н/п 2/490/334/2016 Справа № 490/5155/15-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 лютого 2016 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Ковальовій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» про визнання договору поруки припиненим, треті особи ОСОБА_1, ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просив стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Банку заборгованість за кредитним договором №28.3/110-КЕК-07 від 16 жовтня 2007 року у загальному розмірі 47387,51 грн., з яких: 45837,28 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1550,24 грн. - заборгованість за відсотками.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що між ПАТ «Кредитпромбанк», який у відповідності до Договору купівлі-продажу від 20.05.2013 року відступив ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитним договором №28.3/110-КЕК-07 від 16 жовтня 2007 року, та відповідачами укладено Кредитний договір, однак відповідачі його належним чином не виконували, у зв*язку з чим у них виникла заборгованість перед Банком у вищезазначеному розмірі.

ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Кредитпромбанк», в якому просила визнати припиненим договір поруки №28.3/110-ПЕК/1-07 від 16 жовтня 2007 року. В обґрунтування своїх вимог позивач за зустрічним позовом посилалася на те, що згідно умов кредитного договору строк виконання основного зобов*язання - 15.04.2009 року. Однак, всупереч вимог п. 4 ст. 559 ЦК України банк звернувся до суду лише в червні 2015 року, тобто з пропуском шестимісячного строку.

Представник відповідача ОСОБА_1- ОСОБА_4 до судового засідання не з*явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та первісного позову не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. При цьому, заявою від 25.09.2015 року заявив про пропуск Банком строків позовної давності та просив застосувати відповідні правові наслідки до вимог про стягнення заборгованості. Вимоги зустрічного позову представник відповідача ОСОБА_1- ОСОБА_4 підтримав у повному обсязі та просив про його задоволення.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2, позивач за зустрічним позовом до судового засідання не з*явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Відповідачі на первісним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до судового засідання не з*явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін.

Вивчивши доводи первісного та зустрічного позовів, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

16 жовтня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 28.3/110-КЕК-07, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 6000,00 дол. США та строк з 17.10.2007 року до 15.04.2009 року зі сплатою 25% річних.

Надання кредиту здійснюється 16 жовтня 2007 року шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок позичальника № 0001.840.1102007.1, а позичальник зобов*язаний здійснювати повернення кредиту відповідно до графіку погашення платежів, який є невід*ємною частиною Кредитного договору, та у будь-якому випадку зобов*язаний повернути банку кредит у повному обсязі не пізніше 15 квітня 2009 року.

Пунктом 9.1 Кредитного договору встановлено, що цей Договір набуває чинності з дня його підписання і діє до повного погашення заборгованості Позичальником заборгованості за кредитом та процентами, а при наявності простроченої заборгованості - і пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплату відсотків.

Виконання Позичальником зобов*язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного Договору поруки №28.3/110-ПЕК/1-07 від 16.10.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2, Договору поруки №28.3/110-ПЕК/2-07 від 16.10.2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3, відповідно до умов Договорів поруки, Поручителі зобов*язуються солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов*язань Позичальника за кредитним договором №28.3/110-КЕК-07 від 16.10.2007 року, укладеним між Банком та Позичальником.

20.05.2013 року між ВАТ «Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ВАТ «Кредитпромбанк " передає (відступає) ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ "Дельта Банк" замінює АКІБ «УкрСибБанк" як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ВАТ «Кредитпромбанк " до ПАТ "Дельта Банк" прав вимоги до боржників, до ПАТ "Дельта Банк" переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

За вказаним договором купівлі-продажу прав вимоги заборгованість за кредитним договором №28.3/110-КЕК-07 станом на 20.05.2013 року складала 1966,86 дол. США.

Так, згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (щодо договору позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. ст. 1046, 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Визначення поняття зобов*язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України, відповідно до якої зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов*язання як правового зв*язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов*язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов*язання надано право, що кореспондує обовязку першої. Обов*язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов*язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов*язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов*язання (неналежне виконання). Це тягне за собою передбачені законом або договором правові наслідки, зокрема, припинення зобов*язання внаслідок односторонньої відмови від зобов*язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Одним із видів порушення зобов*язання є прострочення невиконання зобов*язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (ст. ст. 530,631 ЦК України).

Якщо у зобов*язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов*язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс13, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов*язковою для усіх судів України.

Отже, з врахуванням викладеного та обставин справи, строк дії Кредитного договору встановлено п. 9.1 договору, відповідно до умов якого договір діє з дня його укладення і до повного погашення суми кредиту, сплати нарахованих процентів, комісії або пені у разі їх нарахування.

Враховуючи, що на теперішній час сума кредиту та відсотків фактично не сплачені, на час розгляду справи у суді договір є чинним.

