Справа №576/1885/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1336/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Дубровної В. В. , Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, подану через представника ОСОБА_4,

на ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04 липня 2016 року

у справі за заявою ОСОБА_3 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, та скасування постанов державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_5, Відділ державної виконавчої служби Глухівського міськрайонного управління юстиції,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_3 через свого представника звернулася до суду із заявою, в якій просила суд :

- визнати два виконавчі листи від 17.12.2015 р.№ 2/576/491/15 такими, що не підлягають виконанню;

- скасувати постанови ст. державного виконавця Державної виконавчої служби Глухівського міськрайонного відділу Головного управління юстиції у Сумській області ОСОБА_6 у виконавчому провадженні № 50294329: від 29.03.2016 р. про стягнення виконавчого збору 680 грн.; від 29.03.2016 р. про накладення штрафу 340 грн.; від 05.04.2016 р.про накладення штрафу 680 грн.;

- скасувати постанови ст. державного виконавця Державної виконавчої служби Глухівського міськрайонного відділу Головного управління юстиції у Сумській області ОСОБА_6 у виконавчому провадженні № 50294594: від 29.03.2016 р. про стягнення виконавчого збору 680 грн.; від 29.03.2016 р. про накладення штрафу 340 грн.; від 05.04.2016 р. про накладення штрафу 680 грн.

Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04 липня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 прохає скасувати ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04.07.2016 року та постановити нову ухвалу, якою визнати виконавчі листи від 17.12.2015 р. №2/576/491/15 такими, що не підлягають виконанню;

закрити провадження у справі в частині вимог про:

- скасування постанови ст. державного виконавця Державної виконавчої служби Глухівського міськрайонного відділу Головного управління юстиції у Сумській області ОСОБА_6олаївни у виконавчому провадженні № 50294329: від 29.03.2016 р. про стягнення виконавчого збору 680 грн.; від 29.03.2016 р. про накладення штрафу 340 грн.; від 05.04.2016 р. про накладення штрафу 680 грн.;

- скасування постанови ст. державного виконавця Державної виконавчої служби Глухівського міськрайонного відділу Головного управління юстиції у Сумській області ОСОБА_6 у виконавчому провадженні № 50294594: від 29.03.2016 р. про стягнення виконавчого збору 680 грн.; від 29.03.2016 р. про накладення штрафу 340 грн.; від 05.04.2016 р. про накладення штрафу 680 грн.

При цьому представник ОСОБА_3 посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 17 грудня 2015 року був частково задоволений позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про зобовязання вчинити дії:

- зобовязано ОСОБА_3 демонтувати систему водовідведення, що побудована на земельній ділянці, належній ОСОБА_5;

- зобовязано ОСОБА_3 демонтувати вигрібну яму та після демонтажу засипати її землею.

- стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрати по оплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп.

(справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про встановлення земельного сервітуту та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про зобовязання вчинити дії, справа № 576/1885/15, провадження № 2/576/491/15) (а.с.57-60).

За цим рішенням було видано два виконавчих листи за № 2/576/491/15:

1. про демонтаж системи водовідведення, побудованій на земельній ділянці, належній ОСОБА_5,

2. про демонтаж вигрібної ями та засипання її землею,

За кожним з названих виконавчих листів ст. державним виконавцем Глухівського міськрайоного відділу Головного управління юстиції у Сумській області ОСОБА_6 відрито окремі виконавчі провадження : № 50294329 та № 50294594.

У кожному із зазначених виконавчих проваджень 29 березня 2016 року винесено постанову про стягнення із заявниці виконавчого збору у сумі 680 грн. та постанову про накладення штрафу в розмірі 340 грн., а також 05 квітня 2016 року постанову про накладення штрафу у розмірі 680 грн. (а.с.4-7, 93, 94, 95).

Як на підставу для задоволення поданої до суду заяви ОСОБА_3 посилалась на те, що суд безпідставно за одним рішенням суду видав два виконавчі листи, у звязку з чим з неї двічі було стягнуто виконавчий збір та штрафи. Просила визнати виконавчі листи, про які йде мова, такими, що не підлягають виконанню, та скасувати вказані постанови державного виконавця.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для її задоволення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви, висновки суду відповідають матеріалам справи та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги про протилежне не можна визнати обґрунтованими. При цьому виходить з наступного.

