Справа № 464/6255/14 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/783/825/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2016 року колегія суддів судов ої палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

секретаря: Юзефович Ю.І.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2015 року у справі за позовом Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» в інтересах Массаrtney Paul James (ОСОБА_4 Маккартні), Harrison George (ОСОБА_5) до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про стягнення компенсації за порушення виключних майнових авторських прав,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь Mccartney Paul James (ОСОБА_4 Маккартні) на поточний рахунок Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» (, п/р 532 в АТ «УКРЕКСІМБАНК», МФО 322313) компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав у розмірі 109 620 грн. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь Harrison George (ОСОБА_5) на поточний рахунок Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» (, п/р 532 в АТ «УКРЕКСІМБАНК», МФО 322313) компенсацію за порушення виключних майнових авторських прав у розмірі 12 180 грн. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 штраф у розмірі 10% компенсації, що становить 12 180 грн. до Державного бюджету. Вирішено питання стягнення судового збору.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_3 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що Державна служба інтелектуальної власності України, за наказом якої створено ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» не є субєктом авторського права і суміжних прав та не може бути засновником організації колективного управління в розумінні Закону України «Про авторське право та суміжні права». Звертає увагу, що ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» не надала суду договорів укладених з ОСОБА_4 Маккартні та ОСОБА_5 на їхнє представництво щодо стягнення авторської винагороди та звернення до суду. Вказує, що рішення суду ґрунтується на доказах, які були подані представником позивача з порушенням вимог ст. 131 ЦПК України. Також зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки відсутності складеного акту про порушення авторських прав. Окрім того, судом не вказано які саме твори (обєкти права інтелектуальної власності) були виконані відповідачем, судом не встановлено, що чи в повному обсязі відтворено твори відповідачем, або їх частина, не надано юридичної оцінки щодо акту фіксації публічного виконання творів (чи відповідає цей доказ вимогам законодавства).

Просить скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» до ОСОБА_3 про стягнення компенсації за порушення виключних майнових авторських прав відмовити в повному обсязі.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, хоча про розгляд справи повідомлялися належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (т.3 а.с. 174-175), про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Згідно вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 07 березня 2014 року в період з 19.10 год. до 19.55 год. у приміщенні Львівської обласної філармонії за адресою: м.Львів, вул.Чайкоського, 7 відбувся гастрольний захід, організований суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3, - концерт «Come together», присвячений гурту «The Beatles», під час якого було здійснено бездоговірне публічне виконання музичних творів - 9 творів Mccartney Paul James (ОСОБА_4 Маккартні) та 1 твір Harrison George (ОСОБА_5).

Дані обставини підтверджуються договором про надання послуг №5 від 1 лютого 2014 р., укладеного між Львівською обласною філармонією та відповідачем ФОП ОСОБА_3 з додатком графіком підготовки заходу та актом прийому-передачі наданих послуг згідно з даним договором. (т.1 а.с. 175-177)

Матеріалами справи встановлено, що факт публічного виконання вказаних творів відповідачем під час проведення гастрольного заходу підтверджується касетою Panasonic № 1N0767F, яка долучена до матеріалів справи та актом фіксації публічного виконання творів від 07 березня 2014 р. (а.с.53)

Державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав» є організацією колективного управління, яка створена відповідно до наказу Державної служби інтелектуальної власності України №392-н від 25 липня 2013 р., діє на підставі статуту, затвердженого наказом Державної служби інтелектуальної власності України від 11 грудня 2013 р. №539-н., та свідоцтва Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства науки та культури про облік організацій колективного управління №3/2003 від 22.08.2003 р. (т.1 а.с. 12-25), та згідно до статуту

затвердженого 11 грудня 2013 р. є правонаступником Державного підприємства «Українське агентство з авторських та суміжних прав».

Відповідно до листа Державної служби інтелектуальної власності України №1-12/581 від 24 січня 2014 р. відповідно до ст.4, ч.1 ст.48 Закону України «Про авторське право та суміжні права», Порядку обліку організацій колективного управління та здійснення нагляду за їх діяльністю, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 21 травня 20013 р. №311, Державного підприємство «Українське агентство з авторських та суміжних прав» взято на облік організацій колективного управління (свідоцтво №3/2003 від 22.08.2003 р.). Відповідно до наказу Державної служби №392-н від 25 липня 2013 р. «Про припинення Державного підприємства «Українське агентство з авторських та суміжних прав» шляхом реорганізації (перетворення) в Державну організацію «Українське агентство з авторських та суміжних прав», остання є його правонаступником, заснована на державній власності і належить до сфери управління Державної служби інтелектуальної власності України. Чинним законодавством не передбачено анулювання або переоформлення виданих свідоцтв про облік організацій колективного управління у звязку з їх реорганізацією. Разом з тим, згідно з п.8 Порядку до Реєстру обліку організацій колективного управління було внесено відомості про реорганізацію Державного підприємства «Українське агентство з авторських та суміжних прав» шляхом перетворення в державну організацію.

Наявність у позивачів авторського права на спірні твори підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з системи ІРІ (система ІРІ міжнародна база даних та інформаційна система, в якій містяться дані щодо право власників авторських майнових прав на музичні твори, передані в колективне управління авторсько-правовим організаціям). (т.1 а.с. 92-102)

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.426 ЦК України використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом. Умови надання дозволу на використання об'єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором.

Згідно ст. 435 ЦК України, первинним суб'єктом авторського права є автор твору. Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

У відповідності до ст. 443 ЦК України, використання твору здійснюється лише за згодою автора.

Частиною 4 ст.48 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що організації колективного управління можуть управляти на території України майновими правами іноземних субєктів авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів з аналогічними іноземними організаціями, в тому числі й про взаємне представництво інтересів.

Згідно ст.15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору та виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.32 цього Закону автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків, передбачених ст.ст.21-25 цього Закону.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про гастрольні заходи в Україні» організатори гастрольних заходів - суб'єкти господарювання, що займаються організацією гастрольних заходів на території України і статутними документами яких передбачено таку діяльність. Крім того, статтею 2 цього закону передбачено, що гастролі проводяться на підставі договорів, укладених відповідно до закону. Порядок організації і проведення гастрольних заходів визначається Кабінетом Міністрів України. Організатори гастрольних заходів несуть відповідальність за дотримання положень законодавства України про авторські і суміжні права.

Згідно п.3 Порядку організації та проведення гастрольних заходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №35, гастрольні заходи проводяться організаторами на підставі договорів, укладених відповідно до закону з гастролерами, власниками (уповноваженими ними органами чи особами) стаціонарних сценічних майданчиків та іншими підприємствами, установами та організаціями. Крім того п. 13 Порядку організації та проведення гастрольних заходів передбачено обов'язок організаторів гастрольних заходів, гастролерів, підприємств, установ та організацій, залучених до організації та проведення гастрольних заходів, а також власників стаціонарних сценічних майданчиків у межах своїх повноважень забезпечувати дотримання вимог законодавства про культуру, авторські та суміжні права, захист прав споживачів.

Таким чином, і Законом України «Про гастрольні заходи в Україні», і згаданим вище Порядком передбачено обов'язок відповідача забезпечувати дотримання авторських та суміжних прав в межах своїх повноважень під час проведення гастрольних заходів, а саме отримувати дозволи (ліцензійні договори) на використання творів та сплачувати авторську винагороду за їх використання.

Згідно з положеннями п.2 ч.3 ст.15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» публічне виконання є одним із способів використання творів.

Частиною 3 ст.15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що автору, чи іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право дозволяти використання твору іншими особами, у тому числі шляхом публічного виконання. Автор (чи інша особа, яка має авторське право) має право вимагати виплати винагороди за будь-яке використання твору (частина 5 ст. 15 Закону).

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» розяснено, що організації колективного управління повинні виконувати від імені субєктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема таку функцію як звернення до суду за захистом прав субєктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих субєктів. При цьому, окреме доручення для представництва в суді не є обовязковим.

Задовольняючи позовні вимоги Державної організації «Українське агентство з авторських та суміжних прав» в інтересах Массаrtney Paul James (ОСОБА_4 Маккартні), Harrison George (ОСОБА_5) районний суд прийшов до висновку про те, що публічне виконання музичних творів під час проведення гастрольного заходу, що відбувся 07 березня 2014 р., за відсутності укладеного відповідного договору на використання об'єктів авторського права між відповідачем та ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав», відбулося з порушенням майнових авторських прав, що свідчить про бездоговірний характер використання творів та, відповідно, порушення відповідачем виключних майнових авторських прав.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що Державна служба інтелектуальної власності України, за наказом якої створено ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» не є субєктом авторського права і суміжних прав та не може бути засновником організації колективного управління в розумінні Закону України «Про авторське право та суміжні права», колегія суддів вважає необґрунтованим та такими, що спростовуються матеріалами справи

Наказом Міністерства освіти України № 177 від 07.06.2000 р. (т.3 а.с. 81) Державне підприємство «Українське агентство з авторських та суміжних прав» правонаступником якого є ДО Українське агентство авторських та суміжних прав, є юридичною особою публічного права, що заснована на державній власності.

22.08.2003р. ДП «Українське агентство з авторських та суміжних прав» згідно до Свідоцтва про облік організації колективного управління №3/2003 перебуває на обліку організацій колективного управління, який ведеться Державним департаментом інтелектуальної власності України згідно Порядку обліку організацій колективного управління та здійснення нагляду за їх діяльністю, затвердженого Наказом Міністерства Освіти і науки України № 311 від 21.05.2003р.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права», організація колективного управління (організація колективного управління майновими правами) - організація, що управляє на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і не має на меті одержання прибутку.

Частинами 1,5 ст. 47 даного Закону, передбачено, що суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав можуть доручати управління своїми майновими правами організаціям колективного управління. Суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав можуть також доручати управління своїми майновими правами на колективній основі відповідним державним організаціям, установчі документи яких передбачають здійснення таких функцій.

Колегія суддів вважає, що апелянтом не доведено суду того, що Міністерство освіти не мало на момент створення ДП УААСП (2000 р.) статусу субєкта авторського права, як і не оскаржено чинності самого свідоцтва в суді адміністративної юрисдикції.

Отже колегія суддів вважає, що доводи апелянта про те, що ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав», яке є правонаступником ДП «Українське агентство з авторських та суміжних прав» не є організацією колективного управління у звязку з тим, що не створене субєктом авторського права не відповідають дійсності.

Колегія суддів не бере до уваги доводи в апеляційній скарзі про те, що ДО «Українське агентство з авторських та суміжних прав» не надала суду договорів укладених з ОСОБА_4 Маккартні та ОСОБА_5 на їхнє представництво щодо стягнення авторської винагороди та звернення до суду, виходячи із наступного.

Абзацом 3 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 04.06.2010 року «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав», передбачено, що організації колективного управління (далі - ОКУ) повинні виконувати від імені субєктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав субєктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих субєктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обовязковим. Документами, які підтверджують право організації на звернення до суду за захистом авторського і (або) суміжних прав, є: свідоцтво про облік організації колективного управління. Статут, договір із субєктом авторського права і (або) суміжних прав на управління майновими правами на колективній основі, у певних випадках договір з аналогічними іноземними організаціями, що управляють такими правами, чи довіреність (абз. 6 п. 7 Постанови).

Відповідно до ч.4 ст. 48 Закону ОКУ можуть управляти на території України майновими правами іноземних субєктів авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів з аналогічними іноземними організаціями, в тому числі й про взаємне представництво інтересів.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 49 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних із захистом прав інтелектуальної власності», зокрема: «Організації колективного управління можуть управляти на території України майновими правами іноземних субєктів авторського права та /або суміжних права на основі договорів з аналогічними іноземними організаціями, в тому числі й договорів про взаємне представництво інтересів».

Копія Договору про взаємне представництво інтересів між Державним підприємством «Українське агентство з авторських та суміжних прав» і The Performing Right Society (PRS) від 01 червня 2006 року, членами якого є позивачі по справ додано до матеріалів справи.

Відповідно до договору між The Performing Right Society (PRS) та Массаrtney Paul James від 13 червня 1963 року, ОСОБА_7 Маккартні передано The Performing Right Society (PRS) права щодо музичних творів, які на момент укладення договору належать, будуть належати або будуть надані ОСОБА_7 Маккартні протягом членства в PRS, і всі частини або долі таких прав, та всі долі таких прав, які належать або будуть передані ОСОБА_7 Маккартні для володіння ними PRS в його виключних інтересах протягом періоду, коли надані права продовжують існувати та залишаються у володінні та під контролем PRS (пункт 2 договору), копія якого долучена до матеріалів справи.

Також до матеріалів справи було надано копію договору з перекладом між The Performing Right Society (PRS) та Harrison George від 11 листопада 1965 року. Відповідно до пункту 2 договору ОСОБА_5 надає Performing Right Society (PRS) права щодо музичних творів, які на момент укладення договору належать, будуть належати або будуть надані ОСОБА_5 протягом членства в PRS, і всі частини або долі таких прав, та всі долі таких прав, які належать або будуть передані ОСОБА_5 для володіння ними PRS в його виключних інтересах протягом періоду, коли надані права продовжують існувати та залишаються у володінні та під контролем PRS.

Відповідно до пункту 3 договорів укладених між The Performing Right Society (PRS) та Массаrtney Paul James (ОСОБА_4 Маккартні), а також між The Performing Right Society (PRS) та Harrison George (ОСОБА_5), PRS зобовязуєтьсяч сплачувати авторам суму коштів, зібрану за твори своїх членів, яку автор має право отримувати згідно з правилами PRS, які діють на даний момент.

01 червня 2006 року між ДП «Уукраїнське агентство з авторських та суміжних прав», правонаступником якого є Державна організація «Українське агентство з авторських та суміжних прав» та The Performing Right Society (PRS) укладено договір про взаємне представництво інтересів.

Відповідно до ст.1 вказаного договору PRS надає ДО УААСП невиключне право видавати на території України необхідні дозволи на всі види публічного виконання музичних творів, з текстом або без тексту, що охороняється згідно з національним законодавством, двосторонніми угодами та багатосторонніми міжнародними конвенціями в галузі авторського права, як тих, що діють на момент укладення договору, так і таких, що будуть прийняті і наберуть чинності під час дії договору.

Згідно п.б) ч.1 ст. 2 Зазначеного договору кожна зі сторін договору уповноважена збирати всі роялті за дозволи, що воно видає і отримувати всі суми, належні йому як компенсація або відшкодування збитків за неправомірне виконання відповідних творів.

Таким чином колегія суддів вважає, що відповідно до відповідних договорів (угод) та наявних сертифікатів, зокрема чинного договору про взаємне представництво інтересів між позивачем і The Performing Right Society (PRS) від 1 червня 2006 р. з наступними додатковими угодами, у позивача наявні повноваження щодо колективного управління майновими авторськими правами іноземних субєктів авторського права позивачів Mccartney Paul James (ОСОБА_4 Маккартні) та Harrison George (ОСОБА_5).

Щодо покликання апелянта на те, що рішення суду ґрунтується на доказах, які були подані представником позивача з порушенням вимог ст. 131 ЦПК України, то колегія суддів вважає таке безпідставним, оскільки договори були долучені за клопотанням відповідача і на його вимогу.

Факт публічного виконання Апелянтом спірних музичних творів підтверджується даними морінторингу: записом використання творів на носієві Panasonic Mini DVN60 №1N0767F, а також актом фіксації публічного виконання творів від 07 березня 2014 року, які долучені до матеріалів справи. А звернення ДО УААСА на захист прав позивачів підтверджується договором про взаємне представництво інтересів з іноземною організацією колективного управління - The Performing Right Society (PRS) та додании до матеріалів справи виписками з систем ІРІ (ч.4 ст. 48 Закону України «Про авторське право та суміжні права»).

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки відсутності складеного акту про порушення авторських прав, колегія суддів не бере до уваги, оскільки фіксацію правопорушення (запис на відеокасету та складання акту фіксації) ДО УААСП здійснювала відповідно до ч.5 ст. 55 Конституції, в якій визначається право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і сподоби.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що районний суд на підставі всебічного дослідження обставин справи, перевіривши доказами дійшов до обгрунтованого висновку про порушення авторських прав та стягнув компенсацію у відповідності до ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» з урахуванням вимог розумності та справедливості.

Оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України, а відтак колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 30 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

ОСОБА_8