АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3652/16 Головуючий 1 інст. Задорожний М.І.
Справа № 638/5485/14-ц Доповідач - Кругова С.С.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 серпня 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого - Кругової С.С.,

суддів: Зазулинської Т.П., Міненкової Н.О.,

секретарів Прологаєвої А.Д., Шпарага О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» на заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 23 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» про визнання незаконними дії, незаконною бездіяльністю та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду вказаним позовом, який заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 23 вересня 2015 року було задоволено.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням відповідач ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що банком було надано відповідь, де міститься вся інформація, яку він вважав можливою надати, окрім тієї, яку він визначив як банківську таємницю відповідно до ст.30 Закону України «Про інформацію». Незгода позивача зі змістом наданих банком відповідей не є порушенням її прав.

Вважає, що запитувана позивачем у зверненнях інформація не є публічною в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», а банк не є розпорядником такої публічної інформації. Крім того, заяви ОСОБА_2 є зверненнями про надання інформації на які поширюється дія Закону України «Про звернення громадян», тому відповідь банком була надана в межах строків визначених цим Законом.

Зазначає, що відповідь банку є повною і обгрунованою з посиланням на норми законодавства та умови кредитного договору, а також містить пояснення (розяснення) з приводу питань, що були зазначені у зверненнях позивача.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі своїми діями, а саме не надавши належної обґрунтованої відповіді на звернення позивача, порушили її право на інформацію та унеможливили реалізацію ОСОБА_2 відповідно до законодавства права на отримання інформації, чим порушили низку правових норм.

З таким висновком суду, судова колегія не погоджується з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 10 квітня 2006 року між ОСОБА_2, та ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» був укладений кредитний договір за № 014/1932/74/62024, відповідно до якого Кредитор надає позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом на суму 170 000 дол. США.

16.12.2014 року ОСОБА_2, надіслала на адресу відповідачів письмове звернення про надання можливості ознайомитися з кредитною справою.

16.12.2014 року ОСОБА_2, надіслала письмове звернення до відповідачів з метою отримати завіреного належним чином графіку погашення відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором від 10 квітня 2006 року за № 014/1932/74/62024 по місячно.

18.12.2014 року ОСОБА_2, надіслала письмове звернення до відповідачів з метою отримати інформацію щодо сплачених нею коштів за кредитним договором та суму наявної заборгованості у вигляді відповідних розрахунків та довідок.

19.12.2014 року ОСОБА_2, надіслала письмове звернення до відповідачів з метою отримати відповідну інформацію щодо правового положення банку.

19.12.2014 року ОСОБА_2, надіслала письмове звернення до відповідачів з метою отримати публічну інформацію для розуміння майбутньої долі валютного курсу.

22.12.2014 року ОСОБА_2, надіслала письмове звернення до відповідачів з метою отримати публічну інформацію щодо наявності в банку валюти.

19.01.2015 року на адресу ОСОБА_2, за розглядом поданих вищенаведених заяв від сторони відповідачів надійшла відповідь від 14.01.2015 року за № 97-2-7-00/140.

З даної відповіді вбачається, що стосовно надання графіку погашення процентів за користуванням кредитними коштами, зазначили, що для його отримання позивачу необхідно звернутися до відділення Банку за місцем обслуговування кредиту та мати при собі паспорт громадянина України і реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Стосовно вимоги про надання можливості ознайомитися із документами, які складають кредитну справу банк повідомив, що ОСОБА_2, як сторона Кредитного договору отримала свої примірники документів, які складають кредитну справу. Також умовами Кредитного договору не передбачено обовязку Кредитора надавати документальне підтвердження щодо руху коштів по рахункам відкритих Банком на імя позивача для кредитування, та порядку використання платежів.

Щодо отримання детального розрахунку, виписок по рахункам та довідки про стан заборгованості, ОСОБА_1 повідомив, що це є додатковими послугами, які згідно чинних тарифів, повинні бути оплачені заявником. Крім того, оскільки така інформація є банківською таємницею клієнта, її надання можливе лише власнику цієї інформації, за умови проведення процедури ідентифікації.

З приводу отримання інформації щодо правового положення Банку, відповідач пропонує ознайомитися з інформацією на відповідному сайті та наголошує ще й про те, що ознайомитися з ліцензією позивач може в приміщенні Банку.

Щодо отримання наявності іноземної валюти, її кількості та механізму утворення банк зазначив, що це не є публічна інформація, а є конфіденційною інформацією Банку.

