АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 763/8578/15-ц Головуючий в І інстанції: Сирбул О.Ф.
Апеляційне провадження 22-ц/796/5773/2016 Доповідач: Слободянюк С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Лапчевської О.Ф., Левенця Б.Б.,

при секретарі - Трофименко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд стягнути виниклу заборгованість за договором позики з урахуванням 3% річних від суми простроченого боргу та проценти від суми позики у розмірі 948 620,65 грн., судові витрати за надання правової допомоги в сумі 6000,00 грн. та сплачений судовий збір в сумі 6890,00 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 948 620,65 грн., які складаються з 715 870,00 грн. боргу за договором позики; 3% річних від простроченої суми позики - 23 736,52 грн.; 209 017,13 грн. процентів від суми позики. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового - про відмову у позові.

Апелянт зазначає, позивач просив суд стягнути заборгованість з відсотками, у наданих розрахунках позивачем нарахування відсотків здійснюється щомісячно, в саме: сума 3% річних та відсотків згідно до положення ст.. 1048 ЦК України. Фактично судом прийнято до уваги позивача щодо нарахування відсотків на відсотки. Крім того, задовольняючи вимоги про стягнення витрат не правову допомогу, позивач при розгляді справи по суті приймав участь в судових засіданнях без представника.

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність ОСОБА_3, відхиливши клопотання його про відкладення розгляду справи, викладене у електронному повідомлені від 17 серпня 2016 року (а.с.189), оскільки поважність причин неявки ОСОБА_1 у судове засідання (перебування у відпустці) не підтверджена відповідними доказами, а відтак не є поважною, а відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнали.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку відхилення скарги з таких підстав.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 10 квітня 2015 року Позивач надав у позику Відповідачу грошові кошти у розмірі 897 000,00 грн. (а.с.5).

Факт передачі грошей підтверджується наданою ОСОБА_1 ОСОБА_2 розпискою. Згідно цієї розписки ОСОБА_1 зобов'язався повернути ОСОБА_2 зазначену суму позики у строк до 21 квітня 2015 року.

Позивач зазначає, що частина боргу за період з 21 квітня 2015 року до лютого 2016 року ОСОБА_1 повернув 181 130,00 грн., а саме: липень 2015 року - 34 875,00; вересень 2015 року - 9 950,00 грн.; жовтень 2015 року - 4 975,00 грн.; грудень 2015 року - 19 950,00 грн.; січень 2016 року - 111 380, 00 грн. Проте, y зазначений строк Відповідач не повернув Позивачу 715 870,00 грн. (сума позики 897 000,00 грн. - сплачено 181 130,00 грн. = 715 870,00 грн.), тим самим прострочив зобов'язання по розписці.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору або вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться

Згідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та якості.

Відповідно до ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладеного між сторонами договору позики ОСОБА_1 власноручно написав ОСОБА_2 розписку. Тобто договір позики був укладений з дотриманням вимог ст. 1047 Цивільного кодексу України.

Відповідно до приписів статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Ст. 1048 ЦК проценти від суми позики за договором, якщо не встановлено розмір процентів за договором , їх розмір встановлюється на рівні облікової ставки НБУ , у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики.

Відповідно до розрахунку наданий Позивачем, сума заборгованості по 3 % річних від простроченої суми становить 23 736,52 грн., проценти - 209 014,13 грн. (а.с.105-112).

Суд першої інстанції правильно поклав в основу рішення наданий ОСОБА_2 розрахунок заборгованості, оскільки ОСОБА_1 заперечуючи проти позовних вимог щодо стягнення відсотків, не надав суду належних обґрунтувань в підтвердження своїх доводів, наданий ОСОБА_2 розрахунок не спростував, при цьому, суд враховує те, що відповідач добровільно написав розписку, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи (а.с.84-91).

Відповідно до положень статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції з урахуванням ст. 625 та 1048 ЦК України зробив правильний висновок задовольняючи позовні вимоги позивача ОСОБА_2 щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 948 620,65 грн., оскільки на час розгляду справи останній зобов'язання за договором позики не виконав.

Оскільки судові витрати, фактично понесені ОСОБА_2, підтверджені належними доказами, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення їх з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2.

Доводи апеляційної скарги щодо неотримання грошових коштів за розпискою спростовується змістом розписки (а.с.5).

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст..ст.303,307,308, 313 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: