Справа № 308/1890/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі : головуючого судді Леміш О.М.,

при секретарі Химинець О.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1А

представника відповідача ОСОБА_2М

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за позовом ОСОБА_1 від імені якої діє її законний представник ОСОБА_3Й до Ужгородської міської ради Закарпатської області , третя особа - Реєстраційна служба Ужгородського міськрайонного управління Юстиції З/о про визнання права власності на спадкове майно - земельну ділянку , -

встановив:

ОСОБА_1А від імені якої діє її законний представник ОСОБА_3Й звернулась до суду з позовом до Ужгородської міської ради Закарпатської області , третя особа - Реєстраційна служба Ужгородського міськрайонного управління Юстиції З/о про визнання права власності на спадкове майно - земельну ділянку.

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є єдиним спадкоємцем померлого батька ОСОБА_4. Після смерті батька позивачка, в особі її законного представника, звернулася з заявою про відкриття спадкової справи до ОСОБА_5 Ужгородської державної нотаріальної контори. У власності померлого спадкодавця перебувала земельна ділянка, площею 0,0635 га. що знаходиться у місті Ужгород, вул. Володимирська, буд. 59. З метою оформлення права власності на спадкове майно законний представник позивача

ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_5 Ужгородської державної

нотаріальної контори із зверненням про видачу свідоцтва про право на спадщину на

земельну ділянку, у відповідь на яке було надано відповідь , що видати

свідоцтво про право на спадщину неможливо у зв'язку з відсутністю правовстановлювального документа. Позивачу та її законному представнику на час звернення до суду з відповідним позовом,невідоме місцезнаходження правовстановлюючих документів, а відсутність оригіналу правовстановлювального документа, а саме державного акту про право власності на земельну ділянку, становить перешкоду в подальшому оформленні належних позивачці спадкових прав після смерті батька.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд такі задовільнити.

Представник відповідача проти позову не заперечила.

Представник третьої особи в судове засідання не з"явився.

Суд, заслухавши позицію учасників процесу , дослідивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, приходить до висновку, що позов із наведених у ньому мотивів обґрунтований і підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 є єдиним спадкоємцем померлого батька ОСОБА_4, який помер 10.11.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, що видане 10.11.2015 року, серія І-ФМ № 200136 відділом актів реєстрації цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції.

Після смерті батька позивачка, в особі її законного представника, звернулася з заявою

про відкриття спадкової справи до ОСОБА_5 Ужгородської державної нотаріальної контори,

яка внесла відповідний запис до спадкового реєстру про що свідчить витяг за № 42582240

від 24.12.2015 року.

У власності померлого спадкодавця перебувала земельна ділянка, площею 0,0635 га, що

знаходиться у місті Ужгород, вул. Володимирська, буд. 59, кадастровий номер земельної

ділянки :24:002:0270, з цільовим призначенням для будівництва та

обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд, що підтверджується

державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯЕ № 450132, виданого 22

вересня 2008 року Ужгородською міською радою.

З метою оформлення права власності на спадкове майно законний представник позивача

ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_5 Ужгородської державної

нотаріальної контори із зверненням про видачу свідоцтва про право на спадщину на

земельну ділянку, розташовану у місті Ужгород, вул. Володимирська, буд. 59.

У відповідь на звернення позивача ОСОБА_5 Ужгородською державною нотаріальною

конторою було надано відповідь за № 12/02-14 від 12.01.2016 року згідно якої видати

свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, кадастровий номер земельної

ділянки :24:002:0270, розташовану у місті Ужгород, вул. Володимирська, буд.

59 неможливо у зв'язку з відсутністю правовстановлювального документа - державного

акта про право на земельну ділянку, виданого власнику виконкомом Ужгородської міської

ради 22 вересня 2008 року, серія ЯЕ № 450132.

Позивачу та її законному представнику на час звернення до суду з відповідним позовом,

невідоме місцезнаходження правовстановлюючих документів, зокрема державного акту

про право власності на земельну ділянку, наявна тільки проста копія державного акту,

відповідні дублікати документів позивачу не можуть бути видані органом реєстрації

внаслідок відсутності документів, що посвідчують право на спадщину за померлим

власником.

Відсутність оригіналу правовстановлювального документа, а саме державного

акту про право власності на земельну ділянку, становить перешкоду в подальшому

оформленні належних позивачці спадкових прав після смерті батька.

Відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків

(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ст. 1233 ЦК України встановлює, що заповітом є особисте розпорядження фізичної

особи на випадок своєї смерті, а ч. 1 ст. 1234 ЦК України встановлено, що заповідач

може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від

наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших

учасників цивільних відносин.

У відповідності до ч. 10, п. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та

їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на

нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня

2011 року, № 703 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення

права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало

законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

У відповідності із п.п. 4.15 , 4.18 глави 10 Порядку вчинення окремих видів

нотаріальних дій Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України ,

затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22. 02. 2012 року за № 296/5,

видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться

нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна

спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у

спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус

роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку

Згідно п.23„ п. 24 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України «Про судову

практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на

спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При

розгляді цих справ слід перевірити наявність або відсутність спадкової справи стосовно

спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у

матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні

нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до приписів статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за

заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець

який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається

таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього

Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у

разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Пунктом 1 ч.2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав є визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 164, 209, 212, 214, 215, 218, ЦПК України суд, -

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за позивачем - ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :24:002:0270, площею 0,0635 га, що знаходиться у місті Ужгород, вул. Володимирська, буд. 59, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯЕ № 450132, виданого 22 вересня 2008 року Ужгородською міською радою, в порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_4, який помер 24 грудня 2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7