Єдиний унікальний номер 236/12/14-ц Номер провадження 22-ц/775/1614/2016
Єдиний унікальний номер 236/12/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/1614/2016
Головуючий в 1 інстанції Ткачов О.М. Доповідач Біляєва О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Біляєвої О.М.,

суддів Гапонова А.В., Груіцької Л.О.,

за участю секретаря судового засідання Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, на ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 21 липня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, третя особа орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, про визнання права власності та стягнення заборгованості за аліментами;

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, про відшкодування витрат на поховання

та за зустрічним позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, до Лиманської міської ради Донецької області, ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, про поділ спадкового майна та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 01 вересня 2015 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто 16113 грн. 60 коп. боргових зобов'язань спадкодавця ОСОБА_6, судові витрати у сумі 384 грн. 28 коп.

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 21 липня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Апеляційного суду Запорізької області від 01 вересня 2015 року відмовлено.

Не погодившись з ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про встановлення виконання рішення шляхом сплати по 300 грн. щомісячно.

В обґрунтування скарги посилається на те, що суд в ухвалі не зазначив мотиви, з яких дійшов висновку про необґрунтованість доводів ОСОБА_1 про неможливість виконання судового рішення, а також не дав належної оцінки її майновому стану.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

Заінтересована особа ОСОБА_3 просила відхилити апеляційну скаргу, ухвалу залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились; про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відділ державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви, виходив з того, що не встановлено наявність обставин, що утруднюють виконання рішення.

Висновок суду відповідає вимогам закону.

Згідно з частиною п'ятою статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Виконання рішення суду є завершальною стадією цивільного процесу і здійснюється у певній процесуальній формі.

За приписами ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, і виконуються у порядку, передбаченому розділом VI ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 373 ЦПК України та ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Судом установлено, що рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 01 вересня 2015 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто 16113 грн. 60 коп. боргових зобов'язань спадкодавця ОСОБА_6, судові витрати у сумі 384 грн. 28 коп.

Рішення набрало законної сили, звернуто до виконання.

У заяві про розстрочку виконання судового рішення ОСОБА_1 зазначає, що є вдовою та одинокою матір'ю, отримує державну соціальну допомогу розмірі 350 грн. Отже, обставинами, що утруднюють виконання рішення, є її майновий стан.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувану, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до вимог частини 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції з урахуванням наведених норм закону та інтересів стягувача ОСОБА_3, права якої порушені, обґрунтовано виходив з того, що вказані заявником обставини (скрутний майновий стан боржника) не є винятковими випадками.

Враховуючи викладене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону. Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду про відсутність підстав для задоволення заяви про розстрочку виконання рішення.

Апеляційний суд, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 307 ч. 2 п. 1, 312-315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, відхилити.

Ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 21 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді