Ухвала

іменем україни

17 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» (далі - ТОВ «Комплекс Агромарс») про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» на рішення апеляційного суду Київської області від 03 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року позивачі звернулися до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вони є власниками земельних ділянок на території Ліщинської сільської ради Кагарлицького району Київської області із цільовим призначенням - для ведення сільськогосподарського виробництва. У серпні 2013 року їм стало відомо, що 01 січня 2010 року невідомі їм особи уклали від їх імені договори оренди належних їм земельних ділянок. Посилаючись на те, що вони не підписували договори оренди земельних ділянок, що свідчить про відсутність вільного волевиявлення на укладення правочинів, просили суд визнати спірні договори оренди земельних ділянок недійсними.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 14 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 03 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Визнано недійними з моменту укладання: договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2010 року № 530-КФ, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Комплекс Агромарс»; договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2010 року № 1507-КФ, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Комплекс Агромарс»; договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2010 року № 1481-КФ, укладений між ОСОБА_5 та ТОВ «Комплекс Агромарс»; договори оренди земельної ділянки від 01 січня 2010 року № 1165-КФ та № 1638-КВ, укладені між ОСОБА_6 та ТОВ «Комплекс Агромарс».

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «Комплекс Агромарс» просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відсутність підпису позивачів на договорах оренди земельних ділянок не є підставою для визнання правочинів недійсними, оскільки орендар відкрито користувався спірними земельними ділянками, а позивачі висловили свою волю на укладання таких договорів шляхом підписання актів приймання-передачі, а також шляхом отримання орендної плати.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що договори оренди не підписані позивачами, що свідчить про відсутність волевиявлення останніх на укладення таких правочинів.

Проте повністю погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судами установлено, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 2,80 га на території Ліщинської сільської ради Кагарлицького району Київської області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 134, т. 1).

ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 2,79 га на території Ліщинської сільської ради Кагарлицького району Київської області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 127, т. 1).

ОСОБА_6 є власником земельних ділянок площею 2,7915 га та 2,79 га на території Ліщинської сільської ради Кагарлицького району Київської області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 143, 157, т. 1).

ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 2,7807 га на території Ліщинської сільської ради Кагарлицького району Київської області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 173, т. 1).

01 січня 2010 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Комплекс Агромарс» укладено договір оренди земельної ділянки № 530-КФ загальною площею 2,10 га строком на 5 років (а.с. 4, т. 1).

01 січня 2010 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Комплекс Агромарс» укладено договір оренди земельної ділянки № 1507-КФ загальною площею 2,7807 га строком на 5 років (а.с. 16, т. 1).

01 січня 2010 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Комплекс Агромарс» укладено договір оренди земельної ділянки № 1481-КФ загальною площею 2,79 га строком на 5 років (а.с. 27, т. 1).

01 січня 2010 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Комплекс Агромарс» укладено договір оренди земельної ділянки № 1165-КФ загальною площею 2,79 га та договір оренди земельної ділянки № 1638-КФ загальною площею 2,7915 строком на 5 років (а.с. 38, 39, т. 1).

Згідно ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Форма Типового договору оренди землі затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004 року № 220.

При цьому підписи сторін є одним із обов'язкових реквізитів договору, які повинні засвідчувати вільне волевиявлення сторін на укладання договору на певних узгоджених між ними умовах.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити зазначеному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з висновком експерта № 656 від 08 серпня 2014 року підпис від імені ОСОБА_3 в договорі оренди земельної ділянки № 1507-КФ від 01 січня 2010 року, укладеного між ОСОБА_3 і ТОВ «Комплекс Агромарс», виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_4 в договорі оренди земельної ділянки № 530-КФ від 1 січня 2010 року, укладеного між ОСОБА_4 і ТОВ «Комплекс Агромарс», виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_6 в договорі оренди земельної ділянки № 1165-КФ від 01 січня 2010 року, укладеного між ОСОБА_6 і ТОВ «Комплекс Агромарс», виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_5 в договорі оренди земельної ділянки № 1481-КФ від 01 січня 2010 року, укладеного між ОСОБА_5 і ТОВ «Комплекс Агромарс», виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою (т. 1, а.с. 187-194).

Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду в цій частині, оскільки відсутність підпису на договорах свідчить про відсутність волевиявлення на його укладання та є підставою для визнання спірних договорів недійсними.

Проте, визнаючи недійсним договір оренди від 01 січня 2010 року № 1638-КФ, укладений між ОСОБА_6 та відповідачем, апеляційний суд не звернув уваги, що експертному дослідженню підлягав лише підпис, зроблений позивачем на договорі № 1165-КФ, а договір № 1638-КФ не був предметом експертного дослідження.

Представником відповідача було заявлено клопотання про призначення повторної експертизи, у якому серед інших доводів, зазначалося про те, що спірний договір не був предметом експертного дослідження (а.с. 2-4, т. 2). Проте суд першої інстанції у задоволенні клопотання відмовив.

Вирішуючи спір, апеляційний суд у порушення ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України обставини справи з'ясував не повно, не звернув увагу, що підпис ОСОБА_6 на договорі оренди земельної ділянки від 01 січня 2010 року № 1638-КФ не досліджувався експертом, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про порушення вимог закону при укладанні спірного правочину та дійшов передчасного висновку про задоволення позову.

Ураховуючи, що допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ч. 3 ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування в частині позовних вимог про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 01 січня 2010 року № 1638-КФ, укладеного від імені ОСОБА_6 із направленням справи в цій частині на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 03 грудня 2014 року в частині визнання недійсним договору оренди № 1638-КФ від 01 січня 2010 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» та ОСОБА_6 скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного суду Київської області від 03 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян Головуючий
Судді:В.І. Амелін В.П. Гончар Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук Судді: В.І. Амелін