У х в а л а

іменем україни

17 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_3, який діє від імені ОСОБА_1, на рішення апеляційного суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом. Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, з яким вона перебувала в шлюбі з 29 грудня 1994 року. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок АДРЕСА_1, право власності на який не зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно і на який відсутнє свідоцтва про право власності. У лютому 2014 року відбулось погіршення стану здоров'я ОСОБА_4, позивач переїхала на постійне проживання у будинок по АДРЕСА_2, де одночасно доглядала хворого чоловіка та його матір. Відповідач, який є сином ОСОБА_4 від першого шлюбу, будь-якої допомоги на утримання та лікування батька не надавав. Після його смерті вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Крім неї до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_2, а мати померлого ОСОБА_5 подала заяву про відмову від прийняття спадщини на її користь. Посилаючись на те, що відповідач, який під час тяжкої хвороби батька, що перебував у безпорадному стані, мав можливість надавати йому допомогу, але свідомо ухилявся від надання її спадкодавцю, догляду за ним не здійснював, просила задовольнити позов.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 3 серпня 2015 року позов задоволено. Усунено ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Вирішено питання про стягнення судового збору.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої вимоги згідно з положеннями ст. 214 ЦПК України повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі від цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення має бути пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Апеляційний суд встановивши, що в матеріалах справи відсутні докази ухилення відповідача від надання допомоги ОСОБА_4, потреби у такій допомозі саме від нього, і перебування спадкодавця у безпорадному стані, правильно відмовив у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного та встановлених апеляційним судом на підставі поданих сторонами доказів, яким дана належна оцінка, обставин і зроблених в ухваленому ним рішенні висновків, у зв'язку з чим підстави для його скасування і її задоволення відсутні.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, який діє від імені ОСОБА_1, відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.І. Наумчук
Судді:В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова