Справа № 305/226/16-ц
Провадження по справі 2/305/395/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2016 року Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Тулик І.І.

при секретарі - Шемота М.І.

з участю: відповідачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 16 грудня 2013 року адвокатом ОСОБА_1 було ініційовано судову справу проти нього за позовом його колишньої дружини ОСОБА_2 Миколаїни. Зі слів останньої саме ОСОБА_1 була ініціатором судового позову проти нього та обіцяла всіляко сприяти у цій судовій справі і взамін просила для себе всю суму коштів, які відсудить у нього. ОСОБА_2 пристала на цю пропозицію і подала до суду позов. 12 грудня 2014 року рішенням Рахівського районного суду вирішено стягнути з нього на користь ОСОБА_2 кошти в загальній сумі 33957,90 гривень. 26 вересня 2007 року між філією "Відділення Промінвестбанку в м. Рахів" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №1630" за яким ОСОБА_2 отримала кредит 60000 гривень. За цим договором він виступив поручителем за виконання боржником своїх зобов"язань. Дані зобов"язання по кредиту відповідачкою не виконувалися, отрмавши кредитні кошти вона зникла у невідомому йому напрямку. На вимоги банку, ним як добросовісним поручителем були виконані забов"язання боржника, де він сплатив кредитору кредит в сумі 60000 гривень та відсотки за користування кредитом в сумі 39300,34 гривень. У кінці 2013 року ОСОБА_2 з"явилася в м. Рахів, де ним були висунуті вимоги про повернення коштів, які він сплатив замість неї. ОСОБА_2 на його вимогу категорично відмовилася повернути кошти, і в подальшому почала його всіляко уникати, а згодом ще і пристала на пропозицію адвоката ОСОБА_1 відсудити у нього частину будинку та кошти. У результаті довготривалої судової тяганини та нервових переживань, стан його здоров"я різко погіршився і в результаті чого він став інвалідом другої групи. Він пережив серйозні моральні страждання через дії адволката ОСОБА_1, яка своєю зухвалою поведінкою принижувала його під час судових засідань та між судовими засіданнями, чим порушила закон "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та адвокатську етику. Також адвокат ОСОБА_1 умисно зловживала процесуальнм правом для заподіяння йому шкоди. Розмір його моральної шкоди безмежний, але якщо навести його в грошовому вирізі, то він має компенсувати хоча витрати пов"язані з відновленням його здоров"я. На підставі наведеного просив стягнути вартість лікування в сумі 4955,71 грнивень та моральну шкоду в сумі 100000 гривень, стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в його користь моральну та матеріальну шкоду в розмірі 104955,71 гривень.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, ним подана заява, в якій просить справу слухати в його відсутності, на підставі наявних матеріалів справи.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважають їх безпідставними, просять відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши відповідачів, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами прийшов до наступного висновку.

ОСОБА_3 звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про солідарне відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилався на те, що ОСОБА_2 пристала на пропозицію адвоката ОСОБА_1 ініціювати судову справу проти позивача, внаслідок чого у подальшому така справа розглядалася судом і рішенням Рахівського районного суду від 12.12.2014 із ОСОБА_3, попри сплату ним банку коштів за боргами ОСОБА_2, стягнуто на її користь 33957,90 грн. Зазначав також, що у результаті тривалої судової тяганини та нервових переживань стан його здоров"я різко погіршився, внаслідок чого він став інвалідом 2-ї групи, він пережив серйозні моральні страждання через дії адвоката ОСОБА_1, яка своєю зухвалою поведінкою принижувала його під час судових засідань та між ними, чим порушила закон і адвокатську етику. Адвокат, крім того, умисно зловживала своїми процесуальними правами з метою заподіяння шкоди позивачу.

На підтвердження доводів позову ОСОБА_3 додав до заяви копії: рішення Рахівського районного суду від 12.12.2014 у справі № 305/2794/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог: Рахівська міська рада про поділ нерухомого майна та визначення порядку користування нерухомим майном і за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту окремого проживання та стягнення коштів, виплачених за цивільно-правовими зобов"язаннями ); довідки ЛКК №180 від 12 червня 2015 року; пенсійного посвідчення № НОМЕР_1, виданого йому 17.03.2015 із терміном дії до 28.02.2017 за видом пенсії по інвалідності, 2-ї групи за загальним захворюванням, чеків за придбання ліків на 2 аркушах.

Відповідно до ст. 8 ч. 1, ст.ст. 11-16, 23, 1166, 1167 ЦК України, особа вправі вимагати повного відшкодуванняматеріальної та моральної шкоди, завданої їй винною, протиправною поведінкою іншої особи, ушкодженням здоровя, приниженням честі та гідності; відсутність вини у шкоді доводить заподіювач, водночас розмір завданої шкоди доводиться позивачем. Солідарний обовязок із відповідними правами вимоги виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання (ст. 541, ст. 543 ч. 1 ЦК України); особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим; за заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини (ст. 1190 ЦК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними і процесуальними правами та здійснює своє право на захист (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 10 ч. 1, ст. 11 ч. 2 ЦПК України); сторони зобовязані належно довести обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, обовязок доказування позову лежить на позивачеві, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 10 ч.ч. 2, 3, ст. 11 ч. 1, ст.ст. 57-60 ЦПК України). Позов може бути задоволено лише за умови його обґрунтованості та доведеності (ст.ст. 212-215 ЦПК України).

За змістом солідарного обовязку боржників, у т.ч., солідарної відповідальності заподіювачів шкоди, особи вважаються такими, що спільно завдали шкоди, якщо вони завдали неподільну шкоду взаємоповязаним сукупними діями або діями з єдністю наміру. Оскільки, як убачається з правової позиції позивача, він поставив питання саме про солідарну відповідальність за умисно завдану йому відповідачами матеріальну моральну шкоду, то предметом доказування (ст. 179 ч. 1 ЦПК України) є указані вище ознаки щодо наявності підстав для такої солідарної відповідальності, а також інші істотні обставини, що мають значення для розвязання спору: час, місце, спосіб, конкретні обставини заподіяння шкоди, її характер, конкретні негативні наслідки, в т.ч., щодо стану здоровя позивача, тривалість його переживань, душевних страждань, обставини, з яких виходив позивач при визначенні розміру компенсації, відповідних розрахунків тощо.

Тобто, мають бути встановлені, належно підтверджені доказами відповідні факти, передусім факт власне заподіяння шкоди, відповідні причинно-наслідкові зв"язки, які свідчать про умисне заподіяння діями відповідачів матеріальної та моральної шкоди позивачу, а відтак, свідчать про наявність реальних підстав для предявлення позову та про обґрунтованість і доведеність позовних вимог. Доказів, які б підтверджували обґрунтованість підстав і доводів позову та розмір пред"явленої до стягнення компенсаціїматеріальної шкоди, вираженої вартістю лікування та моральної шкоди, позивач, розпорядившись своїми правами на власний розсуд, суду не надав.

У цьому звязку, зокрема пред"явлення колишньою дружиною до позивача судовим порядком вимог про поділ та користування спільним майном, як і використання правової допомоги адвоката для захисту інтересів, є правом особи, якого вона не може бути позбавлена, а саме по собі використання особою права на звернення до суду по захист не може розглядатися як заподіяння протилежній стороні моральної шкоди; представник створює відповідні права і обовязки для особи, яку він представляє, тому стороною у відповідних відносинах (зокрема, їх ініціатором) є не представник, а особа, яка його уповноважила на представництво (ст.ст. 55, 59 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 20, 237 ЦК України, ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 12, ст. 15 ч. 1 п. 1, ст.ст. 38, 40, 44 ЦПК України, інші норми законодавства); матеріали справи не містять доказів того, що адвокат мав одержати для себе всю суму присуджених клієнту грошей; поза тим, у справі, на яку посилається позивач, він теж використав право на судовий захист і на правову допомогу; факт одержання позивачем 17.03.2015 пенсійного посвідчення із вказівкою на наявність 2-ї групи інвалідності за загальним захворюванням, чеків витрат на придбання ліків, сам по собі жодним чином не вказує на його повязаність із будь-якими діями відповідачів; посилання на порушення адвокатом ОСОБА_1 вимог цивільного процесуального закону та обов"язків адвоката, зловживання процесуальними правами, приниження нею позивача в суді та поза ним не підтверджуються жодними конкретними фактами, доказами, матеріалами; міркування позивача, пов"язані з розрахунками за кредитним договором у контексті майнового спору з колишньою дружиною, стосуються обставин, які знаходяться поза межами даної справи.

Таким чином, позов ОСОБА_3 не ґрунтується на реальних фактах, обставинах і доказах, натомість в його основу покладені міркування та недопустимі в доказуванні припущення позивача. У справі не встановлений факт заподіяння позивачу майнової та моральної шкоди за конкретних обставин, не встановлені ані спільні винні дії відповідачів, ані окремі дії будь-кого з них, що були спрямовані та мали наслідком заподіяння шкоди позивачу. За цих умов, необґрунтованість по суті розміру предявленого до стягнення відшкодування значення не має, відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 6, 10, 11, 58, 60, 88, 131, 209, 212 215, 223, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.