Справа № 626/1276/16-ц
Провадження № 2/626/545/2016
03.08.2016 року Красноградський районний суд Харківської області у складі:
головуючого -судді Гусар П.І.,
при секретарі - Івашкіній Т.В.,
за участю представника
позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Краснограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Лізингової компанії ТОВ «УКРКОМ» АГРОКАРСМОБІЛ» про захист прав споживача, визнання недійсним договору майнового лізингу, стягнення грошових коштів-
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача, визнання недійсним договору майнового лізингу, стягнення грошових коштів.
Представник позивача, яка діє на підставі довіреності ОСОБА_1 під час судового засідання позовну заяву підтримала, просила її задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з"явивився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлена у законному порядку. Згідно рекомендованого поштового повідомлення вбачається, що за вказаною адресою: Бульвар Чоколівський, буд. 19, м. Київ ТОВ «УКРКОМ» АГРОКАРСМОБІЛ» не знаходиться.
Однак, відповідно до детальної інформації про юридичну особу наданої представником позивача ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців витікає, що місцезнаходження юридичної особи ТОВ «УКРКОМ» АГРОКАРСМОБІЛ» є Бульвар Чоколівський, буд. 19, м. Київ, куди і було направлено судову повістку.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою: місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Суд вважає за можливе винести заочне рішення, що не суперечить вимогам ст. ст. 224-226 ЦПК України.
Відповідно до ч.ч. l, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3,5,6 ст. 203 цього Кодексу.
Згідно ч. 5 ст. 18 Закону України « Про захист прав споживачів» у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.
Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч.6 ст. 18 Закону України « Про захист прав споживачів») .
Частина 2 ст. 18 Закону України « Про захист прав споживачів» закріплює визначення поняття "несправедливі умови договору", за якою умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.
Аналіз норм статті 18 Закону України « Про захист прав споживачів» свідчить про те, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. б ст.3, ч.3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.
Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (п.п. 2,3 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (п. 4 ч. 3 18 Закону України « Про захист прав споживачів»).
Відповідно до п. 5.4 договору розмір вартості фінансування та платежу за передачу предмета лізингу встановлюється в додатку № 2.
У разі збільшення вартості предмета лізингу до моменту повної сплати Першого лізингового платежу лізингоодержувачем, відповідно до умов цього договору, лізингоодержувач повинен одноразово сплатити різницю такої вартості до моменту купівлі-предмету лізингу лізингодавцем з метою відповідності відсоткового розміру першого лізингового платежу визначеного у додатку №2 до цього договору фактичній вартості предмета лізингу на момент його купівлі у продавця, а також одноразово сплатити різницю Вартості фінансування до моменту купівлі предмета лізингу лізингодавцем. У разі зменшення вартості предмета лізингу на момент його передачі лізингоодержувачу різниця Вартості фінансування поверненню не підлягає. В такому випадку остаточна вартість предмета лізингу та поточні лізингові платежі будуть розраховані, визначені та встановлені в додатковій угоді до даного договору.
Згідно з п. 8.3 договору у випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни.
Відповідно до п. 8.8 договору коригування розміру лізингових платежів у випадках, передбачених цим договором, не призводить до збільшення загальної вартості предмета лізингу. Відповідно також не збільшується частина лізингових платежів, які відшкодовують (компенсують) частину вартості предмета лізингу. Зазначене коригування індексує частину лізингових платежів комісію (винагороду) лізингодавця в частині витрат на фінансування предмета лізингу.
Згідно з п. 8.15 договору у разі зміни розмірів лізингових платежів лізингодавець та лізингоодержувач складають додаткову угоду до даного договору, а також на вимогу лізингодавця підписують акт коригування вартості предмета лізингу. У разі відмови лізингоодержувача від підписання такої додаткової угоди та/або акту коригування вартості предмета лізингу лізингодавець має право розірвати даний договір, після чого лізингоодержувач зобов'язаний повернути лізингодавцю предмет лізингу протягом 5 діб з моменту отримання від лізингодавця письмової пропозиції про зміну розмірів лізингових платежів, при цьому раніше сплачені лізингові платежі поверненню не підлягають.
З огляду на умови оспорюваного договору майнового лізингу № 002650 від 16 липня 2015 року, навіть при сплаті лізингоодержувачем лізингових платежів, що перевищують більше ніж 50% вартості предмета лізингу, лізингодавець має право не повертати дані кошти, що фактично є компенсацією за невиконання умов п. 8.13 договору. Умови п.п. 5.4, 8.3, 8.8, 8.12 договору передбачають, що розмір лізингової плати може індексуватися та змінюватися в залежності від зміни законодавства, розміру податків і прирівняних до них платежів, зміни ситуації на грошовому ринку, які впливають на вартість предмета лізингу, проте формули перерахунку не передбачено. Лізингодавець залишив за собою право на односторонню зміну лізингових платежів.
Приймаючи до уваги вище викладене, вказані положення договору свідчать про несправедливість умов, які вказані у п. п. 4, 5, 7, 11, 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а виконання зобов'язань забезпечено лише відповідальністю лізингоотримувача, так як п. п. 12.1, 12.2, 12.3, 12.7, 12.10, 12.11, 12.12 договору передбачена сплата лізингоодержувачем штрафу.
Таким чином, у Договору за № 888-770 від 18.06.2016 року, укладеного між позивачем та відповідачем, виключені та обмежені позивача (лізингоодержувача) права як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом, звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях та нормах ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі - належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства.
Так, згідно пункту 3.6 договору, лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо.
За вищенаведеними зобов'язаннями відповідає продавець, але будь-які відомості про нього у договорі відсутні.
За змістом статті 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.
Таким чином, оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює відповідач, так як в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має завертатись Споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то пункт 3.6 договору, щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності та ін. суперечить положенням ст .. 808 ЦК України.
Відповідно до частини другої ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України.
Згідно ст . 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Проте, укладений між позивачем та відповідачем 18 червня 2016 року договір не був нотаріально посвідчений.
Таким чином, проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що є достатні правові підстави для задоволення позову.
Крім того, згідно 88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
На підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» позивача звільнено від сплати судового збору.
Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1378, 00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60, 88, 11, 224-227 ЦПК України, Законом України «Про фінансовий лізинг» ст.. 203,215, 220,628,799,806,808 ЦК України, Законом України « Про захист прав споживачів», суд,-
Позов ОСОБА_2 до Лізингової компанії ТОВ «УКРКОМ» АГРОКАРСМОБІЛ» про захист прав споживача, визнання недійсним договору майнового лізингу, стягнення грошових коштів, задовольнити.
Копію заочного рішення направити Лізинговій компанії ТОВ «УКРКОМ» АГРОКАРСМОБІЛ» рекомендованим листом із повідомленням не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Після перегляду заочного рішення, його може бути оскаржено в апеляційній інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення в апеляційний суд Харківської області через Красноградський районний суд.
Суддя