Справа №477/2254/15-ц 09.03.2016 09.03.2016 09.03.2016
Провадження №22-ц/784/314/16
Справа 477/2254/15-ц
Провадження №22ц/784/314/16 Головуючий у 1-й інстанції: Семенова Л.М.
Категорія 23 Доповідач апеляційного суду Буренкова К.О.
Ухвала

Іменем України

09 березня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Буренкової К.О.

суддів: Крамаренко Т.В., Шолох З.Л.,

із секретарем судового засідання: Лівшенком О.С.,

за участю: ОСОБА_2 - представника позивача, Данилюка Р.В. та Васильєва М.М. - представників відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Жовтневого районного суду від 07 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ТОВ «Злагода - Плюс» про розірвання договорів оренди земельних ділянок,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Злагода - Плюс» про розірвання договорів оренди земельних ділянок та покладення на відповідача обов'язку повернути земельні ділянки.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що має у власності земельні ділянки площею 0.9399 га та 3.0001 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Михайло-Ларинської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області.

01 листопада 2010 року між нею та ТОВ «Злагода - Плюс» укладено договори оренди вказаних земельних ділянок строком на 7 років, які 04 червня 2012 року зареєстровані у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок (паїв) у відділі Держкомзему у Жовтневому районі.

Відповідно до п.3.1 вказаних договорів відповідач зобов'язався протягом строку їх дії щорічно, але не пізніше 30 листопада кожного року сплачувати орендну плату в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки землі. На час укладення договорів розмір орендної плати складав 654 грн. 99 коп. і 1396 грн. 49 коп.

ОСОБА_5 зазначала, що відповідач систематично не виконує свої зобов'язання щодо своєчасності повного розрахунку за користування земельними ділянками, що є порушенням ст. 32 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 526, 611 ЦК України та істотних умов договорів оренди землі.

Крім цього позивачка вказувала, що в порушення умов договорів оренди відповідач неякісно обробляє земельні ділянки, внаслідок чого вони перетворились у цілину та зарослі, що також є підставою для розірвання цих договорів.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_5 просила розірвати договори оренди земельних ділянок, укладені 01 листопада 2010 року між нею та відповідачем, та зобов'язати останнього повернути їй вказані земельні ділянки у придатному стані.

Ухвалою Жовтневого районного суду від 28 вересня 2015 року вимоги ОСОБА_5 до ТОВ «Злагода - Плюс» про покладення на відповідача обов'язку повернути земельні ділянки залишені без розгляду з підстав, передбачених п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

Рішенням Жовтневого районного суду від 07 грудня 2015 року в позові ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вона посилається на те, що суд неповно з'ясував обставини щодо порушення відповідачем умов договорів оренди земельних ділянок та не надав належної правової оцінки доказам, які вона надала на підтвердження позовних вимог.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 є власником земельних ділянок площею 0.9399 га та 3.0001 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Михайло-Ларинської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, що підтверджується Державними актами на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 та серія НОМЕР_2, виданими на підставі розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації від 22 жовтня 2010 року №637 - Р.

01 листопада 2010 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Злагода - Плюс» укладено договори оренди вказаних земельних ділянок строком на 7 років, які зареєстровані 04 червня 2012 року у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних ділянок (паїв) і відділі Держкомзему.

Відповідно до п.3.1 вказаних договорів оренди землі відповідач зобов'язався протягом строку їх дії щорічно, але не пізніше 30 листопада кожного року сплачувати орендну плату в розмірі 5% від їх нормативної грошової оцінки землі. Із змісту договорів оренди видно, що на час їх укладення нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0, 9399 га складала 13097 грн. 89 коп., а земельної ділянки площею 3,001 га - 27885 грн. 12 коп. (а.с.6-14). Виходячи із вказаної нормативної грошової оцінки землі, розмір щорічної орендної плати після сплати податку з доходів фізичних осіб, за оренду земельної ділянки площею 0, 9399 га сторонами було визначено у 654 грн. 99 коп., а за оренду земельної ділянки площею 3,001 га - у 1396 грн. 49 коп.

Із урахуванням індексації нормативної грошової оцінки земель позивачці після утримання податків було виплачено грошовими коштами, а саме: у 2011 році - 2178 грн. 22 коп.; у 2012 році - 2000 грн.; у 2013 році - 2320 грн.; у 2014 році - 2680 грн.; у 2015 році - 3820 грн. Дана обставина підтверджується довідкою ТОВ «Злагода Плюс» від 07 грудня 2015 року, копіями видаткових касових ордерів від 20 листопада 2012 року, 10 жовтня 2013 року, 15 вересня 2014 року (а.с. 78, 80, 82, 84). Копії витягів із відомостей свідчать, що позивачкою у 2013 - 2014 роках частина орендної плати отримана сільськогосподарською продукцією вартістю, а саме: у 2012 році - 1056 грн.; у 2013 році - 741 грн.; у 2014 році - 378 грн.(а.с. 79, 81, 83).

Наполягаючи на задоволенні позову, ОСОБА_5 як на підставу розірвання договорів оренди посилалась на порушення відповідачем строків сплати орендної плати, передбачених п. 3.1 договорів.

Згідно з ст.13 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24, 25 цього Закону та умовами договору, зокрема, в разі несвоєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Згідно п. 5.5 договорів оренди вказаних земельних ділянок за прострочення внесення орендної плати орендодавець має право стягувати із орендаря пеню. Тобто, даними угодами оренди земельних ділянок відповідальність відповідача за порушення строків внесення орендної плати передбачена у вигляді сплати пені, а не розірвання угоди.

Проаналізувавши наведені обставини, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем обставин, як це передбачено ст. 60 ЦПК України, які свідчать про систематичну несплату відповідачем орендної плати.

Такий висновок суду першої інстанції узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові за виключними обставинами від 12 грудня 2012 року (справа № 146 цс12).

За правилами ч.1 та 2 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Із змісту позовної заяви видно, що ОСОБА_5 як на підставу розірвання договорів оренди посилалась також на те, що орендар неналежним чином обробляє земельні ділянки, внаслідок чого вони перетворились у цілину та зарослі, що є порушенням п. 2.3.3 договорів оренди ( а.с. 3).

Згідно п.2.3.3 договорів оренди відповідач зобов'язався додержуватись режиму використання земельної ділянки таким чином, щоб це не завдало шкоди іншим землекористувачам, стану навколишнього середовища і не призвело до зниження якості землі.

Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24, 25 цього Закону та умовами договору, зокрема в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Із наявних у справі актів обстеження посівів проса, ярого ячменю, кукурудзи, озимого ріпаку від 08 червня 2012 року, 13 серпня 2012 року, 18 березня 2014 року, складених комісією в складі фахівців Жовтневої районної державної адміністрації, Державної інспекції сільського господарства у Миколаївській області, Миколаївської обласної фітосанітарної лабораторії, землевпорядника Михайло - Ларинської сільської ради та представника відповідача видно, що сільськогосподарські угіддя, що знаходяться у користуванні ТОВ «Злагода - Плюс», використовувались останнім згідно їх цільового призначення. Ці акти не містять відомостей щодо неналежного використання орендованих відповідачем сільськогосподарських земель (а.с. 42-45). Що стосується акту від 18 березня 2014 року, складеного вказаною комісією щодо обстеження 839,0 га сільськогосподарських угідь, які знаходяться у користуванні відповідача, та акту від 02 вересня 2015 року, складеного за участі депутата Михайло-Ларинської сільської ради Жовтневого району, в яких зазначено про забур'янення полів, то ці два акти представником відповідача не підписані і із їх змісту не видно, що не оброблені або забур'янені саме земельні ділянки, які позивачка передала в оренду відповідачу (87-88). Будь-яких інших доказів на підтвердження неналежного або нецільового використання саме земельних ділянок, які позивачка передала в оренду відповідачу, в матеріалах справи немає.

Із урахуванням наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_5 не довела, як це передбачено ст. 60 ЦПК України, що земельні ділянки, передані нею в оренду відповідачу, належним чином не обробляються, що є порушенням суттєвих умов договорів оренди.

Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції на підставі ч.1 ст. 32 Закону, підпункту «д» ч. 1 ст.141 ЗК України прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_5 за недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги про неналежну оцінку судом першої інстанції наданих позивачкою доказів щодо порушення відповідачем строків сплати орендної плати за період з 2011 року по 2015 рік не спростовують висновків суду, оскільки відповідно до ч. ст. 141 ЗК України підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки може бути систематична несплата орендної плати в повному обсязі, а не її частини.

Що стосується аргументів представника позивачки про те, що при ухваленні рішення суд залишив поза увагою докази, зокрема згадані акти обстеження сільськогосподарських угідь ( а.с. 42-45), які, на його думку, свідчать про забур'янення полів, знаходження їх у незадовільному стані, то вони теж не підлягають задоволенню, тому що зміст актів від 08 червня 2012 року, 13 серпня 2012 року, 18 березня 2014 року, від 14 березня 2012 року, 09 вересня 2015 року не містить відомостей про неналежне використання відповідачем земельних ділянок, які передані позивачкою в оренду відповідачу.

Із врахуванням наведених обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 07 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий К.О. Буренкова

Судді : Т.В. Крамаренко

З.Л. Шолох