Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2016 року м.Миколаїв
Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Гуденко О.А.,
при секретарі - Гудковій Є.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Чорноморський суднобудівний завод», третя особа Управління пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва про встановлення наявного трудового стажу для призначення пенсії та зобовязання вчинити певні дії, -
Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не зявився, свого представника до суду не направив, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не надав.
Представник третьої особи відніс вирішення позову на розсуд суду.
Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду.
Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
06 вересня 1983 року позивач був прийнятий на роботу до Чорноморського суднобудівного заводу цех №8 учнем електрозварника ручної зварки (наказ №179 к).
02 квітня 1984 року позивач на підставі наказу був переведений на посаду електрозварника 9 розряду цех №8.
19 квітня 1984 року позивач був звільнений з роботи у звязку з призивом до Радянської армії п.3 ст. 36 ОСОБА_2 (наказ №82 к від 20.04.1984 року).
З 27 квітня 1984 року по 17 квітня 1986 року позивач проходив службу в армії, згідно військового квитка.
Після звільнення зі служби позивач був зарахований до цеху №16 електрозварником 3 розряду (наказ №98 від 16.05.1986 року).
20 травня 1986 року наказом позивач переведений до цеху №8 на посаду електрозварника ручної зварки 3 розряду.
01 жовтня 1987 року мені був присвоєний 4 розряд електрозварник ручної зварки та 01 жовтня 1989 року присвоєний 5 розряд електрозварник ручної зварки (відповідні записи у трудовій книжці № 6 та № 7).
01 березня 2002 року, наказом ДАХК «ЧСЗ» № 65 від 18 лютого 2002 року, позивач був переведений до цеху № 44 на посаду електрозварника р зварки 5 розряду (запис у трудовій книжки № 9).
26 липня 2002 року позивач звільнений з підприємства за власним бажанням - ст.38 КЗОТ України (наказ № 131 від 31 липня 2002 року).
Згідно довідки від 09 червня 2015 року відповідач ОСОБА_3 акціонерне товариство «Чорноморський суднобудівний завод» є правонаступником Державної акціонерної холдингової компанії (ДАХК «ЧСЗ») - Міністерства промислової політики України № 328 від 10 вересня 1999 / Державного підприємства «Чорноморський суднобудівний завод» - f ГДЗ №281 від 28 червня 1993 року; виробничого обєднання «Чорноморський суднобудівний завод» - наказ МСП № 79 від 20 лютого 1989 року; Чорноморського суднобудівного заводу - наказ МСП СРС 0421 від 13 вересня 1968 року.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на робот; особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи в особливо шкідливих і особливо важких умовах праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 цього Закону чоловікам на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
При призначенні пенсій на пільгових умовах за нормами ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовується п. 109 Положення № 590 «Про порядок призначення та виплати державних пенсій», який передбачає також, що періоди служби у складі Збройних Сил СРСР прирівнюються за вибором особи чи до роботи, яка передувала, чи до роботи, що слідувала за військовою службою.
При цьому військова служба враховуються в розмірі, який не перевищує всього наявного стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення.
При визначенні права на пенсію на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах.
Оскільки на момент призову позивача на службу та після звільнення зі служби позивач працював за професією, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах, то період служби у складі Збройних Сил СРСР повинен враховуватися до пільгового стажу.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж робот є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.
Відповідно до ч.1,2 п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Тобто уточнююча довідка надається підприємством у разі відсутності в трудовій книжці особи відомостей про стаж роботи, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, яка підтверджує саме спеціальний стаж роботи та її характер, а не право особи на пільгову пенсію. Дана довідка призначена для подальшого її надання особою, що оформлює пенсію, відповідним органам Пенсійного фонду України, які в свою чергу визначають наявність підстав і права особи на пенсію на пільгових умовах. Тобто, право на пенсію та період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи, визначає підприємство шляхом надання уточнюючої довідки.
Положеннями статті 49 ОСОБА_2 України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати. Натомість законодавець встановлює, що довідка не може містити неточності, або записи, які не відповідають обставинам та умовам праці робітника.
З метою з'ясування періоду пільгового стажу роботи позивача у квітні 2009 року , останній звернувся до відповідача та 16 квітня 2009 року отримав уточнюючи довідки про особливий характер роботи для призначення пенсії на пільгових умовах № 149/1 та № 149/1 «а».
Зазначеними довідками підтверджується пільговий стаж роботи позивача з 06 вересня 1983 року до 31 січня 1984 року, з 16 травня 1986 року грудня 1991 року за Списком № 1, розділом XXI підрозділом загальні професії, затвердженим Постановою CM СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 та з 01 січня 1992 року по 21 серпня 1992 року за Списком №1 розділом XXIII, підрозділом загальні професії, затвердженим Поста КМ України від 11 березня 1994 року № 162.
У подальшому, 23 червня 2015 року, відповідачем була видана позивачу нова довідка № 34/1 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній згідно якої мій пільговий стаж складає: з 16 травня 1986 року по 23 травня 1988 року, з 13 червня 1988 року по 31 серпня 1991 року, з 01 жовтня 1991 року по 31 січня 1992 року, з 01 березня 1992 року по 21 серпня року за Списком № 1 розділ XXIII, підрозділ загальні професії 121019906.За вказаною довідкою пільговий стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 позивача складає 6 років 18 днів.
Тобто за довідкою № 34/1 від 23 червня 2015 року відповідач не зарахував позивачу у пільговий стаж період роботи до призову на службу з 06 вересня 1983 року по 19 квітня 1984 року - 07 місяців 13 днів.
Згідно довідки відповідача № 702/79 від 23 червня 2015 року первинна атестація робочих місць на підприємстві була проведена згідно наказу №154 від 20 квітня 1998 року. За результатами атестації електрозварники ручної зварки цеху № 8 були атестовані за Списком № 2, у зв'язку з період роботи з 22 серпня 1992 року по день звільнення 26 липня 2002 року не підпадає під пільговий стаж за Списком № 1. До відповіді додані документи, які на думку відповідача підтверджують результати атестації робочого місця позивача. Його робоче місце на підприємстві значилось за № 23,що підтверджується характеристикою технологічного процесу та робочого місця № 23 електрозварника ручної зварки, працюючого у закритому приміщенні. Зазначений документ був виданий позивачу відповідачем.
Результати атестації відображаються у наказах, списках, які доводяться до працівників. Записи щодо результатів атестації робочого місця вказуються у трудовій книжці. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії і посади яких внесено до відповідного переліку.
Відповідно до наказу №154 від 20.04.1998 року затверджено перелік робочих місць, професій, посад, робота на яких дає право пільгового забезпечення за списками №1 та №2, а також перечень робочих місць, професій та посад, по котрим не підтверджено право пільгового пенсійного забезпечення за списками №1 та №2.
Порядок проведення атестації робочих місць № 442 набрав чинності з 21 серпня 1992 року.
Згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації) на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання має здійснюватись атестація робочих місць.
Згідно цього Порядку атестація проводиться на підприємствах, в організаціях, установах (надалі - підприємства) незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працівників, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
Робоче місце за умовами праці оцінюється з урахуванням впливу на працівників всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, передбачених гігієнічною класифікацією праці (розділ І Карти), сукупних факторів технічного і організаційного рівня умов праці (розділ II Карти), ступеня ризику пошкодження здоров'я.
З результатами атестації ознайомлюють працівників, зайнятих на робочому місці, що атестується. Карту підписують голова і члени комісії.
Перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких підтверджено право на пільги і компенсації, зокрема на пільгове пенсійне забезпечення, передбачене законодавством, підписує голова комісії за погодженням з профспілковим комітетом. Він затверджується наказом по підприємству, організації та зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії і посади яких внесено до переліку.
Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.
Така правова позиція щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року (справа № 21-519а14).
Відповідно до Переліку робочих місць, виробництв, праць, професій та посад працівникам яких підтверджено право пільгового пенсійного забезпечення за Списком №1 від 20.10.2003 року, позивач з 2001 року перебував у зазначеному переліку.
Згідно норм діючого законодавства, у разі не проведення атестації робочого місяці, до пільгового стажу повинен враховуватися весь час роботи на відповідній посаді.
Так, у документах, які були надані позивачу відповідачем, не зазначається робоче місце позивача № 23, його карта умов праці № 1, лист спостереження № 1 індивідуальної фотографії робочого дня робочого місця не складалися, з вказаними документами позивача не знайомили, витягу з наказу та відповідних записів у трудовій книжці не має.
Судом встановлено, що записи в трудовій книжці позивача про його роботу в ПАТ «ЧСЗ» не містять вичерпної інформації про характер роботи, що визначає право на пенсію на пільгових умовах, тому відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 і відповідач на прохання позивача повинен надати уточнюючу довідку, в якій зазначити необхідну інформацію для призначення пенсії.
За такого, суд приходить до висновку, що період роботи позивача з 22 серпня 1992 року по день звільнення 26 липня 2002 року також повинен зараховуватися у пільговий стаж, який дає право позивачу на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.
Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Чорноморський суднобудівний завод», третя особа Управління пенсійного фонду України в Центральному районі м.Миколаєва про встановлення наявного трудового стажу для призначення пенсії - задовольнити.
Встановити наявність стажу, який дає ОСОБА_1 право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 за період з 06.09.1983 року по 26.07.2002 року.
Зобовязати ПАТ «ЧСЗ» видати ОСОБА_1 уточнюючу довідку про особливий характер роботи про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за списком №1 за період з 06 вересня 1983 року по 26 липня 2002 року.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів після проголошення рішення.

СУДДЯ ГУДЕНКО О.А.