АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/7892/14-ц 22-ц/774/131/К/16
Справа 216/7892/14-ц Головуючий в суді першої
Провадження 22ц/774/131/к/16 інстанції - Філатов К.Б.
Категорія 48 (ІУ) Доповідач - Барильська А.П.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є., Михайлів Л.В.,

секретар: Петренко К.І.

за участю: представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача -ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 11 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по аліментам, пені та додаткових витрат, та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по аліментам, пені та додаткових витрат.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначила, що в 2005 році вони з відповідачем ОСОБА_5 зареєстровали шлюбу, від вказаного шлюбу сторони мають дочку - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачем.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2007 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини доходу щомісяця, починаючи з 13 січня 2007 року.

16 березня 2015 року ОСОБА_4 пред`явила виконавчий лист до виконання до ДВС Верхньодніпровського РУЮ. Згідно розрахунку заборгованість по сплаті аліментів станом на 8 липня 2015 року склала 27 209 гривень 76 копійок.

Крім того, дочка ОСОБА_6 має захворювання хронічний аденофарингит, що потребує додаткових витрат коштів на профілактику та лікування захворювання, згідно висновків лікарняно - консультативної комісії Верхньодніпровської ЦРЛ дочка ОСОБА_7 потребує постійного протирецидивного санітарно - курортного лікування. У зв'язку з захворюванням порушення осанки та деформацією стопи, ОСОБА_6 в обов`язковому порядку необхідно проходити курс масажів, також показане постійне носіння корсету. та спеціального ортопедичного взуття. Крім того, дочка відвідує танцювальний гурток , який є необхідною складовою розвитку дитини, оплата за відвідування коштує 150 гривень у місяць.

Враховуючи зазначене позивач, після неодноразового уточнення позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача заборгованість по аліментам в сумі 27 209, 76 грн., пеню за затримку сплати аліментів в сумі 156 490 гривень., додаткові витрати у сумі 500 гривень, щомісяця.

22 червня 2015 року відповідач за основним позовом ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що аліменти на користь позивача за основним позовом ОСОБА_4 на утримання малолітньої дочки він сплачував добровільно, позивач за первинним позовом ОСОБА_4 виконавчий лист отримала та пред'явила до виконання лише 15 березня 2015 року, що підтверджує відсутність заборгованості по аліментам. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 року в нього народилася дочка ОСОБА_8, що є суттєвою зміною сімейного стану та підставою для зменшення розміру аліментів.

У зв`язку з чим, відповідач за основним позовом ОСОБА_5 просив суд зменшити розмір аліментів, стягнутих на користь ОСОБА_4 за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2007 року, на утримання дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1 / 4 частини доходу до 1 / 6 частини доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу від 11 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено, зменшено розмір аліментів, стягнутих рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 8 лютого 2007 року, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1 / 4 до 1 / 6 всіх видів доходів платника аліментів, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 червня 2015 року.

В апеляційній скарзі представник позивача за основним позовом ОСОБА_4 - ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог позивача за основним позовом ОСОБА_4 та відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5

Зокрема, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідач на виклики державного виконавця не з'являвся, від сплати аліментів продовжує ухилятися, у зв'язку з чим, згідно довідки державної виконавчої служби відповідач має борг станом на 08.07.2015 року в сумі 27209,76 грн.

Судом не взято до уваги, що відповідно до наданих відповідачем квитанцій незначна фінансова допомога надавалась з боку бабусі, а не з боку самого відповідача, яка носила періодичний характер і не може за своїми сумами розцінюватися як грошове утримання дитини, в жодній квитанції не зазначено платника ОСОБА_5, не вказано призначення платежу, у зв'язку з чим дані квитанції взагалі не можна пов'язувати з діями ОСОБА_5 щодо утримання доньки.

Крім того, судом першої інстанції також необгрунтовано відхилено вимоги ОСОБА_4 щодо стягнення додаткових витрати на дитину, яка має такі захворювання як хронічний аденофарингіт та плосковальвусная деформація стопи, такі захворювання у дитини потребують не малих витрат на лікування впродовж тривалого часу бо є хронічними, важко піддаються лікуванню та потребують носіння спеціального взуття та корсету, яке час від часу треба обновляти.

На думку апелянта, судом першої інстанції необгрунтовано задоволено зустрічний позов ОСОБА_5 щодо зменшення розміру аліментів з підстав народження дитини у відповідача, при цьому судом не взято до уваги докази погіршення здоров'я дитини, важкого матеріального стану ОСОБА_4, яка вимушена самостійно утримувати дитину та є безробітною.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на його думку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що з 2005 року по 31 жовтня 2008 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дочку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2007 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини доходу щомісяця, починаючи стягнення з 13 січня 2007 року (а.с. 46)

16 березня 2015 року ОСОБА_4 пред'явила виконавчий лист до ДВС Верхньодніпровського РУЮ, де державним виконавцем була нарахована заборгованість відповідача за три роки до подання позивачем виконавчого листа до виконання, яка станом на 08 липня 2015 року склала 27 209, 76 грн.

Звертаючись з позовом ОСОБА_4 посилалась на те, що за рішенням суду на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 в розмірі ? частини доходу щомісяця, починаючи з 13.01.2007 року. З виконавчим листом ОСОБА_4 звернулась до ДВС Верхньодніпровського РУЮ - 16 березня 2015 року, у зв'язку з чим позивач за основним позовом ОСОБА_4 просила стягнути заборгованість по аліментам за три роки до подання позивачем виконавчого листа до виконання, а також додаткові витрати, які позивач вимушена витрачати на профілактику та лікування захворювання, відвідування танцювального гуртка та інших заходів, пов'язаних з поліпшенням здоров`я дочки ОСОБА_7.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка більше восьми років після постановлення рішення про стягнення аліментів до ДВС з примусового виконання виконавчого листа не зверталась, матеріальна допомога з боку відповідача за основним позовом ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дочки надавалась в добровільному порядку, у зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення заборгованості по аліментам. Доказів додаткових витрат на дитину, їх необхідності та розміру позивачем за основним позовом ОСОБА_4 не надано.

Колегія суддів, не може повністю погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину.

Згідно із ч.1 ст. 187 цього Кодексу один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві.

За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст.187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягуються за рішенням суду.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" і відповідно до ч.7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2007 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини доходу щомісяця, починаючи стягнення з 13 січня 2007 року. З виконавчим листом ОСОБА_4 звернулась до ДВС Верхньодніпровського РУЮ, 16 березня 2015 року, де була нарахована заборгованість за три роки до подання позивачем виконавчого листа до виконання, яка станом на 08 липня 2015 року склала 27 209, 76 грн., яку позивач за основним позовом ОСОБА_4 просила стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_5 заперечував наявність заборгованості по аліментам, не погоджуючись з її розміром, визначеним державним виконавцем.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Однак, колегія суддів не може погодитись з розрахунком заборгованості по сплаті аліментів, наданого державним виконавцем Мелюс О.О., оскільки як вбачається з матеріалів справи у період з 16.03.2012 року по 16.03.2015 року відповідач ОСОБА_5 перераховував поштовим переказом, поповненням карткового рахунку на ім`я ОСОБА_4 грошові кошти, що підтверджується наданими оригіналами квитанцій (а.с. 131-156)

Посилання в апеляційній скарзі позивача ОСОБА_4 на те, що відповідно до наданих відповідачем квитанцій незначна фінансова допомога надавалась з боку бабусі, а не з боку самого відповідача, яка носила періодичний характер і не може за своїми сумами розцінюватися як грошове утримання дитини, в жодній квитанції не зазначено платника ОСОБА_5 не вказано призначення платежу, у зв'язку з чим дані квитанції взагалі не можна пов'язувати з діями ОСОБА_5 щодо утримання доньки, колегія суддів до уваги не бере, оскільки інших будь-яких фінансових зобов'язань у відповідача за основним позовом ОСОБА_5 перед позивачем за основним позовом ОСОБА_4 не має.

За таких обставин, з урахуванням наданої відповідачем добровільної матеріальної допомоги, яка за період з 16.03.2012 року по 16.03.2015 року становить 11 042, 75 грн. відповідно до наданих оригіналів квитанцій відповідачем ОСОБА_5 колегія суддів вважає, за необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість по аліментам за період з 16.03.2012 року по 16.03.2015 року у сумі 13 178, 59 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішення суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.22 постанови №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість по сплаті аліментів утворилась не звини відповідача за основним позовом ОСОБА_5, оскільки він у добровільному порядку у зазначений вище період виплачував аліменти на утримання доньки, позивач же за основним позовом ОСОБА_4 отримала виконавчий лист у 2015 році та здала його на виконання лише 16.03.2015 року, у зв'язку з чим, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед, або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи, від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Позивач, відповідно до уточнених позовних вимог, просила стягнути з відповідача додаткові витрати в сумі 500 грн. щомісячно, виходячи з вартості ліків, оплати танцювального гуртка та інших заходів, пов'язаних з поліпшенням здоров`я дочки ОСОБА_7, однак доказів понесених додаткових витрат у розумінні ст.ст. 57-60 ЦПК України ні суду першої, ні апеляційної інстанції не надала, у зв'язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення пені та аліментів, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Звертаючись з зустрічним позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_5 посилався на те, що у нього ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка ОСОБА_8, що призвело як до зміни сімейного стану та і матеріального стану, що є підставою для зменшення розміру стягнутих аліментів.

Суд першої інстанції, задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 виходив з наявності правових підстав для задоволенні цих позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом

Так, в розумінні даної норми СК України підставою для зменшення розміру аліментів в тому числі може стати наявність у платника аліментів непрацездатних членів сім'ї, яких за законом він мусить утримувати. Крім того, в розумінні вказаної норми СК України на погіршення матеріального стану платника аліментів може вплинути укладання іншого шлюбу, у зв'язку з чим він буде зобов'язаний утримувати спільних дітей, народжених у шлюбі та дружину до трьох років.

У даному випадку закон виходить з того, аби діти, на користь яких стягуються аліменти, знаходились в однаковому матеріальному стані з дітьми платника аліментів, які проживають у його сім`ї.

Аналогічне роз'яснення надане і Пленумом Верховного Суду України в п. 23 Постанови "Про застосування судами окремим норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідача за основним позовом ОСОБА_5 на утриманні перебуває також дочка ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 74)

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності обставин, що є підставами для зменшення розміру аліментів, які стягуються за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 8 лютого 2007 року, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по аліментам скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість по аліментам за період з 16.03.2012 року по 16.03.2015 року у сумі 13 178, 59 грн. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з ОСОБА_5 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 11 грудня 2015 року, в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по аліментам скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість по аліментам за період з 16.03.2012 року по 16.03.2015 року у сумі 13 178, 59 грн. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 243, 60 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є. Ляховська

Л.В. Михайлів