АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1303/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19,27 Маренюк В. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівМіщенка С. В., Пономаренка В. В.
при секретаріКолеснику Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 6 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_8 23.08.2007 року уклали кредитний договір № СSМWGA00000017.

Згідно договору ПАТ КБ «Приват Банк» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 72000,00 грн., на термін до 23.08.2017 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором.

Згідно п. 7.3 кредитного договору, забезпеченням виконання Позичальником зобов'язань за договором виступає іпотека житлового будинку АДРЕСА_1.

Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором №СSМWGA00000017. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним Договором не виконав.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 України наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 14.07.2015 має заборгованість - 516144,17 грн., яка складається з наступного: - 70566,94 грн. - заборгованість за кредитом; - 152895,91 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -10448,37 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 257416,56 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до Договору: - 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 24566,39 грн. - штраф (процентна складова), що і змусило представника позивача звернутись із відповідним позовом до суду.

В ході розгляду справи відповідач ОСОБА_8, у зв'язку із смертю був замінений спадкоємцем ОСОБА_7, та було проведено перерахунок заборгованості, який склав 275120,89 грн.

Банк просив стягнути заборгованість з відповідача та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 6 квітня 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Приват Банк» відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Сокуренко Н.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір суд, виходив із того, що позивач пропустив шестимісячний строк на пред'явлення вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, тому відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України позбавляється права вимоги.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_8 23.08.2007 року уклали кредитний договір № СSМWGA00000017. (а.с. 6-8)

Згідно договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 72000,00 грн., на термін до 23.08.2017 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором.

Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором № СSМWGA00000017. (а.с. 3-5).

Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Даний факт підтверджується актовим записом про смерть № 14 від 28.05.2013 року та свідоцтвом про смерть (а.с. 33, 118)

Відповідач ОСОБА_7 12.11.2013р. звернулась до Маньківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. За вказаним зверненням була заведена спадкова справа № 406 за 2013р. На даний час свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. ч. 3, 4 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

З укладенням кредитного договору № СSМWGA00000017 від 23.08.2007 року одночасно був укладений договір особистого страхування № СSМWLK00025299 від 23.08.2007р., (а.с. 158-159) згідно якого, страховиком визначено ТДВ «СК «КРЕДО», страхувальником - ОСОБА_8, страховим агентом, вигодонабувачем та гарантом виконання зобов'язань ТДВ «СК «КРЕДО» - «ПриватБанк», а тому дружина покійного ОСОБА_8 - ОСОБА_9 07.11.2013 р. через «ПриватБанк» звернулась до ТДВ «СК «КРЕДО» із заявою про виплату страхового відшкодування, до якої додала копію остаточного лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_8 № 000100 від 28.05.2013р.

Даний факт підтверджено копіями заяви до ТДВ «СК «КРЕДО» та відповіддю «ПриватБанку» від 13.11.2013р. № 20.1.0.0.0/7-131107/3126, ( а.с. 152-157 ).

З огляду на вказане, обставини та дії , які відбувались з листопада 2013 року, свідчать про те, що про факт смерті ОСОБА_8 «ПриватБанку» було відомо достеменно.

При цьому, позивач будь-яких дій, спрямованих на врегулювання кредитних правовідносин в період з 07.11.2013 р. по 19.07.2015 р. не вчинив.

В матеріалах справи відсутні також докази того, що дружина покійного та дочка знали про існування непогашеної заборгованості покійного перед банком до подання в 2015р. позову в суд.

Банком жодних претензій чи повідомлень, щодо існування заборгованості за кредитним договором на адресу відповідача не направлялось.

Зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, а умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, оскільки підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст. 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право.

За наявними у справі доказами судом вірно встановлено, що позивачу з листопада 2013 року було відомо про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8 та протягом шести місяців від цього дня до спадкоємців із вимогами не звертався, тобто пропустив строки, встановлені ст. 1281 ЦК України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку щодо наявності підстав для відмови в позові ПАТ КБ «ПриватБанк».

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, тому колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни - відхилити, а рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 6 квітня 2016 року, у даній справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :