Провадження № 2-о/344/203/16
У Х В А Л А

12 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Бородовський С.О., ознайомившись з заявою ОСОБА_1, заінтересована особа пункт прийому візових анкет до ОСОБА_2, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт належності архівної довідки, виданої Державним архівом Львівської області №П-24897 від 30.10.2015 року про склад родини в кількості сім осіб, переселених у 1944 році з с. Мшана Саноцького повіту Жешівського воєводства ОСОБА_2, серед яких вказана ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, матері заявника ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Мшана Кроснянського району ОСОБА_2. В заяві вказано, що встановлення факту правовстановлюючого документу матері заявника має юридичне значення, оскільки дасть змогу вирішити питання відкриття візи до ОСОБА_2. Розбіжність у документах, а саме: у свідоцтві про народження матері з довідкою виданою Державним архівом Львівської області №П-24897 від 30.10.2015 року відносно року народження матері та її по батькові, вважає звичайною помилкою, яка була допущена в звязку з тим, що по батькові матері помилково зазначено не по її батьку Іванівна, а по її дідові Лукянівна. Ще за життя матері 15.01.2004 року та 21.05.2004 року державним архівом Львівської області видавалися дві довідки аналогічного змісту, де мама зазначена як ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, підстави надання такої інформації у всіх трьох довідках є однакові, що свідчить про те, що якщо інформація для видачі довідок бралася з одного джерела, то помилка, допущена в останній архівній довідці є механічною.

Відповідно до ст.234 ЦПК Україниокреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Крім того, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України ,,Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до листа Верховного Суду України ,,Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 1 січня 2012 року для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, не присвоєння чи залишення одного з них.

Відповідно до положень ст.258 ЦПК України у заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Із змісту заяви вбачається, що встановлення зазначеного факту потрібно заявнику для відкриття візи до ОСОБА_2.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року зі змінами в п.3 указано, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Про це указано і в Листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», а саме там прописано, що коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення.

Заявником не подано доказів того, що правовстановлюючий документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до ч.3 ст.235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

З урахуванням наведеного, заявнику слід подати суду інформацію щодо неможливості внесення змін до архівної довідки, факт належності якої заявник просить встановити та докази того, що правовстановлюючий документ належить заявнику

Таким чином, необхідно заяву залишити без руху та надати заявнику строк дляусунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 121, 208-210 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

заяву ОСОБА_1, заінтересована особа пункт прийому візових анкет до ОСОБА_2, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - залишити без руху, надавши заявнику строк 5 днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Розяснити заявнику, що у випадку невиконання вимог даної ухвали, заява вважатиметься неподаною та буде повернута.

Копію ухвали направити для відома та виконання заявнику.

Ухвала не оскаржується.

Суддя Бородовський С.О.