СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/2384/16
ун. № 759/2519/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2016 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Семаніва Ю.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку у спільному майні,

В С ТА Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку у спільному майні. Позовну заяву передано до провадження головуючого судді 19.02.2016 року.

Розглядаючи питання про відкриття провадження у справі, вважаю, що вищевказаний позов слід повернути позивачу за таких підстав.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 р. Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов'язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

За змістом ст.122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Спори, пов'язані із захистом права власності та інших речових прав, розглядаються судами відповідно до визначеної процесуальним законом юрисдикції.

Відповідно до частини першої статті 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу захисту права власності та інших речових прав на нерухоме майно пред'являються за місцем знаходження майна або основної його частини (виключна підсудність).

Якщо пред'явлено позов про право власності на кілька жилих приміщень (квартир), розташованих у різних районах міста чи в різних містах, або позов про поділ спадкового майна, яке складається з кількох квартир (об'єктів нерухомості) у різних місцевостях, тобто наявні вимоги, для кожної з яких частиною першою статті 114 ЦПК встановлено виключну підсудність, то позов пред'являється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, яка за своєю вартістю перевищує ті, що знаходяться в інших районах чи місцевостях. До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов'язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним тощо.

Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об'єкти нерухомості, об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

Недотримання правил підсудності тягне за собою повернення заяви позивачеві, про що постановляється ухвала. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до належного суду.

Позивач просить суд постановити рішення, яким встановити факт перебування з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, а також, визнати спільною сумісною власністю подружжя внутрішні роботи, зовнішні роботи (будівельні матеріали) на загальну суму 1 350 000 гривень, автомобіль марки KIA SPORTAGE загальною вартістю 120 000 гривень, визнати за позивачем право власності на половину частки у спільному сумісному майні подружжя, виділити грошову компенсацію, визнати за відповідачем право власності на половину частки у спільному сумісному майні подружжя.

Умовами ч.1,2 ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до положень ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Стаття 187 ЦК України визначає, що складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню.

Як вбачається з позовної заяви внутрішні та зовнішні роботи та будівельні матеріали були виконані в будинку за адресою АДРЕСА_1, місцезнаходження якого віднесено до Києво-Святошинького району Київської області. невіддільними можна визнати поліпшення, які неможливо відокремити від майна без шкоди для нього

З огляду на викладене спір про визнання спільною сумісною власністю подружжя зазначених робіт і матеріалів, які складають основну частину позовних вимог, і які є невіддільним поліпшенням будинку за адресою АДРЕСА_1 повинен розглядатись за правилами виключної підсудності. У даному випадку, будинок розташований у Києво-Святошинському районі, АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Києво-Святошинського району Київської області, а тому справа не підсудна Святошинському районному суду м. Києва.

Відповідно до приписів п. 4 ч. 3 та ч. 5 ст. 121 ЦПК України, заява повертається у випадку не підсудності цьому суду, та одночасно суд роз'яснює, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 115, 121, 122 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку у спільному майні - повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення заяви надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.В. Семаніва