Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/226/16-ц
16 березня 2016 року Березівський районний суд Одеської області
у складі судді Курти Л.С.
при секретарі Авдєєвій С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом
11 лютого 2016 року до Березівського районного суду Одеської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила задовольнити їх.
Відповідач у судове засідання не з'явився тричі, а саме 22.02, 09.03. і 16.03.2016 року, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином (а.с.21,28), а також оголошенням через газету «Одеські вісті» від 12.03.2016 року(а.с.38). Про причини своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступного:
Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу , посвідченого приватним нотаріусом Березівського районного нотаріального округу Одеської області 02.04.2009 року ОСОБА_1 є власником ? частини житлового будинку під АДРЕСА_1 (а.с.4).
У вказаному житловому будинку зареєстрований також ОСОБА_2, який на той час проживав разом з ОСОБА_1 однією сімє'ю.
Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.318 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Купивши 02 квітня 2009 року ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 позивач набула право на володіння, користування, розпорядження вказаним майном.
Як пояснила позивач, з грудня 2012 року по лютий 2015 рік вона проживала однією сімє'ю з відповідачем, вели спільне господарство , 11 грудня 2012 року зареєструвала його у належному їй будинку. Вже з лютого 2015 року вони припинили шлюбні відносини, відповідач залишив будинок і переїхав до іншого місця проживання, до цього часу з реєстрації в даному будинку не знявся.
Таким чином, відповідач відсутній за місцем реєстрації (проживання) понад один рік. Вказані обставини підтверджуються актами перевірки проживання(а.с.10,11) та показами свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 більше року не проживає у АДРЕСА_1 його слід визнати таким, що втратив право користуватися цим житлом.
За змістом ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382 - IV « про
Свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання можу бути здійснено на підставі рішення суду виключно про:
1)позбавлення права власності на житлове приміщення, 2) позбавлення права
користування житловим приміщенням, 3) визнання особи безвісно відсутньою,
4) оголошення фізичної особи померлою.
У зв'язку з тим, що зазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до цих правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житлом, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема , шляхом зняття з реєстрації місця проживання , пред'явивши одну із таких вимог:
1)про позбавлення права власності на житлове приміщення, 2) про позбавлення
права користування житловим приміщенням, 3) про визнання особи безвісно відсутньою,
4) про оголошення фізичної особи померлою.
З огляду на це вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням.
Визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користуванням житлом у будинку АДРЕСА_1 є підставою для зняття його з реєстрації за вказаною адресою..
Керуючись ст.ст.3, 10,11,209,212,214 ЦПК України, ст.405 ЦК України,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1
У іншій частині позову відмовити.
На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з моменту його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з моменту отримання його копії.
СУДДЯ КУРТА Л.С.