Відповідно до ст. 369 ЦПК України :

1. Виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

2. Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

3. Суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за виконавчим листом, а також витребувати виконавчий лист.

4. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Таким чином вбачається, що підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, визначені ч. 4 ст. 369 ЦПК України. Ними є:

- видання виконавчого листа помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю або частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою;

- інші причини.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону "Про виконавче провадження" є закінчення виконавчого провадження.

У звязку з наведеним вбачається, що у будь-якому разі під "іншими причинами", наявність яких дає підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (ч. 4 ст. 369 ЦПК), маються на увазі обставини, які не стосується припинення обов'язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, (скасування чи зміна рішення суду, на підставі якого виданий виконавчий лист, в той час як виконавчий лист ще не виконаний).

Як вірно зазначив суд першої інстанції, підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить гл. 50 розділу І книги п'ятої ЦК.

Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання (матеріально-правові підстави).

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

З наведеного вбачається, що під час розгляду справи ОСОБА_3 не назвала передбачених ст. 369 ЦПК причин (обставин), які б давали підстави для визнання виконавчих листів таким, що не підлягають виконанню. У звязку з наведеним у суду першої інстанції не було передбачених законом підстав для задоволення відповідної заяви ОСОБА_3, а доводи апеляційної скарги про протилежне не можна визнати обґрунтованими.

Крім того, колегія суддів вважає на необхідне зазначити наступне.

Звертаючись до суду з заявою про визнання виконавчих листів таким, що не підлягають виконанню, яка розглядалась у даній справі, ОСОБА_3 посилалась на порушення своїх прав і це порушення вона вбачає в тому, що за одним рішенням суду місцевий суд безпідставно, як вважає ОСОБА_3, видав два виконавчі листи (замість одного), у звязку з чим з неї двічі (тобто по кожному виконавчому провадженню) стягнуто виконавчий збір та штрафи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 вибрала спосіб захисту свого права, який не відповідає характеру того порушення, на яке вона посилається. Зокрема, якщо ОСОБА_3 посилається на те, що суд безпідставно видав за одним рішенням суду два виконавчих листи, то в такому разі їй необхідно було б обговорити питання про те, а чи не потрібно в такому разі оскаржувати названі дії суду, якщо вона їх вважає незаконними.

Статтею 11 ЦПК України передбачається, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглядаючи справу в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції ста приймаючи до уваги наведене, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції не перевіряли по суті обґрунтованість доводів ОСОБА_3 про безпідставне видання місцевим судом двох (замість одного) виконавчих листів, оскільки в даній справі названі дії суду не оскаржуються і суд не є відповідачем у справі.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо необхідності закриття провадження у справі в частині вимог про:

-скасування постанови ст. державного виконавця у виконавчому провадженні № 50294329: від 29.03.2016 р. про стягнення виконавчого збору 680 грн.; від 29.03.2016 р. про накладення штрафу 340 грн.; від 05.04.2016 р. про накладення штрафу 680 грн. та

- скасування постанови ст. державного виконавця у виконавчому провадженні № 50294594: від 29.03.2016 р. про стягнення виконавчого збору 680 грн.; від 29.03.2016 р. про накладення штрафу 340 грн.; від 05.04.2016 р. про накладення штрафу 680 грн.

Наведені в апеляційній скарзі мотиви з приводу закриття провадження у справі з тих підстав, що названі вимоги мають розглядатись за правилами адміністративного судочинства, суперечать положенням ст. 181 КАС України, ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 383-387 ЦПК України та правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 30 березня 2016 року у справі № 6-3080цс15, у якій зазначено, зокрема, наступне :

"За приписами ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (ч.2 ст. 384 ЦПК України).

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими ст. 386 ЦПК України, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

Отже, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ ".

Таким чином колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, відповідає вимогам процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для її задоволення.

Керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, подану через представника ОСОБА_4, відхилити.

Ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 04 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -