Справа № 495/3320/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Левченко А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідачів:

від ОСОБА_1 не з'явився

від ОСОБА_2 ОСОБА_2 (паспорт серії КМ № 169414 виданий 22.08.2003 року)

від ОСОБА_3 ОСОБА_4 (довіреність № 2073 від 28.08.2015 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/3320/16-ц

за позовом Приватного підприємства «Полюс»

до:

- ОСОБА_1

- ОСОБА_2

- ОСОБА_3

про визнання права власності

В С Т А Н О В И В:

29.04.2016 року Приватне підприємство «Полюс» (далі по тексту позивач) звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач-1), ОСОБА_2 (далі по тексту відповідач-2) таОСОБА_3 (далі по тексту відповідач-3) про визнання права власності(а.с.3).

Так, позивач просить суд визнати за ПП «Полюс» право власності на громадський будинок літ. «А» загальною площею 62,2 кв.м. у складі: торгівельного залу площею 48,2 кв.м., допоміжного приміщення площею 14,0 кв.м., що розташований за адресою: вул. Портова,22-в, м. Білгород-Дністровський, Одеська область.

Позовні вимоги мотивован тим, що ПП «Полюс», згідно свідоцтва на право власності, є власником будівлі магазину діт. «А» по вул. Лазо,22 у м. Білгород-Дністровському, право власності на який зареєстрована у МБТІ. Так, по вул. Лазо,22 первісна реєстрація права власності була здійснена на торговий кіоск за ПП «Полюс» на підставі свідоцтва про право власності від 29.12.1999 року та на будівлю за фізичною особою на підставі свідоцтва про право власності від 11.08.1992 року. Помилка щодо повтору поштової адреси була допущена при державній реєстрації права власності на торговий кіоск за ПП «Полюс». На теперішній час право власності на будівлю по вул. Лазо,22 зареєстровано за ОСОБА_1 (1/3 частка), ОСОБА_2 (1/3 частка) та ОСОБА_3 (1/3 частка). Згідно довідки Управління містобудування та архітектури № 70 від 11.04.2016 року, по вул. Лазо,22 (Портова,22) числяться два обєкти нерухомості, у звязку з чим магазину загальною площею 62,2 кв.м., що належить ПП «Полюс» надається нова адреса вул. Портова,22-в. Отже, поштові адреси на обєкти нерухомості щодо ПП «Полюс» та майно співвласників ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є однакові, що перешкоджає подальшому оформленню правовстановлюючих документів.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27.05.2016 року було відкрито провадження по справі № 495/3320/16-ц за позовом ПП «Полюс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності. Справу призначено до розгляду (а.с.21).

Представник позивача ПП «Полюс», в судове засідання не зявився, але від директора ПП «Полюс» до суду надійшла заява, згідно з якою до позову додані всі наявні у підприємства документи на підтвердження позовної вимоги, інших пояснень не має. Позов підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу у відсутність представника ПП «Полюс» (а.с.41).

Відповідач-1 ОСОБА_1, у судові засідання не зявилася, але подала до суду заперечення на позовну заяву ПП «Полюс», відповідно до якого просила у задоволенні позовних вимог ПП «Полюс» відмовити з тих підстав, що первісна реєстрація права власності за позивачем була здійснена на торговий кіоск чи магазин, а не будинок, але у позові відсутні будь-які пояснення щодо подальшого оформлення та які ще правовстановлюючі документи йому слід зробити. З позовної заяви ПП «Полюс» вбачається, що його майно знаходиться по вул. Портовій,22-в, а не по вул. Лазо,22, що не є підставою для звернення до суду. Позивачем не обгрунтовано та не надано жодних доказів, які дають йому право на звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 як до відповідача, оскільки між ними немає ніяких відносин, вона не порушувала жодних прав та інтересів позивача (а.с.33).

Відповідач-2 ОСОБА_2, який також є представником відповідача-3 ОСОБА_3, в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог ПП «Полюс» та просив у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що у них жодних відносин та стосунків з ПП «Полюс» не має, ніяких прав та інтересів ПП «Полюс» вони не зачіпали та не порушували.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників судового процесу, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, ПП «Полюс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 23.12.1999 року ВК Білгород-Дністровської МР було видано ПП «Полюс» свідоцтво на право власності на магазин, який розташований в м. Білгород-Дністровському по вул. Лазо,22 (а.с.6).

29.12.1999 року Білгород-Дністровським МБТІ зареєстровано право власності ПП «Полюс» на магазин по вул. Лазо,22 в м. Білгород-Дністровському, запис № 589 про що внесений в реєстрову книгу № 1 (а.с.6-об).

Згідно із листом КП «Білгород-Дністровське БТІ» № 466 від 04.04.2016 року, згідно матеріалів інвентаризаційних справ за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Лазо,22, первісна реєстрація права власності була здійснена на торговий кіоск за ПП «Полюс» на підставі свідоцтва про право власності від 29.12.1999 року, та на будівлю за фізичною особою на підставі свідоцтва про право власності від 11.08.1992 року. Помилка щодо повтору поштової адреси була допущена при державній реєстрації права власності на торговий кіоск за ПП «Полюс». На теперішній час право власності на будівлю за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Лазо,22, зареєстровано за: ОСОБА_1 (1/3 частка) на підставі свідоцтва про право на спадщину від 09.09.2006 року, ОСОБА_2 (1/3 частка) на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08.09.2006 року та ОСОБА_3 (1/3 частка) на підставі свідоцтва про право на спадщину від 09.09.2006 року (а.с.11).

Згідно із листом Управління містобудування та архітектури ВК Білгород-Дністровської МР № 70 від 11.04.2016 року, у звязку з тим, що за адресою вул. Лазо,22 (Портова,22) числяться два обєкти нерухомості, Управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської МР надає нову адресу магазину загальною площею 62,2 кв.м., що належить ПП «Полюс» згідно свідоцтва про право власності на магазин від 23.12.1999 року та земельній ділянці під розміщення магазину Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Портова,22-в (а.с.10).

Розпорядженням міського голови № 32 від 19.02.2016 року «Про перейменування назв вулиць, провулків, скверів міста» перейменовано у місті Білгород-Дністровському вулицю Лазо на Портову (а.с.12).

Рішенням ВК Білгород-Дністровської МР № 289 від 12.05.2016 року надано адресу магазину загальною площею 62,20 кв.м., що належить ПП «Полюс» та земельній ділянціплощею 0,0082 га, що знаходиться в оренді та постійному користуванні ПП «Полюс» - Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Портова,22-в (а.с.32).

Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися свою власністю.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на повагу своєї власності,безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статей 316-317 Цивільного кодексу України, право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтями 319, 321 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.ст. 391-392 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, ПП «Полюс» на підставі виданого 23.12.1999 року ВК Білгород-Дністровської МР свідоцтва на право власності є власником магазину, який розташований в місті Білгород-Дністровському по вулиці Лазо,22, яка розпорядженням міського голови № 32 від 19.02.2016 року «Про перейменування назв вулиць, провулків, скверів міста» перейменована на вулицю Портову.

З позовної заяви ПП «Полюс» та матеріалів справи не вбачається жодної обставини та підстави, за якими ПП «Полюс» просить визнати за ним право власності на громадський будинок літ. «А» загальною площею 62,2 кв.м. у складі: торгівельного залу площею 48,2 кв.м., допоміжного приміщення площею 14,0 кв.м., що розташований за адресою: вул. Портова,22-в, м. Білгород-Дністровський, Одеська область.

Так, на думку суду, по-перше, за ПП «Полюс» вже визнано право власності на магазин по вул. Лазо (Портова),22 в м. Білгород-Дністровському. По-друге, відсутні будь-які докази та підстави для визнання права власності за ПП «Полюс» на громадський будинок літ. «А» по вул. Портовій,22 в м. Білгород-Дністровському із визнанням площі приміщень. По-третє, згідно із листом Управління містобудування та архітектури ВК Білгород-Дністровської МР № 70 від 11.04.2016 року та рішенням ВК Білгород-Дністровської МР № 289 від 12.05.2016 року надано адресу магазину загальною площею 62,20 кв.м., що належить ПП «Полюс» та земельній ділянціплощею 0,0082 га, що знаходиться в оренді та постійному користуванні ПП «Полюс» - Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Портова,22-в. По-четверте, за приписами статті 182 Цивільного кодексу України право власності на нерухоме майно, перехід та припинення підлягають державній реєстрації, яка є публічною й здійснюється відповідним державним органом, а не судом.

Крім того, відповідно до роз'яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Проте, вказавши відповідачами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ПП «Полюс» на зазначило та не обґрунтувало як само вказані особи порушили, не визнали або оспорюють право власності позивача. Також, суду не зрозуміло як результат розгляду даної справи може вплинути на права та обовязки зазначених осіб.

Одночасно з цим, позивач не включив до кола відповідачів осіб чи установ, які порушили, не визнали або оспорюють його право власності. За положенням ст.33 ЦПК України, суд може здійснити заміну неналежного відповідача чи залучити співвідповідача виключно за клопотанням позивача, однак, відповідне клопотання до суду не надавалось.

Зі змісту ст.3 Цивільного процесуального кодексу України та ст.15 Цивільного кодексу України вбачається, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Таким чином, в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 року по справі № 6-94ц13, за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування норм матеріального права.

Між тим, як встановлено під час розгляду справи та було вищезазначено, матеріали справи не містять, а позивачем не представлено до суду доказів, які б свідчили про порушення прав ПП «Полюс», зі сторони ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які позивач просить захистити.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» за № 14 від 18.12.2009 року, рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У звязку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (ч.1 ст.213 ЦПК). Обґрунтованим визнається рішення, яке ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про недоведеність, безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ПП «Полюс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності, у зв'язку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 15-16, 182, 316-317, 319-321, 328, 391-392 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 10-11, 57-60, 157, 169, 197, 208-209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви Приватного підприємства «Полюс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний Одеської області суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко