Справа № 640/6169/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2016 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді - Якуші Н.В.

при секретарі - Пічугіній А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року позивач звернувся у суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем. Зазначив, що спільне життя не склалося через відсутність порозуміння, різних поглядів на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Вказує, що фактично припинили спільне проживання, ведення спільного господарства та спільного бюджету. Просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на розірванні шлюбу наполягав, зазначив, що час на примирення, який був наданий судом, позитивних результатів не дав.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, через електронну скриньку суду її представник за довіреністю надала заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти розірвання шлюбу, просила суд розподілити порівну судові витрати у справі

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ст.11 ЦПК України) об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 вбачається, що між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, 19.11.1999 року було укладено шлюб, який був зареєстрований у Харківському міському відділі реєстрації актів громадянського стану.

Як вбачається з позовної заяви та пояснення позивача в залі суду, спільне життя між подружжям стало неможливим і неприйнятним, внаслідок чого фактичне сімейне життя між подружжям припинилось, позивач не має бажання відновити сімейні відносини.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони мають спільну малолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управлінні юстиції, тобто на момент пред'явлення позову дитині було десять років (а.с.7).

Реалізуючи положення ст. 112 СК України під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного з'ясування обставин справи, а саме судом було надано сторонам строк для примирення, що відповідало положенням ст. 111 СК України та п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" відповідно до якого судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примірення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Проте, як вбачається із заяви позивача, наданий судом строк для примирення не виправив ситуацію, яка склалася у родині позивача та відповідача, подружжя не знайшло компромісів та не прийшло до спільного рішення про відновлення родинних відносин.

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як вбачається з позовної заяви спільне життя між подружжям стало неможливим і неприйнятним, внаслідок чого вони фактично не мешкають у шлюбних відносинах і позивач не має бажання відновити сімейні відносини.

Доказів зворотного відповідач суду не надав та не навів.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, у зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 88, 213, 214, 218, 224, 225 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між громадянином України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянкою України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого 19.11.1999 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харків, актовий запис № 2030.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище «ОСОБА_2».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення постановлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Н.В. Якуша