Справа №636/2167/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області в складі: головуючого - судді Ганенко Т.С., за участю секретаря судового засідання Філатова Д.С., розглянувши у судовому засіданні в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Відділ реєстрації місця проживання особи Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням , -

в с т а н о в и в :

Позивач, в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В позові зазначено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок № 30, який розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт Кочеток, вул. Дружби.

В будинку № 30, який розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт Кочеток, вул. Дружби зареєстрований відповідач - ОСОБА_3, однак фактично не проживає за вказаною адресою з 29.05.2004 року та по теперішній час.

У звязку з тим, що в будинку зареєстрований відповідач, то позивач не може повною мірою реалізувати свої права, встановлені Конституцією України та Законом, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Представник позивача ОСОБА_2 надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити.

Відповідач надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Представник третьої особи через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі.

Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є власником житлового будинку № 30, який розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт Кочеток, вул. Дружби, на підставі Договору дарування серії ВРА №029377.

В будинку №30, який розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт Кочеток, вул. Дружби зареєстрований відповідач - ОСОБА_3, однак фактично не проживає за вказаною адресою з 29.05.2004 року та по теперішній час, що підтверджується Довідкою № 184 від 13.05.2016 року, яка видана Виконавчим комітетом Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Харківської області.

Разом з тим, статтею 76 ч. 1 п. 2 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи відповідача.

Відповідно до п.7 ОСОБА_4 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-754/0/4-13 Іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи мають такий же процесуальний статус в цивільному процесі, як і громадяни України.

Згідно з п.2.ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України є виключної якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір знаходиться на території України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

У звязку з тим, що в будинку зареєстрований відповідач, то позивач, як власник будинку, не може повною мірою реалізувати свої права, встановлені Конституцією України та Законом, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідач жодної участі в сплаті комунальних послуг, а також в поліпшенні стану будинку ніколи не приймав.

Права власника будинку визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до ч 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 Цивільного кодексу України передбачена непорушність права власності, отже, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Той факт, що в будинку який належить на праві власності позивачу зареєстрована особа, яка фактично за цією адресою не проживає, створює негативні наслідки майнового характеру для позивача, оскільки розмір оплати за комунальні послуги нараховується із розрахунку до кількості осіб, що зареєстровані за певною адресою, і через це позивач повинен здійснювати додаткові матеріальні витрати, а також реєстрація відповідача перешкоджає позивачу повною мірою розпоряджатися своїм майном, укладати будь які угоди стосовно спірного будинку. Таким чином, зазначений вище факт безпосередньо впливає на виникнення у позивача певних додаткових (економічно необґрунтованих) майнових обовязків.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки син позивача відповідач по справі, ОСОБА_3, фактично в будинку не проживає вже більше 12 років, не сплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку, у нас немає жодних домовленостей з приводу користування ними будинком, він вважається такими, що втратив право користування будинком.

Для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» необхідно отримати рішення суду про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 319, 321, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 10, 60, 130, 169, 174, 209, 213-215, 256 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Відділ реєстрації місця проживання особи Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що втратив право користування будинком № 30, який розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт Кочеток, вул. Дружби.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення з дня отримання копії цього рішення.

Суддя