Справа № 369/9610/16-ц
Провадження № 2/369/4161/16
РІШЕННЯ

Іменем України

15.11.2016 року Києво-Святошинський районний суд в складі:

головуючого - судді Волчка А.Я.

за участю секретаря Ведмеденко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом до відповідача до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 07.05.2011 року було зареєстровано шлюб між сторонами.

Від шлюбу подружжя має доньку: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач свою позовну заяву мотивує тим, що їхнє подальше подружнє життя з відповідачем неможливе, так, як вони утратили почуття любові один до одного, сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо, стосунків не підтримують, їх шлюб носить лише формальний характер, тому просив шлюб між ними розірвати.

Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з проханням слухати справу за його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву згідно якої позовні вимоги визнала та просила слухати справу за її відсутності.

У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.05.2011 року. Шлюб зареєстрували у Центральному відділу державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 актовий запис №788.

Від шлюбу подружжя має доньку: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2

Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. На даний час строни проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе.

У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З огляду на положення ч.2 ст.112 СК України враховуючи особливий характер сімейних відносин, суд приходить до висновку про те, що сім'я позивача та відповідача існує лише формально і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, так, і інтересам неповнолітніх дітей.

У відповідності з вимогами ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, тому приймаючи рішення, слід врахувати всі обставини справи.

За ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно ст.24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, позивач має стійке переконання до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Суд вважає, що подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб, укладений між сторонами.

Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112, 174 Сімейного кодексу України, та, керуючись ст.ст.4, 60, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 07.05.2011 року, у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис №788.

Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишити без змін.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії даного рішення суду особою, яка його оскаржує.

Суддя: А.Я.Волчко