Справа № 148/1677/15-ц Провадження № 22-ц/772/401/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 48 Доповідач Чорний В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого : Чорного В.І.

Суддів : Медвецького С.К., Чуприни В.О.

при секретарі : Топольській В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на повнолітню доньку, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що сторони до 01 квітня 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З того часу донька проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Донька навчається на денній контрактній формі навчання у коледжі економіки і права Вінницького кооперативного інституту 1 рівня акредитації, термін навчання становить з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2016 року. Посилаючись на те, що вартість навчання за 2015-2016 н.р. складає 9000 грн. та у звязку з цим потребує додаткових витрат, позивач просила суд з підстав, визначених ст. 185 СК України, стягнути з відповідача на її користь половину вартості навчання доньки за четвертий рік навчання в розмірі 4500 грн.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 грудня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2П про стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на навчання повнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 4500 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія судів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно зі ст. 185 СК України відповідач зобовязаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки судом порушено норми матеріального права.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до довідки № 1759 від 20.11.2015 року, виданої Вінницьким кооперативним інститутом ОСОБА_4 навчається у коледжі економіки і права Вінницького кооперативного інституту на IV курсі денної форми навчання за спеціальністю «Правознавство» на договірній основі. Стипендії не отримує. Термін навчання 4 роки з 25 серпня 2012 року по 30 червня 2016 року.

Згідно п. 4.2. договору № 58 від 25.08.2012 року, укладеного між Вінницьким кооперативним інститутом в особі ректора та ОСОБА_2, вартість освітньої послуги за четвертий рік навчання становить 9000 грн.

Відповідно до рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 15.07.2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання повнолітньої дитини доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 18.03.2015 року до 30.06.2016 року до закінчення навчання, а також аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6

Звертаючись до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, ОСОБА_3, в якості підстави для задоволення позовних вимог, посилалася на ст. 185 СК України.

Обовязок батьків утримувати повнолітню дочку, сина та його виконання визначено положеннями глави 16 СК України, яка зокрема передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обовязку сплати аліментів, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2014 року по справі № 6-186цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Відповідно до ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином, щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту цієї норми, правила статті 185 СК України не можуть бути застосованими у відносинах щодо обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

Положення статей глави 16 СК України, які врегульовують питання утримання батьками повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не передбачають зобовязань батьків брати участь у додаткових витратах на них, крім обовязків встановлених нормами цієї Глави.

Так як ОСОБА_4 є повнолітньою особою і не є дитиною в розумінні ст. 6 СК України, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, оскільки ст. 201 СК України не передбачено можливість стягнення додаткових витрат на повнолітніх доньку або сина, а стаття 185 СК України поширюється на правовідносини щодо обовязку батьків по утриманню неповнолітніх дітей.

На підставі вище викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 17 грудня 2015 року скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_7

Судді: (підпис) ОСОБА_8

підпис) ОСОБА_9

З оригіналом вірно: