Справа №367/3920/16-ц
Провадження №2/367/1791/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого - судді Карабаза Н.Ф.,

при секретарі - Кондратенко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, вказуючи, що з 14 лютого 2014 року вона уклала шлюб з відповідачем, відразу після одруження вони стали проживати в квартирі №51 по в вул.Садовій в м.Ірпінь , яка належить відповідачу. Оскільки ремонт у ванній кімнаті, де вони спільно проживали та вели господарство давно не робився, вони вирішили зробити ремонт ванної кімнати та купили меблі. З 27.07.2014 року по 13.08.2014 року за спільні кошти ними були зроблені ремонтні роботи у ванній кімнаті на загальну суму 14645,98 грн., що підтверджується чеками та квитанціями. Ремонтні роботи робив її батько. Вважає, що зроблені поліпшення в квартирі №51 по вул.Садовій в м.Ірпінь є спільним сумісним майном подружжя і підлягає поділу. Просила в частині поділу майна стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошові кошти в розмірі 7322,99 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги позивача підтримала, просила їх задовольнити, оскільки неможливо без шкоди вилучити поліпшення в ванній кімнаті, просила стягнути кошти в розмірі 7322,99 грн.

Відповідач ОСОБА_2 з позовом не погодився, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки в квартирі за вказаною адресою він проживав сам з 2010 року, з 2011 року почав робити ремонт за свої кошти, які відкладав з заробітної плати та за кошти, які надавала йому його родина. В лютому 2014 року уклав шлюб з ОСОБА_1 і вона переїхала до його житла. За період спільного проживання вона ніяким чином фінансово йому не допомагала в оплаті комунальних послуг чи придбанні продуктів харчування, хоча на той момент вона не перебувала у відпустці по вагітності та пологах, а навпаки постійно вимагала гроші на свої особисті потреби, тому він вимушений був звернутись за грошовою допомогою до своїх батьків, саме за їх кошти був завершений ремонт у ванній кімнаті, тому вважає, що кошти витрачені на ремонт ванної кімнати не є спільним сумісним майном і не підлягають поділу чи компенсації. Батько позивача дійсно виконував ремонтні роботи на добровільних засадах без укладання договору підряду, без оформлення кошторису. Позивачем не надано жодних доказів, надані чеки не відносяться до ремонту в його квартирі. Заперечував придбання меблів для ванної та компакту. Просив відмовити в задоволенні позову.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2014 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно довідки від 01.06.2016 року №36 Міжрегіонального головного управління ДФС Центральний офіс з обслуговування великих платників, ОСОБА_1 з 13.11.2014 року по 12.09. 2017 року знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя можуть бути: квартири, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби, грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобовязальними правовідносинами, тощо.

Позивачем надано чеки ПРАТ «Нова лінія», товарні чеки, видаткова накладна на придбання товарів, меблів для ванної, проте позивачем не надано доказів на обґрунтування свого позову що саме ці товари придбані та використані для ремонту в квартирі відповідача. Наявність самих лише чеків не доводить факту, що саме ці матеріали були використані в квартирі відповідача, до того ж сторони в період сумісного проживання зробили ремонт у ванній для спільного використання, доказів що за рахунок проведеного ремонту квартира збільшилась в ціні також не надано.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем не надано доказів в обґрунтування свого позову, тому в задоволені позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.60,88,212-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовити.

Рішення постановлено в нарадчій кімнаті та проголошено вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 08 липня 2016 року.

Повний текст рішення буде виготовлений 13 липня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Ф. Карабаза