В той же час, строк (термін) виконання зобов*язання за Кредитним договором встановлено у графіку погашення платежів та п. 4.4 Кредитного договору, у зв*язку з чим слід враховувати наступне.

Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов*язань (п. 9.1), так і строки виконання зобов*язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 15 квітня 2009 року.

Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов*язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов*язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

В той же час, ОСОБА_1 перестав виконувати взяті на себе обов*язки зі сплати боргу по кредиту.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою правомочною особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс13, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов*зковою для усіх судів України.

Судом встановлено, що згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов*язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов*язання, які деталізують обов*язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов*язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов*язань.

Згідно витягу з Додатку №1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 21.05.2013 року станом на 21.05.2013 року фактичний розмір заборгованості за кредитним договором у валюті кредиту (прострочена заборгованість за тілом кредиту») 1966,86 дол. США.

У відповідності до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ст. 4 ЦПК України, суд захищає права, свободи та інтереси виключно у спосіб, визначений Законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень ( ст. 10 ч.3 ЦПК України).

Виходячи із вимог ст.ст.212-215 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обгрунтованим є рішення суду, яке постановлено на основі повно і всебічно з*ясованих обставин, на які сторони посилаються, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин, чи були порушені не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси,за захистом яких особа звернулась,а якщо були то ким.

Предмет доказування складається із встановлення обставин щодо порушення прав позивача, які підтверджують право позивача і є підставою для позову, які свідчать про порушення прав відповідача конкретним суб*єктом- відповідачем, встановлюють розмір завданої шкоди.

Виходячи зі змісту ст. 58 ЦПК України, доказ повинен підтверджувати певну юридичну обставину та збігатися з відповідною обставиною в законодавчій нормі, на яку посилається позивач.

За приписами ст. 59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За такого, доказ несе в собі інформацію про обставини справи, з існуванням якої особа пов*язує виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов*язків, а засіб доказування - сукупність окремих доказів , які за ЦПК допустимі для доказування в конкретній справі.

Із наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором, доданого до позовної заяви, вбачається, що станом на 21.05.2013 року та 06.04.2015 року заборгованість складає за тілом кредиту складає всього 1966,86 дол. США та заборгованість за відсотками у розмірі 66,52 дол. США. Однак доказів того, здійснення останнього платежу відбулося поза межами трьох календарних років, які передували подачі позову до суду, для можливості визначення строку позовної давності відповідачем суду не надано.

За такого, з ОСОБА_1 на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 16 жовтня 2007 року у загальному розмірі 47387,51 грн., з яких: 45837,51. - заборгованість за тілом кредиту; 1550,24 грн. - заборгованість за відсотками, у зв*язку з чим позовні вимоги Банку підлягають задоволенню.

В той же час, суд не враховує твердження представника відповідача про те, що строк позовної давності має обчислюватися з моменту невиконання позичальником зобов*язання, вказаного у графіку погашення заборгованості (15.04.2012 року), оскільки така позиція суперечить вищезазначеним обставинам.

Що стосується зустрічного позову, то він підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У відповідності до п. 1.3 договору поруки поручитель бере на себе зобов*язання відповідати перед Банком у тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки, що і Боржник.

Відповідно до ст. 553, 554 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 559 ЦК України визначено підстави припинення поруки, а саме: 1. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. 2. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. 3. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. 4. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

В пункті 24 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Враховуючи те, що строк дії кредитного договору 15.04.2009 року, ПАТ «Дельта Банк» до суду з позовною заявою про погашення заборгованості до ОСОБА_2, ОСОБА_3, як поручителів, Банк повинен був звернутися протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Будь- яких доказів того, що позивачем на адресу поручителів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 направлялись вимоги про погашення боргу, позовні заяви про стягнення боргу, суду не надано.

Оскільки позивач протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя, договір поруки припинився, тому всі права та обов'язки сторін за договором поруки слід вважати припиненими.

Згідно вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 473,87 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (МФО 380236, , р/р 373980009) заборгованість за кредитним договором №28.3/110-КЕЕ-07 від 16 жовтня 2007 року у розмірі 47387,51 грн., з яких заборгованість за кредитом у розмірі 45837,28 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 1550,24 грн.

У стягненні заборгованості за кредитним договором №28.3/110-КЕЕ-07 від 16 жовтня 2007 року у солідарному порядку з ОСОБА_3 відмовити.

Зустрічний позов задовольнити.

Визнати припиненим договір поруки №28.3/110-ПЕК/1-07 від 16 жовтня 2007 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 473,87 грн.

Рішення може бути оскаржене в строки та порядку, передбаченому ст. 293 - 296 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова