У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Мельник С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2016 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_3, ОСОБА_4; про визнання права власності на автомобіль,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Рівненського міського суду від 31 травня 2016 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_3, ОСОБА_4; про визнання права власності на автомобіль.

На рішення суду ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, де покликався на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм процесуального і матеріального права.

На її обґрунтування зазначав про неврахування судом тих обставин, що 14 жовтня 2014 року він уклав усний договір купівлі-продажу автомобіля "Chery Tiggo", 2008 року випуску, за 6000 доларів США ОСОБА_4 На підтвердження укладення договору та отримання грошей вона написала розписку, пообіцявши на першу вимогу надати нотаріально посвідчену довіреність на право розпорядження цим автомобілем. Однак 18 жовтня 2014 року спірний автомобіль вилучено працівниками органів внутрішніх справ як такий, що перебуває в угоні на підставі заяви спадкоємиці попереднього власника автомобіля ОСОБА_3 У зв'язку з цим був позбавлений можливості зареєструвати транспортний засіб за собою. Вважав висновки суду суперечними вимогам ст. 214 ЦПК України, а також вказував про неврахування правової позиції Верховного Суду України, що викладена в постанові №6-100цс 15 від 3 червня 2015 року. Переконаний, що укладений в усній формі договір купівлі-продажу є достатньою правовою підставою набуття ним права власності на куплений автомобіль. Ці обставини залишені поза увагою суду, чим не додержано положень ч.1, п.1 ч.2 ст. 11, ч.1 ст. 202 , ч.ч.1, 2ст. 205, ч.1 ст. 207 , ст. 509, ст. 638 ЦК України.

З цих міркувань просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи представника позивача, колегія суддів прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги.

З облікової картки №49967903 від 14.10.2014 року та свідоцтва НОМЕР_2 про реєстрацію автомобіля "Chery Tiggo", шасі (кузов, рама) НОМЕР_3, двигун НОМЕР_4, 2008 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, убачається, що первинну реєстрацію спірного транспортного засобу здійснено 19 березня 2009 року, а датою реєстрації є 8 жовтня 2014 року. Власником автомобіля відповідно до проведеної реєстрації зазначено ОСОБА_2 (а.с. 4, 6).

На а.с. 5 міститься копія довіреності, за якою 8 жовтня 2014 року ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_4 представляти його інтереси в будь-яких органах з питань, пов'язаних з експлуатацією та розпорядженням (продажем, здачею в найм, позичку, міною) належним йому автомобілем "Chery Tiggo", шасі (кузов, рама) НОМЕР_3, двигун НОМЕР_4, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_1.

14 жовтня 2014 року ОСОБА_4 власноручно написала розписку про отримання від ОСОБА_1 за спірний автомобіль 6 000 доларів США та про передачу автомобіля. Там також вказано про відсутність претензій до позивача (а.с. 3). В подальшому, 18 жовтня 2014 року, працівниками Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві вилучено в ОСОБА_1 автомобіль "Chery Tiggo", а 16 лютого 2015 року його передано на зберігання ОСОБА_3 Підставою відкриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 190 КК України була адресована органам внутрішніх справ заява ОСОБА_6 про заволодіння належним йому автомобілем у шахрайський спосіб (а.с. 18-19, 22, 7).

Вважаючи, що його цивільне право як набувача спірного транспортного засобу порушено ОСОБА_2, позивач у січні 2016 року звернувся в суд із позовом про визнання за ним права власності на автомобіль "Chery Tiggo", шасі (кузов, рама) НОМЕР_3, синього кольору, двигун НОМЕР_4, 2008 року випуску 2008, номерний знак НОМЕР_1.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції правильно виходив з того, що договір купівлі-продажу автомобіля повинен укладатися в письмовій формі з перереєстрацією на цій підставі права власності попереднього власника на нового набувача майна. Оскільки представлена третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, розписка про одержання грошових коштів, відсутність претензій та передачу спірного автомобіля не є підставою для набуття позивачем права власності на цей транспортний засіб, тому позов залишено без задоволення.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтями 655, 656 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

За змістом ст.ст. 237, 244, 245 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Тобто при оформленні довіреності перехід права власності не відбувається.

На порушення вимог Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 7 вересня 1988 року (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 року №1371), спірний автомобіль не був знятий з обліку в ДАІ та залишився зареєстрованим за ОСОБА_2, заяв від якого про зняття з обліку транспортного засобу не подавалося.

За таких обставин самі по собі видача довіреності чи передоручення повноважень на автомобіль без укладення договору купівлі-продажу не є договором, який допускає перехід права власності на майно третіх осіб.

Тому доводи апеляційної скарги про підставність набуття ОСОБА_1 права власності на автомобіль "Chery Tiggo", шасі (кузов, рама) НОМЕР_3, синього кольору, двигун НОМЕР_4, 2008 року випуску 2008, номерний знак НОМЕР_1, не заслуговують на увагу.

Не можна погодитися через їх необґрунтованість і з посиланнями позивача на неврахування правової позиції Верховного Суду України, що викладена в постанові №6-100цс 15 від 3 червня 2015 року, а також недодержання норм ч.1, п.1 ч.2 ст. 11, ч.1 ст. 202 , ч.ч.1, 2 ст. 205, ч.1 ст. 207 , ст. 509, ст. 638 ЦК України.

Інші твердження ОСОБА_1 також не ґрунтуються на вимогах закону і спростовуються правильністю висновків суду.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Тому доводи особи, що подала апеляційну скаргу, на необхідність та вимушеність захисту його прав, порушуючи тим самим права інших осіб, які беруть участь у справі, є неприйнятними для апеляційного суду.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 3, 303, 307, 308, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а заочне рішення Рівненського міського суду від 31 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: