Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

іменем України

03 серпня 2016 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді Коренюка В.П.

при секретарі Мейнарович Л.А.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 у м. Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконкому Коростенської міської ради Житомирської області про встановлення факту належності частки квартири за спадкодавцем та визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування, за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Коростенської міської ради Житомирської області про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у серпні 2015 року звернувся в суд з первісним позовом до територіальної громади в особі виконкому Коростенської міської ради Житомирської області про встановлення факту належності частки квартири за спадкодавцем та визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування, в якому зазначив, що 20.12.2013 року померла його мати ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частки квартири АДРЕСА_1.

В звязку з цим він у шестимісячний строк звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, а 21.06.2014 року він знову звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадкове майно, але нотаріусом йому було відмовлено у видачі такого, оскільки не надано правовстановлюючого документу на квартиру.

Він не надав правовстановлюючого документу на квартиру, оскільки свідоцтво про право власності на квартиру на той час було втрачено.

Просив суд встановити факт належності ОСОБА_5 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на спадкове майно у вигляді 2/3 частини квартири АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_5, померлій 20 грудня 2013 року.

Під час розгляду даної цивільної справи до участі в справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору притягнуто ОСОБА_3, який звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, Коростенської міської ради Житомирської області про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом.

У своєму позові ОСОБА_3 зазначив, що він звернувся до Коростенської державної нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав у порядку представлення після смерті своєї рідної бабусі ОСОБА_5, померлої 20 грудня 2013 року, оскільки син останньої та його батько ОСОБА_6 помер 08 серпня 2008 року.

В оформленні його спадкових прав йому нотаріусом було відмовлено, оскільки був відсутній правовстановлюючий документ на квартиру та повідомлено про наявність у суді цивільної справи за позовом його дядька - ОСОБА_1 про спадкування за законом після смерті ОСОБА_5.

Тому він вимушений звернутися в суд з даним позовом, оскільки вважає, що має право на частку в спадковому майні, яке залишилось після смерті його бабусі ОСОБА_5, а саме на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2, про що й просив суд визнати за ним право власності на цю частку.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 вимоги свого позову підтримали, проти позову ОСОБА_3 заперечили та просили задовольнити позов у повному обсязі.

Представник територіальної громади в особі виконкому Коростенської міської ради Житомирської області в судове засідання не зявився, але надав суду заяву про можливість розгляду справи без його участі. В заяві представник зазначила, що при прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи - ОСОБА_4 первісний позов просив задовольнити частково, а позов ОСОБА_3 задовольнити у повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні як свідок приватний нотаріус ОСОБА_7 пояснив суду, що 11.03.2014 року до нього із заявою про прийняття спадщини після смерті матері звернувся ОСОБА_1, якому 21.06.2014 року ним у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено, оскільки на спадкове майно не було надано правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Вислухавши пояснення сторін, свідків та проаналізувавши їх в сукупності з матеріалами даної справи, суд приходить до наступного.

Дані правовідносини випливають із спору про спадкове майно, яке залишилось після смерті спадкодавця ОСОБА_5.

Судом встановлено, що внаслідок приватизації 28.02.2001 року ОСОБА_5 набула разом зі своїми синами: позивачем - ОСОБА_1 та ОСОБА_6 по 1/3 частці квартири АДРЕСА_1 (а.с.11, 12).

08.08.2008 року помер ОСОБА_6 (а.с.10), після смерті якого спадкоємцями першої черги були його мати ОСОБА_5 та син (який у даній справі є третя особа) - ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_6 його мати ОСОБА_5 фактично прийняла спадкове майно, яка проживала разом зі спадкодавцем, але не оформила своїх спадкових прав.

20.12.2013 року померла ОСОБА_5 (а.с.9), після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частки квартири АДРЕСА_1.

У визначений законом шестимісячний строк після смерті ОСОБА_5 до приватного нотаріуса вчасно звернувся позивач ОСОБА_1, а саме 11.03.2014 року (а.с.14), якому 21.06.2014 року приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу ОСОБА_7 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено, оскільки на спадкове майно не було надано правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Про ці обставини в судовому засіданні ствердив і нотаріус ОСОБА_7

Також 05.03.2015 року до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом за правом представлення звернувся ОСОБА_3, якому 26.11.2015 року державним нотаріусом Коростенської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, оскільки ним так само на спадкове майно не було надано правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Аналізуючи надані сторонами докази та доведення перед судом їх переконливості, суд приходить до висновку, що первісний позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, а відповідно й позов ОСОБА_3 позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Свій висновок суд мотивує тим, що відповідно до ч.1 ст.1268 Цивільного кодексу України - "Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її."

Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він мешкав разом з померлим. Вважається, що спадкоємець прийняв спадщину через подання заяви до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в строк, встановлений для цього законодавством, тобто шестимісячний строк. Своїми діями спадкоємець перериває для себе строк для прийняття спадщини і стає власником майна. Якщо спадкодавець подав заяву про відмову від спадщини у встановлений для цього строк, вважається, що він відмовився від спадщини.

Із зазначено слідує те, що первісний позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті своєї матері у встановлений для цього законодавством шестимісячний строк і має право лише на ту частку спадкового майна, яка належала спадкодавцеві на день його смерті, тобто на 1/3 частку спірної квартири.

Щодо вирішення позову ОСОБА_3, то суд приходить до висновку, що він підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.1266 Цивільного кодексу України - "Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини."

За приписами ст.1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

При цьому спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ст.1269 ЦК України).

Усі ці дії позивачем ОСОБА_3 були виконані відповідно до вимог закону, але перешкодою у видачі свідоцтва про право на спадщину стало лише відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Отже на підставі викладеного вище суд вважає, що для захисту спадкових прав позивачів, слід первісний позов задовольнити частково, а позов третьої особи задовольнити у повному обсязі та визнати право власності за обома позивачами по 1/3 частці квартири АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_5, померлій 20 грудня 2013 року.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 213, 218 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.328, 392, 1216, 1217, 1266, 1268-1270 Цивільного кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади в особі виконкому Коростенської міської ради Житомирської області про встановлення факту належності частки квартири за спадкодавцем та визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_5, померлій 20 грудня 2013 року.

В задоволенні решти позову ОСОБА_1 - відмовити за його безпідставністю.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Коростенської міської ради Житомирської області про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно за правом представлення у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_5, померлій 20 грудня 2013 року.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особа, яка не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії повного рішення.

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області ОСОБА_9