У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Черненко В.А., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Полицівська сільська рада Камінь-Каширського району Волинської області, про визнання заповіту недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 18 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 19 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, з якою він з грудня 1980 року по день смерті проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу в будинку його батьків, власником якого була

ОСОБА_6, і прийняв після неї спадщину.

Вказував, що 15 червня 2007 року, як йому пізніше стало відомо, його співмешканка ОСОБА_6, усе своє майно, у тому числі і житловий будинок, в якому вони проживали, заповіла рідній онуці свого брата ОСОБА_8 - ОСОБА_5

Вважав, що вказаний заповіт ОСОБА_6 не складала і не підписувала, оскільки була неграмотною. В тексті заповіту відсутні будь-які відмітки про неписьменність ОСОБА_6, про зачитування їй вголос тексту заповіту та про залучення незацікавленого громадянина, який би посвідчив факт його озвучення і підписав би документ за спадкодавця.

Крім того, секретар Полицівської сільської ради ОСОБА_7, яка посвідчила заповіт, має родині зв'язки з відповідачем.

На підставі вищевказаного позивач просив визнати недійсним заповіт від 15 червня 2007 року, складений ОСОБА_6, посвідчений секретарем Полицівської сільської ради ОСОБА_7, зареєстрований в книзі нотаріальних дій під № 65.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від

18 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 19 жовтня 2015 року, відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні позову за безпідставністю.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в позові за безпідставністю, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, суди, ухвалюючи рішення, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно виходили із того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог та доводів про те, що ОСОБА_6 заповіт не складала і не підписувала, оскільки була неграмотною.

Крім того, позивач не довів факт порушення оспорюваним заповітом його прав та охоронюваних законом інтересів.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до

ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від

18 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від

19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І. Журавель

С.П. Штелик