Справа № 492/631/16-ц
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________
04 серпня 2016 року м.Арциз
Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Гусєвої Н.Д.,
при секретарі Рябчук О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Арциз Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання їх спільної доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн., з дня предявлення позову і до досягнення донькою повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона проживала без реєстрації шлюбу однією сімєю, відповідач не заперечує свого батьківства і, за його згодою, в свідоцтві про народження дитини записаний як батько. Сторони мешкають окремо, дитина мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка вказує на те, що їй одній важко утримувати дитину, а відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом.
У судове засідання позивачка не зявилася, але надала до суду заяву, в якій уточнила позовні вимоги та просила суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн., з наступною індексацією відповідно до закону, з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивачка просила суд про розгляд справи в її відсутність. Також, позивачка в заяві зазначила, що в разі неприбуття в судове засідання відповідача, згодна на прийняття заочного рішення у справі.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи двічі повідомлявся належним чином. Так, судом, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, двічі надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак, відповідно до повернутих поштових повідомлень, відповідач за зазначеною адресою не проживає, що свідчить про неможливість вручення відповідачу судових повісток та відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України в цьому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином.
Враховуючи вказані факти, згоду позивачки, що викладена у її письмовій заяві, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, судом, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню і такий висновок суду ґрунтується на наступному.
Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з обовязком батьків утримувати малолітню дитину, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, її батьком вказаний ОСОБА_2 відповідач по справі (а.с. 7). З листа № 45 від 19.04.2016р., виданого Іллічівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 1 (експериментальний навчальний заклад Всеукраїнського рівня) вбачається, що дитина проживає разом з матірю (а.с. 8).
Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Такий принцип рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (ст. 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст. 24).
Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Отже, обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним.
Відповідно до розяснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Ч. 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 СК України). Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст. 184 СК України).
В судовому засіданні було встановлено, що відповідач є батьком малолітньої ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про її народження та не заперечувалося відповідачем і цей факт відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.
Таким чином, виходячи з аналізу перелічених норм закону, враховуючи обставини та матеріали справи, суд приходить до висновку, що не зважаючи на те, що відповідач, будучи батьком малолітньої дитини, проживаючи окремо, зобовязаний утримувати свою малолітню дитину, яка проживає з матірю до досягнення дитиною повноліття.
Суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які відповідач повинен виплачувати на користь позивачки на утримання дитини до її повноліття, у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини як стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення.
Позивачкою та відповідачем на надано суду жодного доказу, підтверджуючого стан здоров'я та матеріальне становище дитини, відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
В судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному позивачкою. Позивачка не надала суду жодного переконливого доказу такої можливості відповідача, зокрема сплачувати аліменти на її користь у розмірі 2500,00 грн., чим не виконала вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України.
Тому, з урахуванням встановлених в судовому засіданні фактів та обставин справи, суд, виходячи із засад розумності виваженості та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивачки щомісячно на утримання малолітньої дитини до її повноліття, підлягають стягненню аліменти в сумі 1000,00 грн., починаючи з дня подання позовної заяви, тобто 17 травня 2016 року.
З огляду на викладене, на стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоровя і матеріальне становище платника аліментів, враховуючи, обов'язок батька дитини утримувати свою дитину, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачки частково та стягувати аліменти з батька малолітньої ОСОБА_3 на користь позивачки на утримання дитини в сумі 1000,00 грн., починаючи з дня з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття.
Суд не бере до уваги письмовий доказ, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 014130 від 28.03.1996р., оскільки зазначений письмовий доказ не містить інформації щодо предмета доказування у наявній справі, відповідно до ст. 58 ЦПК України та не стосується предмету спору.
На підставі вищезазначеного, суд, оцінивши в сукупності всі добуті в судовому засіданні докази, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково.
Суд вважає за необхідне зазначити, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Так як позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір в сумі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави у звязку з задоволенням позовних вимог позивачки про стягнення аліментів.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст. ст. 141, 180, 181, 182-184, 191 СК України, ст. ст. 6, 15, 30, 56-61, 74, 79, 84, 88, 169, 197, 208-210, 213-215, 224-226, 228, 233, 367 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання якого зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 гривень, щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 17 травня 2016 року і до досягнення повноліття ОСОБА_3, тобто до 18 вересня 2020 року.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів відмовити.
Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежів за один місяць.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачкою в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя

Арцизького районного суду ОСОБА_4