Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Бондаренко Н.В., Григоренка М.П.,

секретар судового засідання - Шептицька С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 вересня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 вересня 2016 року в задоволенні позову публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ "Дельта Банк" покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що 25 травня 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно умов якого ПАТ "Сведбанк" відступив ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність у АТ "Дельта Банк" права вимоги щодо отримання виконання поручителем.

Згідно п. 10.5 кредитного договору, банк має право повністю або частково перевести свої права та зобов'язання по цьому договору, а також по угодах, пов'язаних із забезпеченням повернення кредиту, третій особі, без згоди позичальника.

Відповідно до п. 15 договору поруки, поручитель підтверджує, що ознайомлений з усіма умовами кредитного договору № 1701/0808/76-016 від 18.08.2008 року та повністю погоджується з цими умовами.

У тексті договору купівлі-продажу прав вимоги, в розділі 1 зазначено, що до ________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/12103/15-ц Головуючий в суді І інстанції - Наумов С.В.

Провадження № 22-ц/787/2029/2016 Суддя-доповідач - Шимків С.С.

нового кредитора перейшло права вимоги за кредитними договорами та за всіма договорами забезпечення - застава, іпотека, порука, які забезпечують кредитний договорів.

Матеріали справи не містять доказів про те, що боржником виконано зобов'язання на користь первісного кредитора.

При переході права вимоги, первісним кредитором було передано АТ "Дельта Банк" всі оригінали документів, в тому числі договорів - кредиту, поруки, іпотеки, що свідчать про перехід права вимоги за всіма укладеними по даному кредиту договорами. Всі оригінали договорів наявні у нового кредитора.

Забезпечення має похідний характер від основного зобов'язання та не може існувати незалежно від кредитного договору.

Вважає неправомірною відмову суду у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу, залишивши порушене право кредитора незахищеним.

Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення поданої апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 18 серпня 2008 року між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 1701/0808/76-016, згідно умов якого ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 67400 дол. США на строк з 18 серпня 2008 року по 17 серпня 2038 року (а.с. 7).

Як встановлено у розділі 2 вищезазначеного кредитного договору, забезпеченням виконання зобов'язань позичальника за договором виступає іпотека, а в якості додаткового забезпечення - порука (а.с. 8).

Згідно договору поруки № 1701/0808/76-016-Р-1 від 18 серпня 2008 року, ОСОБА_3 зобов'язується перед банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих банком позичальнику (а.с. 18).

25 травня 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно умов якого до ПАТ "Дельта Банк" перейшло право вимоги, зокрема, за кредитним договором № 1701/0808/76-016, укладеним 18 серпня 2008 року між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_4 (а.с. 36).

Як визначено у розділі 1 вищезазначеного договору "права вимоги" означають всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) продавця у якості кредитора до позичальників за кредитними договорами, а також всі права вимоги продавця до осіб, які надали забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні продавцю, щодо виконання позичальниками та/або особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов'язків за кредитними договорами та договорами забезпечення.

А "договір забезпечення" означає кожний іпотечний договорів, договір застави та/або договір поруки, якщо такі укладалися (а.с. 92).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, висновок місцевого суду стосовно того, що позивачем не доведено відступлення права вимоги ПАТ "Сведбанк" на користь ПАТ "Дельта Банк" за забезпечувальним договором, що укладений із ОСОБА_3 - договором поруки від 18 серпня 2008 року № 1701/0808/76-016-Р-1 не відповідає обставинам справи та положенням чинного законодавства.

Позивачем доведено перехід права вимоги від ПАТ "Сведбанк" до ПАТ "Дельта Банк" за кредитним договором № 1701/0808/76-016, укладеним 18 серпня 2008 року між ВАТ "Сведбанк" та ОСОБА_4, а також усіма забезпечувальними до нього договорами, що підтверджується, зокрема, наявними у матеріалах справи копіями договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, укладеним між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк", а також актом приймання-передачі прав вимоги до договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року.

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань, виникла заборгованість за кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості, розмір якої, станом на 03.08.2015 року, складає 1089198,15 грн (а.с. 138 зворот).

Доводи, викладені відповідачем у запереченні на позовну заяву стосовно того, що у даному спорі є неправомірним одночасне стягнення заборгованості зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не відповідають обставинам справи та положенням чинного законодавства.

14 січня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 53, за яким запропоновано звернути стягнення на трьохкімнатну квартиру № 167, загальною площею 62,20 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 в рахунок погашення її заборгованості перед ПАТ "Дельта Банк" в розмірі 7179931 грн 29 коп. (а.с. 67).

15 липня 2015 року державним виконавцем відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Іл'юк Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 53, виданого 14.01.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. про звернення стягнення на трьохкімнатну квартиру № 167, загальною площею 62,20 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 в рахунок погашення її заборгованості перед ПАТ "Дельта Банк" в розмірі 7179931 грн 29 коп (а.с. 69).

01 грудня 2015 року державним виконавцем відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Іл'юк Н.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, згідно якої виконавчий напис № 53, виданий 14.01.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. про звернення стягнення на трьохкімнатну квартиру № 167, загальною площею 62,20 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 в рахунок погашення її заборгованості перед ПАТ "Дельта Банк" в розмірі 7179931 грн 29 коп повернуто стягувачеві, у зв'язку з необхідністю застосування до правовідносин сторін положень Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2014 року (а.с. 84).

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як роз'яснено у п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 № 5 наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

У разі звернення кредитодавця до суду після вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки з вимогою про стягнення кредитної заборгованості суд має з'ясувати питання про виконання виконавчого напису і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачкою як боржником не виконано свої зобов'язання перед ПАТ "Дельта Банк".

Виконавчий напис № 53, виданий 14.01.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. про звернення стягнення на трьохкімнатну квартиру № 167, загальною площею 62,20 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 в рахунок погашення її заборгованості перед ПАТ "Дельта Банк" в розмірі 7179931 грн 29 коп є невиконаним.

Таким чином, наявні достатні правові підстави для задоволення позову ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_3 та стягнення з останнього на користь банку заборгованості, яка виникла за кредитним договором № 1701/0808/76-016 від 18 серпня 2008 року.

Разом з тим, доводи відповідача стосовно припинення поруки в частині певних щомісячних платежів, у зв'язку з пред'явленням банком позовних вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання заслуговують на увагу.

У п. 10 укладеного між сторонами договору поруки № 1701/0808/76-016-Р-1 від 18 серпня 2008 року встановлено, що строком припинення поруки є повне виконання позичальником або поручителем своїх обов'язків, передбачених основним зобов'язанням (а.с. 19).

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі сплином якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч. 2 ст. 251, ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Таким чином, умова договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки.

Отже, зазначення замість строку, обчисленого датою, терміну припинення договору поруки (події, з якою пов'язується таке припинення) не дає підстав не застосовувати ч. 4 ст. 559 ЦК.

Вищенаведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, що викладена в його постановах від 21 травня 2012 р. у справах: № 6-48цс11, № 6-68цс11; 23 травня 2012 р. у справі № 6-33цс12; 18 липня 2012 р. у справі № 6-78цс12.

Умовами укладеного кредитного договору № 1701/0808/76-016 передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами визначеними у графіку погашення кредиту.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 10 числа кожного місяця, а за договором поруки відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

Вищенаведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, що викладена в його постановах від 17 вересня 2014 року у справі за № 6- 53 цс 14 та від 29 червня 2016 року у справі за № 6-272 цс16.

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ "Дельта Банк" звернувся з позовом до ОСОБА_3 26 серпня 2015 року, пропустивши шестимісячний строк звернення до суду з вимогами про погашення чергових платежів за періоди з 10.09.2008 року по 10.02.2015 року включно.

Таким чином, порука припинилася в частині сплати щомісячних платежів, передбачених графіком погашення кредиту, за період з 10.09.2008 року по 10.02.2015 року.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за період з 10.03.2015 року і по дату звернення ПАТ "Дельта Банк" з позовом до суду.

Враховуючи наведене, позов ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню.

З ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість, яка виникла у зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № 1701/0808/76-016 від 18 серпня 2008 року у загальному розмірі 1 018 689,45 грн, що складається з: 967356,23 грн - сума заборгованості за кредитом; 51333,22 грн - заборгованість за відсотками за період з 01.03.2015 року по 01.08.2015 року.

Ураховуючи те, що судом неповно з'ясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову ПАТ "Дельта Банк".

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Ціна позовних вимог, що заявлялись позивачем становить 1 089 198,15 грн, що складає 100 % позовних вимог. Розмір задоволених вимог становить 1 018 689,45 грн, що складає 93 % таких позовних вимог.

Отже, з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ПАТ "Дельта Банк" судовий збір у розмірі 3738,04 грн - у відшкодування судових витрат за розгляд справи судом апеляційної інстанції (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог).

На підставі ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252, п. 1 ч. 1 ст. 512, ч. 1 ст. 514, ч. 4 ст. 559, 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 вересня 2016 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором № 1701/0808/76-016 від 18 серпня 2008 року у загальному розмірі 1 018 689 (один мільйон вісімнадцять тисяч шістсот вісімдесят дев'ять) грн. 45 коп., що складається з: 967356,23 грн - сума заборгованості за кредитом; 51333,22 грн - заборгованість за відсотками за період з 01.03.2015 року по 01.08.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" 3738,04 грн в рахунок відшкодування понесених ним судових витрат за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним чинності.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: Н.В. Бондаренко

М.П. Григоренко