Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 331/2974/16Головуючий у 1-й інстанції Мінасов В.В.
Пр. № 22-ц/778/2454/16Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Каракуші К.В., Стрелець Л.Г.

за участі секретаря Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2016 року про повернення позовної заяви позивачеві для подання у належний суд у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (надалі Банк), Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Поліс» (надалі ТОВ «ФК Поліс») про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся із вищезазначеним позовом до суду, в якому просив:

- визнати частково недійсним договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 21 МБ від 18.11.15 року, укладений між ТОВ «ФК «Поліс» та Банком в частині відступлення права вимоги грошових зобов'язань за кредитними договорами № 11.16-01/08-СК та № 11.17-01/08-СК, укладеними між ОСОБА_2 та ПАТ «ВТБ Банк»;

- визнати частково недійсним договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, зареєстрований в реєстрі за номером 2367 03.12.15 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в частині відступлення права вимоги за іпотечними договорами №11.16-01/08-ДИ01 та № 11.17/08-ДИ01, укладеними між ОСОБА_2 та Банком, посвідченими приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4;

- визнати недійсним та вилучити з Державного реєстру іпотек записи про внесення змін до запису № 349632 Державного реєстру іпотек щодо обтяження нежитлового приміщення II літ. Б-2, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жуковського, будинок 29б іпотекою від 03.12.15 року;

- визнати недійсним та вилучити з Державного реєстру іпотек записи про внесення змін до запису № 349196 Державного реєстру іпотек щодо обтяження нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду, будинок 7, приміщення 22 іпотекою від 03.12.15 року.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2016 року позовну заяву повернуто позивачеві для подання у належний суд.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У судове засідання 26 травня 2016 року повідомлені апеляційним судом належним чином про час і місце розгляду цієї справи з додержанням вимог ст. ст. 74-77 ЦПК України (а.с.23-29), у тому числі позивач ОСОБА_2 через свого представника за довіреністю (а.с. 30) ОСОБА_5, що узгоджується із вимогами ст. 76 ч. 5 ЦПК України, та за допомогою мобільного звязку, що узгоджується із вимогами ст. 74 ч.6 ЦПК України, всі особи, які беруть участь у цій справі, не зявились, окрім представника позивача ОСОБА_2 за довіреністю (а.с. 30) ОСОБА_5, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажними причини неявки всіх вищезазначених нез'явившихся осіб та ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представника позивача ОСОБА_2 за довіреністю (а.с. 30) ОСОБА_5

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 за довіреністю (а.с. 30) ОСОБА_5, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Встановлено, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву позивачеві для надання у належний суд у цій справі, керувався ст. 121 ЦПК України та виходив із того, що підстави для застосування ст. 114 ЦПК України (виключної підсудності) у цій справі відсутні, відповідачі знаходяться в м. Києві, тому позов не підсудний Жовневому районному суду м. Запоріжжя і позивач може звернутись до суду за місцезнаходженням юридичної особи.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Дійсно в силу вимог ст. 115 ч.1 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання для належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилається позивачеві.

Дійсно, відповідно до ст. 109 ч. 2 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Як вбачається із змісту позовної заяви позивача, місцезнаходженням відповідачів юридичних осіб Банку та ТОВ «ФК «Поліс» є м. Київ (а.с.2).

Проте, у разі конкуренції правил підсудності, мають застосовуватись правила виключної підсудності (ст. 114 ЦПК України).

Так, за змістом ст. 114 ч. 1 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна.

У разі, якщо договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки визнається недійсним, то застосовуються наслідки визнання недійсним цього правочину шляхом визнання недійсними записів, внесених до Державного реєстру іпотек, та зобовязання вилучити вказані записи із Державного реєстру іпотек.

ОСОБА_2 у цій справі в його вищезазначеному позові було заявлено також позовні вимоги про застосування вказаних наслідків недійсності правочину.

Проте, суд першої інстанції не звернув на це належної уваги.

Відповідно до п. 27 постанови ВСУ від 06.11.2009 року № 9 «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна та застосування наслідків недійсності предявляються відповідно до ч.1 ст. 114 ЦПК України за місцезнаходженням майна або основної його частини (виключна підсудність).

Крім того, згідно із п. 42 постанови Пленуму ВССУ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних позовів» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч. 1 ст. 114 ЦПК України).

Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про …визнання правочину з нерухомістю недійсним.

П. 2 постанови ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна належать зокрема позови про визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину).

Встановлено, що позов ОСОБА_2 у цій справі до відповідачів виник у тому числі з приводу нерухомого майна (предметів іпотеки), а саме: нежитлового приміщення по вул. Героїв Сталінграду, б. 7 приміщення 22 та нежитлового приміщення II літ. Б-2 по вул. Жуковського, будинок 29б, які розташовані у Жовтневому районі м. Запоріжжя.

При вищевикладених обставинах, ОСОБА_2 в силу вимог ст. 114 ч.1 ЦПК України мав право та зобовязаний був звернутись із вищезазначеним позовом до відповідачів саме до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, хоча місцезнаходженням відповідачів є м. Київ.

Разом із тим, доводи ОСОБА_2 про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі, оскільки, встановлено, що судом першої інстанції у цій справі ще, навіть, не вирішено питання про відкриття провадження за вищезазначеним позовом позивача.

При вищевикладених обставинах, доводи ОСОБА_2, як особи, яка подала апеляційну скаргу, лише частково ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у справі доказах, ухвала суду першої інстанції, що оскаржується у цій справі, не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення ухвали, яка в силу вимог ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Також встановлено, що ОСОБА_2 при подачі вищезазначеної апеляційної скарги понесені судові витрати у вигляді судового збору 277,61 грн. (а.с.17).

Згідно із ст. 37 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, повязаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2016 року про повернення позовної заяви позивачу для подання у належний суд у цій справі скасувати.

Питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_1 ОСОБА_6ОСОБА_7