Справа № 372/2545/15-ц Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/601/16 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 47 09.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

09 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа служба у справах дітей та сім'ї Обухівської районної державної адміністрації Київської області про усунення перешкод у вихованні онуки, визначення порядку участі у вихованні онуки, позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа служба у справах дітей та сім'ї Обухівської районної державної адміністрації Київської області про усунення перешкод у вихованні дитини, визначення порядку участі у вихованні дитини, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа служба у справах дітей та сім'ї Обухівської районної державної адміністрації Київської області про визначення порядку участі у вихованні дитини,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку участі у її вихованні. Заявлені позовні вимоги мотивувала тим, що під час шлюбу її сина з відповідачем народилася дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Останнім часом невістка перешкоджає її спілкуванню з онукою, а з часу припинення шлюбних відносин 08 березня 2015 року з її сином взагалі не дозволяє бачитись з нею.

У червні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку участі у її вихованні. Заявлені позовні вимоги мотивував тим, що під час шлюбу з відповідачем народилася дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з часу припинення шлюбних відносин 08 березня 2015 року ОСОБА_4 не дозволяє бачитись з нею.

Збільшивши позовні вимоги в жовтні 2015 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили зобов'язати ОСОБА_4 не чинити їм перешкод у спілкуванні та участі у вихованні доньки і онуки ОСОБА_5; визначити порядок участі батька ОСОБА_3 та бабусі ОСОБА_2 у вихованні дитини, враховуючи місце проживання позивачів та дитини, таким чином: в перший та третій тиждень місяця з 19:00 п'ятниці до 14:00 неділі за місцем проживання батька або бабусі, три години побачення в день народження дитини або на наступний день без присутності матері, якщо день народження припадає на інші дні, ніж з п'ятниці до неділі першого та третього тижня місяця, за погодженням з матір'ю дитини відрізку часу, один місяць для сумісного відпочинку батька та бабусі з дитиною влітку та два тижні взимку без присутності матері за погодженням з матір'ю дитини.

В липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою про визначення порядку участі у вихованні дитини, посилаючись на те, що проживає разом із донькою окремо від відповідачів, сама несе усі витрати, пов'язані з утриманням дитини. Вважає, що вимоги ОСОБА_3 щодо того, щоб забирати доньку з ночівлею та окремо від матері на відпочинок в літній період зашкодять інтересам дитини, крім того дитині не виповнилося п'яти років і вона за своїм віком, особливостями психологічного стану та фізіологічних потреб потребує дотримання розпорядку дня. Вказує, що ОСОБА_3 майже кожного дня бачиться з донькою за її присутності та спілкується з нею по телефону. Збільшивши позовні вимоги у вересні 2015 року, просила визначити порядок спілкування та зустрічей ОСОБА_3 з дитиною в робочі дні з 18:00 до 20:00, у суботу першого тижня місяця та суботу третього тижня місяця з 09 до 14 години у місті за місцем проживання дитини та за погодженням з матір'ю дитини, з урахуванням обставин, що мають істотне значення; ОСОБА_2 з дитиною в робочі дні з 18:00 до 20:00, у неділю другого тижня місяця та неділю четвертого тижня місяця з 09 до 14 години у місті за місцем проживання дитини та за погодженням з матір'ю дитини, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 20 липня 2015 року зустрічний позов ОСОБА_4 об'єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у вихованні дитини та визначення порядку участі у вихованні дитини.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 03 серпня 2015 року об'єднано в одне провадження справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у вихованні дитини та визначення порядку участі у вихованні дитини, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення порядку участі у вихованні дитини, та справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у вихованні дитини та визначення порядку участі у вихованні дитини.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26 листопада 2015 року позови частково задоволено, визначено спосіб участі у вихованні шляхом реалізації права спілкування батька ОСОБА_3 з дитиною в будні дні з 18:00 до 21:00 за домовленістю із матір'ю, а також першої та третьої суботи кожного місяця з 09:00 до 21:00. Визначено спосіб спілкування батька з дитиною без присутності матері дитини та за умови, що дитина не буде хворою. Визначено спосіб участі у вихованні шляхом реалізації права спілкування баби ОСОБА_2 зі своєю онукою першої та третьої суботи кожного місяця з 09:00 до 12:00. Визначено спосіб спілкування ОСОБА_2 з онукою за попередньою домовленістю із матір'ю і батьком дитини та за умови, що дитина не буде хворою.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, частково не погоджуючись із вказаним рішенням суду, подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставини, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили скасувати частково рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 листопада 2015 року і постановити в частині графіку участі у вихованні нове рішення, яким зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у спілкуванні та участі у вихованні дитини; визначити порядок участі батька та бабусі у вихованні дитини, згідно із їх позовними вимогами.

Відповідач ОСОБА_4 подала заперечення на апеляційну скаргу, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Частково задовольняючи позови ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення способів участі у вихованні дитини, суд першої інстанції встановив, що сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - подружжя, шлюб між яким розірвано, після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати із матір'ю, та врахував, що батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. При вирішенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з висновку Обухівської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування, яким було визначено дні та години побачення з дитиною.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що з 14 листопада 2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Обухівського районного суду Київської області від 09 червня 2015 року, та є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_2 є бабою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки підприємства по обслуговуванню житла Української міської ради від 13 липня 2015 року № 1693, ОСОБА_4 постійно зареєстрована у АДРЕСА_1, технічний стан будинку та характеристика житлової площі задовільні, за даною адресою також зареєстровані власник житла ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Згідно довідки ТОВ «Перший дім», ОСОБА_4 працює в товаристві з 16 грудня 2014 року, на даний момент займає посаду менеджера зі збуту, дохід за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2015 року склав 10648,70 грн.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року стягнуто із ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_5 з 2014 року відвідує Дошкільний навчальний заклад «Альонушка», що підтверджується відповідною довідкою дошкільного навчального закладу.

Розпорядженням голови Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 31 липня 2015 року № 209 як органу опіки та піклування визначено спосіб участі у вихованні шляхом реалізації права спілкування батька ОСОБА_3 зі своєю малолітньою донькою, а саме в будні дні з 18:00 до 21:00 за попередньою домовленістю сторін; першу та третю суботу кожного місяця з 09:00 до 21:00. Визначено спілкування малолітньої ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_3, згідно з цим розпорядженням, без присутності матері ОСОБА_4 та за умови, що дитина не буде хворою. ОСОБА_3 на час перебування з дитиною нести персональну відповідальність за її життя та здоров'я. ОСОБА_4 не перешкоджати у здійсненні батьком ОСОБА_3 своїх прав щодо виховання дитини.

Розпорядженням голови Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 18 вересня 2015 року № 253 як органу опіки та піклування визначено спосіб участі у вихованні шляхом реалізації права спілкування баби ОСОБА_2 зі своєю малолітньою онукою, а саме в першу та третю суботу кожного місяця з 09:00 до 12:00 за умови, що дитина не буде хворою, та за попередньою домовленістю сторін. ОСОБА_2 за час перебування з дитиною нести персональну відповідальність за її життя та здоров'я. ОСОБА_4 не перешкоджати у здійсненні ОСОБА_2 своїх прав щодо виховання дитини.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 91 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 91 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Таким чином із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159, 257 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Дані обставини також враховуються при вирішенні спору щодо реалізації баби, діда свого права спілкування з внуками.

Здійснення органами опіки та піклування діяльності врегульоване Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866.

Згідно пункту 3 Порядку органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, які відповідно до законодавства провадять діяльність, зокрема, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних і делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження. Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, прийняті в межах їх компетенції, є обов'язковими для виконання на відповідній території всіма органами, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами та громадянами.

Оцінюючи розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області як компетентного акту органу опіки та піклування з точки зору його відповідності ст. 19 СК України, з урахуванням якого судом було встановлено способи участі позивачів у вихованні дитини, колегія суддів вважає, що дані розпорядження, якими ОСОБА_3 та ОСОБА_2 встановлено дні і години спілкування з дитиною, є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини, при цьому позивачами на його спростування не надано будь-яких доказів, в тому числі інших висновків, рекомендацій спеціалізованих установ та спеціалістів медичного профілю, психологів.

Із врахуванням віку дитини, необхідністю уникнення пов'язаних з переїздами фізичних перевантажень дитини, необхідністю забезпечення належних умов для проживання, виховання та навчання дитини, виходячи з балансу інтересів дитини та її батька та баби, колегія суддів дійшла висновку, що встановлення судом способу участі позивачів у вихованні дитини у даному вигляді і на даному етапі буде максимально відповідати її інтересам.

Мотивуючи свою незгоду із рішенням суду, позивачі вказували, що ОСОБА_4 посилалася на бажання та думку п'ятирічної дитини, яка заперечувала проти ночівлі у батька та баби, і при цьому в силу ч. 3 ст. 171 СК України суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Однак при цьому апелянти не вказують, які інтереси дитини вимагають її перебування за місцем проживання позивачів під час спілкування.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що судом не встановлено обставини вчинення перешкод з боку ОСОБА_4 у спілкуванні з дитиною, а тому не виключається спілкування позивачів з дитиною і в інші дні, в тому числі святкування днів народжень, спільне проведення літнього та зимового відпочинку, за погодженням часу і умов такої участі із відповідачем.

Крім того, колегія суддів враховує, що позивачами не було надано доказів щодо створення умов перебування неповнолітньої дитини за місцем їх проживання, на що обґрунтовано звернув увагу суд першої інстанції.

Колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги, що судом постановлено рішення, яке не може бути виконане позивачами в частині побачень в робочі дні, оскільки вони проживають і працюють в м. Києві і після закінчення робочого дня можуть дістатися м. Українка лише впродовж двох годин. Так, доводи щодо місця роботи позивачів у м. Києві нічим не підтверджені, а доводи щодо тривалості часу переміщення до місця проживання дитини взагалі є лише їх припущенням.

Не приймаються колегією суддів посилання апеляційної скарги на ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 141, 153, ч. 3 ст. 157, ч. 2 ст. 159 СК України, оскільки апелянтами не зазначено, в чому полягає порушення судом даних норм матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність і обґрунтованість судового рішення не впливають.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.