Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/5146/15-ц
Провадження №: 2/332/139/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2016 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючий суддя Шалпегіна О.Л.,

при секретареві Кравець І.С.

за участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

09.12.2015 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що з 24 жовтня 2014 р. по теперішній час вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. 18.11.2015 р. в них народилась дитина донька ОСОБА_3. На теперішній час шлюбні відносини між сторонами припинені, неповнолітня дитина мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач взагалі не цікавиться донькою, станом її здоровя, не надає матеріальної допомоги на її утримання, незважаючи на те, що після народження дитина перебуває на стаціонарному лікуванні у перинатальному центрі.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Пояснила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені у липні серпні 2015 року, відповідач пішов, коли вона ще перебувала у стані вагітності. Посилаючись на наведені у позові обставини та ст. 184 СК України, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 визнав у повному обсязі та пояснив, що дійсно від шлюбу з позивачем вони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час у звязку із фактичним припиненням шлюбних відносин дитина проживає з позивачем. Також відповідач зазначив, що він офіційно не працевлаштований, має мінімальних дохід.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

З 24.10.2014 року по теперішній час сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 297035, виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис № 500 (а.с. 4).

Під час судового розгляду сторони заявили, що на теперішній час вони припинили шлюбні відносини та проживають окремо.

Малолітня дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Як встановлено судом та не заперечувалось відповідачем, ОСОБА_5 не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, офіційно він не працевлаштований, має мінімальний дохід.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплений ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України).

Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 добровільно не виконує передбачені сімейним законодавством батьківські обовязки з утримання неповнолітньої дитини, чим порушує її право на достатній рівень життя. Передбачених законом підстав для звільнення ОСОБА_2 від обовязку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з наступного.

Вимогами ст.ст. 182, 184 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з розясненнями, що містяться у абз. 3 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог послалась на незадовільний стан здоровя дитини, а саме її перебування на стаціонарному лікуванні у перинатальному центрі. Але, на підтвердження вказаних фактів, ОСОБА_1 не надала суду жодного документа.

Враховуючи той факт, що відповідач не працює, має задовільний стан здоровя, відсутність у нього інших утриманців, суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 у твердій грошові сумі, а саме 650 грн. на місяць. Вказана сума не є меншою мінімального розміру, передбаченого ч. 2 ст. 182 СК України.

На підставі наведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Вимогами ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до штампу Заводського районного суду м. Запоріжжя, позивач пред'явила позов до суду 09.12.2015 р., тому аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з відповідача, починаючи з вказаної дати.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень ст. 88 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 11, 66, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти у розмірі 650 (шістсот пятдесят) грн. на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь матері дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, щомісяця, починаючи з 09.12.2015 року, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2в дохід держави судовий збір у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) 20 грн.

У задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2аліментів на утримання дитини за один місяць підлягає негайному виконанню.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені 11.02.2016 р. Повний текст рішення виготовлено 12.02.2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Л.Шалпегіна