Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2016 року м. Первомайськ

Справа :484/1801/16-ц

Номер провадження : 2/484/1612/16

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі

судді Фортуни Т.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Левицької І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайськ цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя

встановив :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 27.08.2011 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайськ Первомайського міськрайонного управління юстиції було зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_2 (далі - відповідач), який рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.05.2014 р. розірвано. Під час перебування у шлюбі сторони придбали у власність автомобіль ЗАЗ VIDA державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2013 року випуску, який зареєстровано на відповідача. Ураховуючи те, що зазначений автомобіль було придбано сторонами під час перебування у шлюбі, просить стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості ? частки вказаного автомобіля.

В судове засідання позивач та її представник не з'явились; від представника позивача надійшла заява про слухання справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву з клопотанням слухати справу у його відсутність, просить в задоволенні позову відмовити. При цьому в наданих запереченнях зазначає, що автомобіль ЗАЗ VIDA державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2013 року випуску, не перебуває в його власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

З 27 серпня 2011 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.05.2014 р.; рішення набрало законної сили 12.06.2014 р.

31.01.2013 р. ОСОБА_2 придбав у власність автомобіль ЗАЗ VIDA державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску, свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб НОМЕР_3.

Відповідно до висновку до звіту про оцінку майна від 21.04.2016 р. вартість вищезазначеного автомобілю становить 144 549,00 грн.

Згідно з довідкою територіального сервісного центру № 4842 регіонального сервісного центру в Миколаївській області № 31/14/2-941 від 29.07.2016 р., автомобіль ЗАЗ VIDA державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року виготовлення, був зареєстрований на ОСОБА_2 31.01.213 р. на підставі довідки-рахунок ДПІ № 870698, виданої 30.01.2012 р.; після чого 14.04.2016 р. був перереєстрований на ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу № 944/1/4842/2016 від 14.04.2016 р., завіреним територіальним сервісним центром № 4842 в Миколаївській області; на момент перереєстрації транспортного засобу обмежень щодо перереєстрації не було.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Частиною 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до пунктів 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання.

В пункті 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що у випадку, коли один із подружжя здійснив відчуження майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України № 6-486цс16 від 27.04.2016 р. у випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідач не навів належних доказів того, що спірний транспортний засіб придбано не за спільні кошти подружжя, як і не заперечував вартість зазначеного майна. Крім того, відповідач не заперечував, що на час розгляду справи він не є власником вищезазначеного транспортного засобу.

Під час обрахунку розміру ? частки спірного транспортного засобу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить із вартості зазначеного автомобіля, визначеної відповідно до висновку до звіту про оцінку майна, а саме: 144 549,00 грн. Таким чином розмір ? частки становить 72 274,50 грн.

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що автомобіль ЗАЗ VIDA державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску, є спільною сумісною власністю подружжя - сторін у справі; розмір часток сторін у даному майні є рівними; відповідач здійснив відчуження транспортного засобу, що є спільною сумісною власністю подружжя, відповідач не довів, що спірний транспортний засіб придбано не за спільні кошти подружжя та не заперечував щодо визначеної вартості спірного майна, тому вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації вартості ? частки вказаного автомобіля, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

ОСОБА_1 ставила вимогу про стягнення з ОСОБА_2 понесених нею витрат на правову допомогу, відповідно до ст. 84 ЦПК України.

Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки ОСОБА_1 не надала суду доказів щодо понесених нею витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу необґрунтована та не підлягає задоволенню.

Судові витрати між сторонами підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 368, 372 ЦК України, ст. ст. 60, 61, 69-71 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 84, 88, 209, 212-214 ЦПК України, суд -

вирішив:

- позов задовольнити;

- стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, грошову компенсацію вартості ? частки автомобіля ЗАЗ VIDA державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 2012 року випуску, в розмірі 72 274,50 грн. (сімдесят дві тисячі двісті сімдесят чотири грн. 50 коп.);

- стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, витрати на сплату судового збору в розмірі 722,75 грн. (сімсот двадцять дві грн. 75 коп.);

- в задоволенні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь понесені нею витрати на правову допомогу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Ю. Фортуна