У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

ЧерненкоВ.А., Журавель В.І., ШтеликС.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та пені за прострочку сплати аліментів за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 26 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість за аліментами в розмірі 42 101 грн 60 коп. та пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 10 569 грн 19 коп.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, щовони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбу, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_6. Оскільки шлюбні відносини між сторонами не склалися, шлюб між ними був розірваний.

Вказувала, що згідно з рішенням Обухівського районного суду Київської області від 1 червня 1995 року відповідач сплачує їй аліменти на сина в розмірі ј частини всіх видів його заробітку, починаючи з

26 травня 1995 року до повноліття дитини. Зазначала, що за час перебування виконавчого листа на виконанні, ОСОБА_5 аліментів не сплачує, будь-якої фінансової та матеріальної допомоги ні їй, ні сину не надає.

У березні 2015 року вона отримала постанову ВДВС Обухівського МУЮ від 30 жовтня 2014 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 21 липня 1998 року № 2-477/95 у зв'язку тим, що термін, передбачений чинним законодавством, для його виконання закінчився. При цьому до вказаної постанови була додана довідка-розрахунок заборгованості відповідача за аліментами. Оскільки відповідач ухиляться від сплати аліментів, вважала, що на її користь необхідно стягнути заборгованість за аліментами та пеню за прострочення їх сплати.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17 вересня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість по аліментам в розмірі 42 101 грн 60 коп., пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 10 569 грн 19 коп. та судові витрати в розмірі 525 грн 71 коп., а всього 53 196 грн 50 коп.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 26 жовтня 2015 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 17 вересня

2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 2 348 грн 93 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов частково, на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно виходив з того, що чинним законодавством не передбачена можливість стягнення заборгованості за аліментами, яка утворилась при виконанні судового рішення про їх стягнення, шляхом подання позову про її стягнення в судовому порядку в іншій справі.

Та обставина, що провадження за виконавчим листом про стягнення аліментів було закрито, правового значення не має і не може бути підставою для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за аліментами.

Незаконне закінчення виконавчого провадження про стягнення аліментів у зв'язку із закінченнямстроку стягнення, при наявності у боржника заборгованості за аліментами, може бути підставою для оскарження такого рішення державного виконавця.

Зменшуючи розмір пені, стягнутої з відповідача, апеляційний суд правильно виходив з того, що з офіційних довідок про доходи відповідача вбачається, що розмір його заробітної плати є меншим, ніж мінімальний дохід громадянина України, а тому справедливо відступили від нарахованої суми пені в розмірі 10 569 грн 19 коп. та зменшили її до 2 348 грн 93 коп.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що апеляційним судом при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 26 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І. Журавель

С.П. Штелик