Також, відповідач повідомив, що за отримання довідки про стан іноземних валют до гривні , внесення платежів по кредиту потрібно звернутися з паспортним документом до найближчого відділення Банку та сплатити комісію.

З огляду на це, судова колегія вважає, що відповідач надав позивачу відповідь на всі поставлені питання.

Що стосується вимог позивача надати їй інформацію шляхом листування , то вони не відповідають вимогам діючого законодавства.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про інформацію» кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків передбачених законом.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 45 Закону України «Про інформацію» ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб'єкт права на інформацію може вимагати усунення будь-яких порушень його права .

Згідно листа Національного Банку України від 19.04.2001р. за № 18- 112/1467/2599 «Роз'яснення з питань окремих вимог ЗУ «Про банки і банківську діяльність» відповідно до ст. ЗО ЗУ «Про інформацію» конфіденційна інформація - це відомості, які знаходяться у володінні, користуванні або розпорядженні окремих фізичних чи юридичних осіб і поширюється за їх бажанням відповідно до передбачених умов. Юридичні особи, які володіють інформацією професійного, ділового, виробничого, банківського, комерційного та іншого інтересу і не порушує передбаченої законом таємниці, самостійно визначають доступ режиму доступу до неї, включаючи належність її до категорії конфіденційної, та встановлюють для неї систему (способи) захисту. Враховуючи викладене та зважаючи на норми ч.І ст. 60 Закону, відповідно до яких банківською таємницею є та інформація, розголошення якої може завдати шкоди клієнту банку, до конфіденційної інформації якою володіють банки, відноситься будь яка інформація, неправомірне розголошення якої може завдати шкоди безпосередньо Банку. Відповідно до ч.2 ст. ЗО ЗУ «Про інформацію» Банки самостійно визначають перелік такої інформації.

Взаємовідносини між Банком та Позивачем є цивільно-правовими правовідносинами, ґрунтуються на умовах укладеного кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» - публічна інформація - це відображена та задокументована будь якими засобами та на будь яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Вимоги ЗУ «Про доступ до публічної інформації» не поширюються на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Запитувана позивачем, у його зверненнях, інформація не є публічною в розумінні ЗУ «Про доступ до публічної інформації» та ОСОБА_1 не є розпорядником такої публічної інформації.

Звернення гр. ОСОБА_2 від 16.12.2014р., 18.12.2014., 19.12.2014р., 22.12.2014р. є зверненнями про надання інформації згідно із ЗУ « Про звернення громадян».

Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додатково вивчення , - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.

Відповідь на звернення гр. ОСОБА_2 від 16.12.2014р., 18.12.2014р., 19.12.2014р., 22.12.2014р., адресовані АТ «ОСОБА_1 Аваль» та ХОД АТ «ОСОБА_1 Аваль», була надана Банком 14.01.2015р., тобто у термін, передбачений ЗУ «Про звернення громадян» і містила обґрунтовані, з посиланням на норми законодавства та умови кредитного договору роз'яснення з приводу питань, що були зазначені у зверненнях позивача.

Інформація про рух коштів по рахункам, про стан заборгованості за кредитом, щодо документів кредитної справи, яку Позивач просив надати, містить банківську таємницю.

Банківська таємниця може бути розкрита банками у порядку, передбаченому нормами діючого законодавства України. Банки зобов'язані забезпечувати зберігання та захист інформації, яка містить банківську таємницю, з метою недопущення її незаконного розкриття.

Згідно до вимог, викладених у Правилах зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затверджених Постановою НБУ N9 267 від 14.07.2006р. письмовий запит про розкриття банківської таємниці складається за довільною формою, повинен бути підписаний власником інформації та засвідчений підписом керівника банку чи вповноваженою ним особою і відбитком печатки або нотаріально.

Звернення позивача, що містили запити щодо розкриття банківської таємниці, направлені були на адресу Банку засобами поштового зв'язку та не містили нотаріально посвідченого підпису власника інформації (клієнта Банку). Банк, керуючись нормами діючого законодавства, правомірно повідомив позивачу про те, що інформація, яка становить банківську таємницю може бути надана власнику інформації, за умови проведення процедури ідентифікації Клієнта.

Отже, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги не врахував обмеження щодо інформації, встановлені іншими Законами і помилково застосував ЗУ "Про публічну інформацію".

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду є неправильне застосування норм матеріального права, тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 313, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль»- задовольнити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 23 вересня 2015 року-скасувати. В задоволенні позову - відмовити.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - С.С. Кругова

Судді - Т.П. Зазулинська

ОСОБА_3