СЛОВ?ЯНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2016 року м. Слов?янськ

Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої - судді Неженцевої О.В.

при секретарі Дзюба М.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

представника відповідачки- адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в м. Слов?янську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, мотивуючи свої вимоги порушенням відповідачкою зобовязань відповідно до умов договору.

Представник позивача ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності юридичної особи № 3264-К-О від 03 серпня 2015 року, у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що 07 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 було укладено договір б/н, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Пунктами 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено,що Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь- якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява - анкета разом з Умовами та правилами надання банківських послуг,затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались частиною 1 статті 634 ЦК України. Згідно цієї норми статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банком нараховуються відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому « Тарифами банку», які викладені на вищевказаному банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування шляхом надання виписок по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Банк у повному обсязі виконав свої зобовязання за договором та угодою, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до пунктів 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку позичальник повинен виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязується сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договори є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобовязання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Відповідно до п.2.1.1.12.9 « Правил користування платіжною карткою» боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку, у тому числі з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобовязань. Положеннями п. 1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі незгоди зі зміною Правил та/або Тарифів банку, які викладені на банківському сайті, позичальник зобовязується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість.

На підставі п.1.1.3.2.3 « Умов та правил надання банківських послуг», банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, а також інших умов обслуговування рахунків.

Відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України та частини 2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно п.2.1.1.3.5 «Умов та правил надання банківських послуг» Клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами ( договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п.2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленій банком долі у разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. Згідно п.1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/ або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків за цим договором.

У звязку з тим, що ОСОБА_2 порушуються зобовязання за кредитним договором відповідачка станом на 26 листопада 2015 року має заборгованість у сумі 24334,99 грн., з якої: 7748,19 грн. заборгованість за кредитом, 13 751,80 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1200,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, передбачені пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафи: 500 грн. штраф (фіксована частина), 1135,00 грн. штраф (процентна складова).

Виходячи з наведеного, посилаючись на протиправність дій відповідачки, якими суттєво порушуються законні права кредитора, представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 24 334,99 грн. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1218,00 грн.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала і на обґрунтування своїх заперечень зазначила про те, що вона 07 листопада 2013 року підписала анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ « Приватбанк», але документи не читала. На той час у неї було стабільне матеріальне положення і вона не турбувалася про те, що не зможе виконувати умови кредитного договору. Копію Умов отримала лише у суді після пред`явлення цього позову до неї. Визнає, що з 07 листопада 2013 року перебувала з позивачем у кредитних відносинах. 07 листопада 2013 року вона отримала кредитну платіжну картку « Універсальна», строк дії якої складає на даний час- липень 2017 року, якою користувалася неодноразово і яка на даний час перебуває у неї. Нею та представником банку були обумовлені умови розміру процентів за користування кредитними коштами. У зв`язку з бойовими діями у місті Слов`янську весною 2014 року вона не мала заробітку, тому перестала виконувати умови кредитного договору і змогла наступного разу внести кошти лише у жовтні 2014 року у сумі 500 грн. і цей платіж був останній. У серпні 2015 року вона отримувала смс- повідомлення від банку про плановане підвищення процентної ставки, але вважала, що це не стосується її конкретно, тому на такі повідомлення ніяким чином не відреагувала і своє відношення до цього питання банківській установі не повідомляла. Вона повністю згодна з правовим обгрунтуванням невизнання нею позовних вимог, викладених її представником- адвокатом ОСОБА_3, тому просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник відповідачки - адвокат ОСОБА_3, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 15 лютого 2016 року, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з наступних підстав: 1) між позивачем та ОСОБА_2 не укладався 07 листопада 2013 року письмовий кредитний договір і ОСОБА_2 не підписувалися Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку. Перебування тексту таких Умов на сайті банківської установи не є належним доказом того, що саме з таким текстом Умов була 07 листопада 2013 року ознайомлена ОСОБА_2, а до цього документу могли бути у подальшому внесені зміни та доповнення. Вважає, що такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 07 листопада 2013 року; 2) банком безпідставно в односторонньому порядку неодноразово було проведено зміну процентної ставки, в той час як відсутній додатковий письмовий договір між сторонами з цього питання та відсутня письмова згода ОСОБА_2 на це. Позивачем не надано суду доказів про належне повідомлення про таке підвищення процентної ставки ОСОБА_2; 3) банківською установою при розрахунку заборгованості за позовними вимогами застосовано два штрафи, що є подвійною цивільно- правовою відповідальністю; 4) нарахування пені, комісії та штрафів позивачем було застовано без урахування положень Закону України « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»; 5) нарахування заборгованості по процентам за користування кредитом є неспівмірним із сумою заборгованості.

27 травня 2016 року представником позивача ОСОБА_1, відповідачкою та її представником були подані до суду заяви про відсутність доповнень до з'ясування фактичних обставин по справі, а адвокатом ОСОБА_3 були подані письмові судові дебати. Просили закінчити розгляд справи по суті у їх відсутність. ( а.с.200,201,202,203-207). З урахуванням таких клопотань суд вважає можливим закінчити розгляд справи по суті у відсутність сторін та представника відповідачки.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачки та її представника , вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне.

Згідно положень статті 626 ЦК україни договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе зобов'язання перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без уникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України « Про банки та банківську діяльність» ( далі- Закон)

Відповідно до статті 2 Закону банківським кредитом визнається будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання сплати процентів та інших зборів з такої суми.

Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір.

Відповідно до положень частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За загальним правилом договірне зобовязання повинне виконуватись відповідно до тих умов, які сторони визначили при укладанні договору.

Представник позивача на обгрунтування вимог посилався на те, що 07 листопада 2013 року юридична особа публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уклали договір б/н, за яким кредитор зобовязався надати позичальнику кредит у сумі 300,00 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а позичальник зі своєї сторони зобовязався отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку основну суму кредиту, сплатити проценти за користування ним, а також виконати інші обовязки, визначені цим договором. Кредитний договір складається із: підписаної відповідачем ОСОБА_4, ОСОБА_5 клієнта, Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, та Тарифів банку, які викладені на банківському сайті.

У тексті ОСОБА_4 від 07 листопада 2013 року зазначено про те, що позичальник ОСОБА_2 згодна з тим, що вищезазначені документи у сукупності складають договір про надання банківських послуг та нею було проведено ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладання і вона погоджується на його умови. Екземпляр договору про надання банківських послуг вона згодна отримати шляхом розпечатування з сайту Приватбанку www.privatbank.com.ua та погоджується виконувати Умови, Правила надання банківських послуг, та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.com.ua. ОСОБА_5 клієнта, яка передбачає також Тарифи та основні умови обслуговування та кредитування, отримала та ознайомилася з її змістом під підпис.( а.с.6)

Доводи відповідачки та її представника на те, що текст Умов вона не читала, перебування тексту Умов на сайті банківської установи не є належним доказом того, що саме з таким текстом Умов була ознайомлена 07 листопада 2013 року ОСОБА_2 , а до цього документу могли бути у подальшому внесені зміни та доповнення, не приймаються судом з наступних підстав.

Відповідно до положень частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як раніше зазначалося судом, саме підписуючи 07 листопада 2013 року анкету- заяву ОСОБА_2 підтвердила факт її особистого ознайомлення з зазначеними документами та висловила свою згоду на отримання екземпляру договору про надання банківських послуг шляхом розпечатування з сайту банківської установи, регулярне ознайомлення зі змінами Умов та Правил банківських послуг на сайті Приватбанку.

Суду ж відповідачкою та її представником не надано, у порядку положень ст. 60 ЦПК України, доказів того, що за станом на 07 листопада 2013 року зміст тексту Умов та Правил надання банківських послуг був інший, ніж зазначається позивачем на обгрунтування заявлених позовних вимог, тобто таке твердження відповідачки та її представника є лише припущенням. Між тим, відповідно до положень частини 4 статті 60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд вважає необхідним відзначити те, що безпосередньо під час судового розгляду справи відповідачкою було визнано те, що з 07 листопада 2013 року вона перебуває з позивачем- ПАТ КБ « ПриватБанк» у кредитних відносинах. Після укладання кредитного договору 07 листопада 2013 року вона отримала кредитну платіжну картку « Універсальна», строк дії якої складає липень 2017 року, яка і була безпосередньо надана нею суду для дослідження. Нею проводилося користування цією кредитною платіжною карткою і тільки зміна матеріального стану відповідачки, за її поясненнями у судовому засіданні, не дозволила їй у подальшому виконувати умови кредитного договору.

Не приймаються судом до уваги і твердження представника відповідачки про те, що між банківською установою та ОСОБА_2 не було досягнуто 07 листопада 2013 року згоди за усіма істотними умовами кредитного договору .

Положеннями статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Під час судового розгляду відповідачкою ОСОБА_2 було визнано у судовому засіданні те, що ними 07 листопада 2013 року з представником банківської установи було обумовлено: відкриття їй кредитного ліміту на платіжну картку, яку вона у цей же день отримала та факт отримання було зафіксовано фотозйомкою, отримання нею кредиту у розмірі 300 грн., сплата саме такого розміру відсотків- 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ( а.с.113.117,174).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що при укладанні 07 листопада 2013 року кредитного договору ПАТ КБ « ПриватБанк» та ОСОБА_2 досягли домовленості за усіма істотними умовами договору між собою.

Зміст правочину від 07 листопада 2013 року не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обовязковим для виконання.

За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що Банк повністю виконав умови кредитного договору, видавши ОСОБА_2 кредитні ресурси у розмірі 300 грн. По цьому кредитному договору було видано картку « Універсальна» за номером 152978, строк дії якої складає - липень 2017 року, яка була надана відповідачкою та безпосередньо досліджена у судовому засіданні.

Питання видачі кредитної картки, зміни кредитного ліміту по ній відображені у письмовій інформації банківської установи на а.с.67

Із наданого позивачем письмового розрахунку заборгованості за станом на 26 листопада 2015 року за кредитним договором б/н від 07 листопада 2013 року, укладеного між ПАТ КБ « Приватбанк» та ОСОБА_2, виписки по особовому рахунку убачається, що відповідачка з 24 жовтня 2014 року (це остання дата погашення кредиту у сумі 500 грн.) не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. ( а.с. 4-5,87-88, 102-103,163-164)

Розмір заборгованості за станом на 26 листопада 2015 року за кредитом (тілом кредиту) складає 7748,19 грн. Крім того, банком нараховані проценти у сумі 13751,80 грн. за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік у розмірі 30%,що підтверджується п.2.1.1.12.6 Умовами та правилами надання банківських послуг. Погашення процентів відповідачем не проводиться з 24 жовтня 2014 року, що підтверджується письмовим розрахунком банку.

ПАТ КБ « Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою про захист свого порушеного права у грудні 2015 року.

Враховуючи те, що відповідно до умов договору, укладеного 07 листопада 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_2, кінцевий термін виконання кредитного зобовязання відповідає строку дії картки це липень 2017 року, тому, з урахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку про те, що позивачем не пропущений строк позовної давності на звернення до суду з цими вимогами.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 порушуються умови укладеного договору по своєчасному поверненню суми кредиту та відсотків за користування кредитом, унаслідок чого утворився борг перед позивачем. Таким чином, суд визнає, що відповідачка в односторонньому порядку відмовилася від належного виконання взятих на себе зобовязань за договором.

Суд визнає правильним представлений ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилась у ОСОБА_2 за кредитним договором б/н від 07 листопада 2013 року. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору і не спростований відповідачкою та його представником у судовому засіданні.

У матеріалах справи відсутні будь-які обєктивні дані того, що відповідачка вживала заходи для належного виконання зобовязання.

Суд не приймає до уваги посилання відповідачки та її представника на те, що позивачем самостійно, без відома ОСОБА_2, було змінено процентову ставку за кредитним договором від 07 листопада 2013 року. ПАТ КБ « ПриватБанк» може змінювати тарифи, повідомивши позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку. Якщо протягом 7 днів ПриватБанк не отримав від клієнта повідомлення про те, що він не згоден зі змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови.( пункти 1.1.3.2.3, 1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг).

Матеріалами справи встановлено, що з 01 вересня 2014 року мало місце підвищення процентної ставки по картці « Універсальна» з 2,5% до 2,9 %, що підтверджено письмовою інформацією, наданою позивачем на а.с.69-71,129-135. Між тим, як зазначено у цій інформації, ( далі- за текстом документу) « по всем тратам, совершенным до 01.09.2014 г., проценты будут начисляться по старой ставке до полного погашения задолженности по этим тратам».

Факт надходження ОСОБА_2 смс-повідомлення про підвищення процентної ставки було визнано у судовому засіданні і остання зазначила про те, що не вважала необхідним повідомляти банківській установі свою думку з цього питання.

Представником позивача у судовому засіданні було зазначено про те, що відносно ОСОБА_2 зазначені підвищення процентної ставки за умовами кредитного договору від 07 листопада 2013 року при підрахунку заборгованості за станом на 26 листопада 2015 року не застосовувалися, а стороною відповідачки не доведене перед судом належними доказами протилежне.

Відповідно до пунктів 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку позичальник повинен виконати зобовязання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Розмір нарахованої банком пені і комісії складає 997,62 грн.

Невиконання або неналежне виконання сторонами договору своїх обовязків тягне правові наслідки, передбачені статтею 611 ЦК України, зокрема сплати неустойки.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязується сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. У довідці про умови кредитування з використанням кредитки « Універсальна, 55 днів пільгового періоду» сторони домовились про сплату штрафу саме у такому розмірі при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів.

Відповідно до положення ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VІІ від 02.09.2014 р. забороняється нарахування пені та / або штрафів на основну суму заборгованості із зобов?язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VІІ від 02.09.2014 р. було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до якого входило м. Словянськ Донецької області.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р.

Згідно із підпунктом 23 пункту 1 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Словянськ Донецької області.

Згідно положення ст.1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Відповідно до наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень).

Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та від 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 р. щодо ненарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції.

Як проголошено в ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на публічний розгляд його справи.

Згідно з положенням ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до п. 3.4 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч.1 ст.4 ЦПК України (справа № 1-10/2004) виходячи зі змісту ч.1 ст.8 Конституції України охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об?єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою.

Таким чином, враховуючи офіційне тлумачення ч.1 ст.58 Конституції України, відповідно до Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ від 02.09.2014 р. за період з 14.04.2014 року нарахування пені та штрафів, банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов?язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та / або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов?язань за кредитними договорами і договорами позики за весь період проведення антитерористичної операції, тобто з 14 квітня 2014 року і до дня набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 з 2003 року і по даний час зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить копія її паспорту на а.с. 50, і позивачем не надано суду доказів про інше місце проживання відповідачки, суд приходить до переконання, що на зазначені договірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VІІ від 02.09.2014 р., тобто Банк повинен був не нараховувати або скасувати відповідачці нараховану пеню за несвоєчасне повернення кредиту за період з 14 квітня 2014 року по 26 листопада 2015 року ( в рамках заявлених позовних вимог)

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення пені та комісії за несвоєчасне повернення кредиту за період з 14 квітня 2014 року по 26 листопада 2015 року у сумі 1200 грн. та стягнення штрафів 500,00 грн. ( фіксована частина) та 1135,00 грн. ( процентова складова) задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, відсутні підстави для вирішення питання про застосування положень частини 3 статті 551 ЦК України, як про це зазначала сторона відповідачки.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 належним чином не виконує зобовязання, передбачені укладеним в установленому законом порядку кредитним договором. Такі дії відповідачки є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню лише в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 7748,19 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 13751,80 грн.

Позивачем документально підтверджено платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору у сумі 1218, 00 грн.

Згідно із частиною 2 статті 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до пункту 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК України та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

З урахуванням вищезазначеного, положень статті 88 ЦПК України та часткового задоволення судом позовних вимог на суму 21 499,99 грн., на користь позивача підлягають відшкодуванню понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1076,10 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, статтями 525-527, 611, 629, 1054,1055 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (рахунок 3111, МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором б/н від 07 листопада 2013 року станом на 26 листопада 2015 року: за кредитом 7748,19 грн., за процентами за користування кредитом 13751,80 грн., а в загальній сумі 21 499 (двадцять одна тисяча чотириста дев`яносто дев`ять ) гривень 99 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (рахунок 0001, МФО 305299, ) судовий збір у розмірі 1076 ( одна тисяча сімдесят шість ) гривень 10 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Донецької області через Слов?янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В. Неженцева