Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/2213/16-ц Головуючий у 1-й інст. Хуторна І. Ю.
Категорія 69 Доповідач Жигановська О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Жигановської О.С.

суддів Зарицької Г.В., Якухно О.М.

при секретарі судового

засідання Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи - Никонівська сільська рада Бердичівського району Житомирської області, ОСОБА_3, про встановлення факту родинних відносин

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 липня 2016 року

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із названою заявою, в обґрунтування якої зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна тітка по батьковій лінії ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина, яку до цього часу ніхто не прийняв. За життя ніяких розпоряджень щодо майна тітка не залишала. У зв'язку із тим, що у сільській раді заявнику не дають жодних документів щодо ступеню спорідненості із його померлою тіткою, тому просив суд встановити факт родинних відносин із ОСОБА_4 з метою оформлення спадщини після її смерті.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 липня 2016 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, та ухвалити нове - про задоволення заяви. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, ОСОБА_2 претендує на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4

Пунктом 1 та абзацом 2 пункту 2 Потанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснено, що у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. На момент смерті проживала разом із своїм чоловіком ОСОБА_5 (а.с.12,25).

Відповідно до ст.529, 530 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який був чинний на момент відкриття спадщини, При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є,в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Виходячи наведеного, ОСОБА_2 не має достатніх підстав для оформлення спадщини після померлої ОСОБА_4, яку він вказує рідною тіткою, оскільки в розумінні статей 529 та 530 ЦК в редакції 1963 року, він не має правових підстав претендувати на спадщину, у зв'язку із тим, що ступінь спорідненості не дає йому такого права. Крім того, заявник не перебував на утриманні померлої, постійно не проживав разом із нею на час відкриття спадщини, фактично спадщину не прийняв та заповіт на його користь ОСОБА_4 не складала, а відтак встановлення даного юридичного факту не створює для заявника ніяких юридичних наслідків.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення судом першої інстанції постановлено із дотриманням вимог чинного цивільного матеріального та процесуального законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 липня 2016 року залиши без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: