Справа № 500/4924/16-ц
Провадження № 2-о/500/140/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2016 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Грубіян Л.І.,

при секретарі Івановій Л.П.,

за участю: заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Ізмаїльський районний відділ Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту постійного проживання , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області із заявою, згідно якої просить встановити факт постійного проживання на треіторії України на момент проголошення незалежності України та набрання чинності Законом України « Про громадянство», а саме на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, посилаючись на те, що вона є уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_1. З дня її народження до теперішнього часу вона мешкає в м. Ізмаїлі Одеської області. У звязку із сімейними обставинами вона часто змінювала місце свого мешкання та внаслідок чого у 1998 році був втрачений паспорт зразка СРСР. На час прийняття закону «Про громадянство» вона постійно мешкала в м. Ізмаїлі Одеської області. Встановлення вищезазначеного факту необхідно ОСОБА_1 для одержання паспорта громадянина України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги предявленої заяви підтримала та просить їх задовольнити.

В судове засідання представник Ізмаїльського районного відділу Державної міграційної служби України в Одеській області не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника.

Вислухавши пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 народилась 28 вересня 1954 року в с. Стара Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області УССР, що підтверджено записом акту про народження № 46 від 09.10.1954 року, складеного виконавчим комітетом Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області .

Відповідно до записку акту про реєстрацію шлюбу № 507 від 28.07.1987 року ОСОБА_2 народилась 28 вересня 1954 року в с. Стара Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області УССР.

Згідно архівної довідки Ізмаїльського морського торгівельного порту № 01-46/229 від 23.09.2016 р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 13.12.1984 р. по 02.12.1986 року працювала в Ізмаїльському морському торгівельному порту на посаді прийомоздавача 2-го навантажувального району.

Також згідно довідки Ізмаїльської спеціалізованої загальноосвітньої школи № 1, ОСОБА_1 працювала на посаді гардеробниці з 04.12.1991 р. по 23.09.1992 р.

Як вбачається з архівної довідки № д-323 від 11.10.2016 року в наказах по особистому складу Ізмаїльського торгівельно виробничого комерційного центру, ОСОБА_1 значиться приймальницею тари магазину № 33 Управління торгівлі Ізмаїльського міськвиконкому з 17.07.1987 р. по 05.07.1989 р. Звільнена за п-7 ст. 36 КЗПТ УССР ( набрав чинності вирок суду від 21.02.1990 р.)

Відповідно до архівної довідки № Д-358 від 18.11.2016 року в особистій картці форми Т-2 ОСОБА_1 є дані про прийом її заготівником сировини в цех № 2 Ізмаїльського заводоуправління будівельних матеріалів Одеського обласного обєднання будівельних матеріалів з 18 липня 1991 року ( наказ № 165 від 18.07.1991 р.) та звільнення за ст. 28 КЗпТ УРСР 02 вересня 1991 року ( наказ № 230-к від 04.09.1991 р.).

Згідно вироку Ізмаїльського міського народного суду Одеської області від 21.02.1990 року ОСОБА_1 була засуджена за ч.1 ст. 84 КК УССР до виправних робіт строком на 2 роки в місцях, визначених органами, які завідують виконанням вироків, в районі місця мешкання засудженої.

Відповідно до копії Ф-1 наданої ДМС України в Одеській області ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 є уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3

Зокрема, відповідно до ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; (Пункт 3 частини першої статті 3 в редакції Закону №2663-ІV від 16.06.2005);4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Встановлення даного факту необхідно заявнику для отримання паспорту та оформлення громадянства України.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту проживання ОСОБА_1 на території м. Ізмаїла Одеської області, Україна, у тому числі станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року.

Керуючись ст.ст.256,259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Ізмаїльський районний відділ Державної міграційної служби України в Одеській області про встановлення факту постійного проживання - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка с. Стара Некрасівка Ізмаїльського району Одеської області на території України на момент проголошення незалежності України та набрання чинності Законом України « Про громадянство» а саме на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3