ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі: секретаря Соловей Ж.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на дії та рішення державного виконавця Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Київській області,-

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду із скаргою на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції про відмову у відкритті виконавчого провадження від 07.10.2016 року при примусовому виконанні виконавчого Фастівського міськрайонного суду Київської області №2/381/1105/15, посилаючись на те, що вказана постанова прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, а саме підставами вказані ст.ст. 22, 24, п. 1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» - пропущення стягувачем строку предявлення виконавчого листа до виконання. Проте, скаржник вважає, що вказані підставі відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 12 квітня 1999 року, який втратив чинність, тому посадові особи відділу при прийнятті процесуального рішення мали керуватися положеннями та вимогами Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 2 червня 2016 року, який набрав чинність 05.10.2016 року. Підсумовуючи зазначали, що відповідно до норм зазначеного закону, виконавчі документи можуть бути предявленні до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішення законної сили, в даному випадку, кінцевим терміном предявлення виконавчого документу мало бути 02.10.2018 року, оскільки виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом України «Про виконавче провадження» в редакції від 2 червня 2016 року, пред'являються до виконання у строки, встановлені саме цим Законом.

В судове засідання скаржник не зявився, повідомлений вчасно і належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд скарги в його відсутність.

Представник відділу державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не зявився, повідомлений вчасно і належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутністю не надходило.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.1ст.3 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 4 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

За приписами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України).

Судом встановлено, що 21 вересня 2015 року Фастівським міськрайонний судом Київської області винесено заочне рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №006-28527-181011 від 18 жовтня 2011 року в розмірі 30921,04грн. Рішення суду набрало законної сили 02.10.2015 року.

21 вересня 2015 року Фастівським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист № 2/381/1105/15, у якому строк предявлення до виконання зазначений до 02.10.2016 року, тобто відповідно до вимог ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент видання виконавчого документу), за яким строк предявлення виконавчого листа до виконання становити один рік з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили.

Представником ПАТ «Дельта Банк» була направлена заява до ВДВС Фастівського МРУЮ про примусове виконання рішення суду та накладання арешту, яку було останнім отримано 06.10.2016 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с.9, 24).

Державним виконавцем Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Київській області 07.10.2016 року винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження. Правовою підставою визначені положення ст.ст. 22, 24, п. 1 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, державний виконавець посилається на те, що пропущений встановлений строк предявлення виконавчого документа до виконання, згідно виконавчого листа строк предявлення до 02.10.2016 року, згідно відмітки пошти виконавчий лист направлено до виконання 04.10.2016 року.

Суд вважає таке рішення Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України, судові рішення , що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках , встановлених міжнародними договорами ,згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України,- і за її межами. Виконання рішення суду завершується процес захисту субєктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції видання судом виконавчого листа № 2/381/1105/15) виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із частиною другою статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Отже, за загальним правилом, встановленим законодавством на той час, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути предявлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Саме цими нормам курувався суд, визначаючи у виконавчому листі № 2/381/1105/15строк предявлення його до виконання до 02.10.2016 року.

Разом з тим, 05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016, згідно з яким Закон України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 втратив чинність.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Тобто, з дня набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року, встановлюється трирічний строк предявлення виконавчих документів до виконання.

При цьому, п.5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закон України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» встановлює, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Таким чином, поширення дії норм вказаного Закону на правовідносини щодо предявлення виконавчого документа до виконання не залежить від часу видачі такого документа, оскільки трирічний строк встановлено імперативною нормою Закону у редакції від 02.06.2016 року № 1404-VIII й не може бути змінено.

Як зазначалось, виконавчий лист № 2/381/1105/15 виданий 21 вересня 2015 року, тобто до набрання чинності Закономвід 02.06.2016 року № 1404-VIII, тому строк предявлення цього виконавчого листа до виконання повинен визначатися цим Законом і становити три роки з наступного дня після набрання судовим рішенням законної сили (02.10.2018 року).

Зазначення судом у виконавчому листі іншого строку предявлення його до виконання не має правового значення, оскільки трирічний строк встановлено імперативною нормою закону від 02.06.2016 року № 1404-VIII й не може бути змінено судом.

З огляду на наведені норми Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII Про виконавче провадження, на момент подачі стягувачем заяви про примусове виконання рішення суду та накладання арешту, строк предявлення до виконання виконавчого листа не пропущено, так як зазначений виконавчий лист, в силу норм вищезазначеного Закону, дійсний для предявлення до виконання у строк до 02.10.2018 року.

Що стосується вимог позивача відносно зобовязання відкрити виконавче провадження за заявою скаржника про примусове виконання виконавчого листа та зобовязання направляти всі документи виконавчого провадження, суд вважає за необхідне зазначити, що нормами ЦПК України гарантовано кожній особі право на судовий захист, а не на захист можливого порушення прав у майбутньому.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», виходячи зі змісту ст. 248-24ЦПК у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій,які згідно із Законом можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що держаним виконавцем було протиправно, з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 07.10.2016 року, оскільки стягувачемне був пропущений строк для пред`явлення даного виконавчого листа до виконання.

Відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

З наведеного виходить, що законодавець передбачає прийняття відповідних рішень саме державним виконавцем за кожним виконавчим документом, після перевірки його на відповідність вимогам Закону.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні вимог про зобов'язання вжити заходів щодо відкриття виконавчого провадження та по виконанню рішення суду, як таких, що не відповідають передбаченим законом способам захисту прав та інтересів сторін виконавчого провадження, зокрема, вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, суд вважає доречним визначити термін «бездіяльність». Бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної чи юридичної особи.

У спірних правовідносинах факту бездіяльності з боку ВДВС не встановлено, оскільки мала місце реальна активна поведінка - дії, які виразились у прийнятті постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

З огляду на викладене, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що викладені в скарзі вимоги є частково обґрунтованими з огляду на наявність порушень законодавства зі сторони ВДВС.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на дії та рішення державного виконавця Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Київській області задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Київській областіщодо винесення постанови від 07.10.2016 рокупро відмову у відкритті виконавчого провадження (ВП №52582338).

Визнати неправомірною та скасувати постанову Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Київській областівід 07.10.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (ВП №52582338).

У задоволені іншої частини вимог - відмовити

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Є.Ю.Чернишова