність позивача ОСОБА_4 перейшла 1/2 частина грошового внеску на компенсаційному рахунку № 915511602 у «Ощадбанку», а у власність відповідача

ОСОБА_5 - 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 в

м. Вільнянськ Запорізької області та 1/2 частина грошового внеску на компенсаційному рахунку № 915511602 у «Ощадбанку» (а.с. 9, 60). Відповідно до п. 8 договору, сторони домовилися, що такий поділ здійснюється без сплати різниці вартості майна.

На підставі вказаного договору нотаріус видав сторонам свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 14, 61-63).

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України та розяснень п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише на підставах, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Такими підставами є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу (невідповідність змісту правочину акту цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; відсутність у сторони правочину необхідного обсягу цивільної дієздатності, відсутність вільного волевиявлення або його невідповідність його внутрішній волі; фіктивність правочину; протиріччя інтересам дітей при вчиненні правочину батьками).

На обґрунтування позовних вимог недійсності правочину позивач посилається на те, що його волевиявлення, як учасника правочину, не було вільним, не відповідало його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України), а також на навмисне введення відповідачем позивача в оману щодо підписання договору про розподіл спадкового майна (ч. 1 ст. 230 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, у порушення вимог ст. 60 ЦПК України позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження викладених в позовній заяві фактів, зокрема відсутності вільного волевиявлення на укладання спірного договору, а також на підтвердження факту обману та наявність умислу в діях відповідача.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1

ст. 229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначає, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

З пояснень третьої особи - приватного нотаріуса Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6, які у судовому засіданні не спростовані позивачем, судом встановлено, що перед посвідченням договору вона розяснила сторонам наслідки укладання та посвідчення такого правочину. Обидві сторони погодилися на здійснення поділу спадкового майна у порядку, відображеному в договорі. При підписанні договору ОСОБА_4 засвідчив правильність відображених в ньому відомостей, жодних заперечень не подавав, ознайомившись з його змістом, добровільно підписав договір.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання договору про поділ спадкового майна, посвідченого 03 вересня 2014 року приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області

ОСОБА_6, недійсним, а, отже, і про відсутність підстав для визнання недійсним виданого відповідачу ОСОБА_5 на підставі цього договору свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Таким чином, у задоволенні позову ОСОБА_4 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: приватний нотаріус Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_6, про визнання недійсними договору про поділ спадкового майна та свідоцтва про право на спадщину за законом відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.М. Галянчук

02.02.2016

02.02.2016