Справа № 548/355/16-ц
Провадження №2/548/267/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2016 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді - Коновод О.В.,

при секретарі - Вовк М.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Хорольського районного управління юстиції, третя особа - ОСОБА_2 про зняття арешту на автомобіль,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Відділу державної виконавчої служби Хорольського районного управління юстиції, третя особа - ОСОБА_2 про зняття арешту на автомобіль.

Свої вимоги мотивував тим, що 16.07.2003 року ОСОБА_2 звернулася до Хорольського районного суду Полтавської області з позовними вимогами до позивача про стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів починаючи з 16.07. 2003 року до повноліття сина, даний позов було задоволено.

20.08.2003 року Хорольський районний суд видав виконавчий лист №2-468/03 про стягнення аліментів з позивача, який було направлено на виконання до Хорольського районного управління юстиції.

27.08.2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Хорольського РУЮ ОСОБА_3 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, а саме: було накладено арешт на автомобіль ВАЗ-21074, 1992 р.в. ДНЗ-ВІ0244АР який належить позивачу ОСОБА_1 , оскільки станом на 27.08.2014 року позивачем не був сплачений борг по аліментах в сумі 6859,85 грн.

На даний час згідно довідки начальника ВДВС Хорольського РУЮ ОСОБА_4 від 02.03.2016 року № 02.30-176/1303 борг по аліментах сплачений повністю, заборгованість відсутня.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з"явився, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи , але надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник ВДВС Хорольського РУЮ в судове засідання не з"явився, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, але звернувся до суду з заявою в якій прохав справу розглядати без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з"явилася, хоча вчасно та належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази, врахувавши позицію сторін та третьої особи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

Стаття 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з п. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення.

Крім цього, п. 2. ст. 50 того ж закону закріплено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.08.1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» з наступними змінами та абз. 3 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», за вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними позову боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно довідки начальника ВДВС Хорольського РУЮ ОСОБА_4 від 02.03.2016 року за № 02.30-176/1303 аліменти позивачем станом на 01.03.2016 року сплачені повністю, заборгованість відсутня.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно із ч. 5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", у незавершеному виконавчому провадженні арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Порядок та умови зняття арешту з майна визначені статтями 50, 60 Закону №606-XIV, згідно яких у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Так, згідно ч.6 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. №606-ХІУ, стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

Частиною 2 ст. 57 Закону України № 606-ХІУ, встановлено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Аналіз вказаних вище норм вказує на те, що державний виконавець при вирішенні питання про звернення стягнення на майно повинен дотримуватися принципу співмірності та конкретизації майна на яке накладається арешт.

А в даному випадку, таким арештом порушуються права позивача на володіння розспорядження і користування належним майном.

Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги відсутність заперечень з боку інших учасників по справі з приводу пред'явлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що вимоги позивача законні та обґрунтовані.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності заявника, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов в частині зняття арешту є законним і обгрунтованим, в зв"язку з чим підлягають до часткового задоволення .

Керуючись ст.ст. 50, 60 ЗУ "Про виконавче провадження", ст. 319 ЦК України та ст.ст. 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Хорольського районного управління юстиції, третя особа - ОСОБА_2 про зняття арешту на автомобіль,- задовольнити частково.

Зняти арешт та заборону відчуження автомобіля ВАЗ-21074, 1992 року випуску, держ.номер ВІ0244АР, номер кузова *ХТА*210700Р0724757, що належить ОСОБА_1.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі до Хорольського районного суду в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, що брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: