Справа № 161/7694/16-ц
Провадження № 2/161/3016/16
У Х В А Л А

15 серпня 2016 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Гриня О.М.

при секретарі Пилипюк Л.М.,

вивчивши заяву позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування та державного акту на право власності на земельну ділянку та зустрічним позовом ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування та державного акту на право власності на земельну ділянку.

08 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Від позивача за первісним позовом надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0651 га, призначеної для ведення садівництва, розташованої на масиві садівничого товариства «Дружба» № 98.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову (ч. 2 ст. 151 ЦПК України).

Згідно статті 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як розяснив Пленум Верхового суду України в своїй постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», зокрема у пункті № 4, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У поданій до суду заяві заявник не наводить достатнього обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, як вбачається з матеріалів справи ухвалою від 11 серпня 2016 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки до спільного розгляду з первісним позовом, що на думку суду вказує на бажання ОСОБА_2 залишити спірну земельну ділянку у своїй власності.

Також суд зазначає, що доводи на які посилається позивач у своїй заяві є предметом розгляду в межах даної цивільної справи і відповідно підлягають доказуванню в процесі розгляду даної справи та не можуть в будь-якому разі слугувати підставою для забезпечення позову, оскільки вони, як не доведенні так і не спростованні.

З врахуванням викладеного, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні заяви позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування та державного акту на право власності на земельну ділянку та зустрічним позовом ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.