Справа №557/948/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року смт. Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Пацка Д.В.

при секретарі Буркальцю В.Ю.

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення.

Позивач посилається на те, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_8 16.05.2008 р. уклали кредитний договір ROG0GА. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору банк зобовязався надати Відповідачу-1 кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 10535,51 доларів США строком до 16.05.2028 р., а Відповідач-1 зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і Відповідач-2 16.05.2008 р. уклали договір іпотеки № ROG0GА. Згідно з п. 33.3 договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 59,40, житловою площею 26,10 кв.м, який розташований за адресою: Рівненська обл., Гощанський р-н, смт. Гоща, вул. Маяковського, буд.14. Майно належить Відповідачу-2 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності.

Свої зобовязання за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав в повному обсязі, надавши відповідачу-1 кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

Позивач, посилаючись на ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, вказує на те, що відповідач-1 не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач-1 зобов'язання за кредитним договором не виконав.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 10.01.2013 року суд виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок загальною площею 59,40, житловою площею 26.10 кв.м, який розташований за адресою: Рівненська обл., Гощанський р-н, смт. Гоща, вул. Маяковського, буд.14, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ).

Відповідно до ст. 40 ЗУ Про іпотеку та с. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач та усі інші мешканці підлягають виселенню з житлового дому, розташованого за адресою: Рівненська обл., Гощанський р-н, смт. Гоща, вул. Маяковського, буд.14.

Також договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Позивач просить суд виселити відповідачів, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованому за адресою: Рівненська обл., Гощанський р-н, смт. Гоща, вул. Маяковського, буд. 14, судові витрати покласти на відповідачів.

В запереченні проти позову відповідач вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки рішенням апеляційного суду Рівненської області від 03.04.2015 року скасовано рішення Гощанського районного суду від 16.06.2014 року, яким було задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до них про виселення в частині виселення ОСОБА_9, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10 із житлового будинку, що знаходиться в смт. Гоща по вулиці Маяковського, 14.

Не дивлячись на те, що між тими самими сторонами, про той самий предмет спору і з тих самих підстав є рішення апеляційного суду, яке вступило в законну силу, позивач звернувся з зазначеним вище позовом, що суперечить вимогам ч.1 п.2 от. 205 ЦПК України, в якій зазначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет спору і з тих самих підстав. Просить винести ухвалу про закриття провадження у справі № 557/948/15-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» про виселення.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обємі, просить їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позов не визнала та показала, що вимоги позивача про виселення відповідачів з житлового будинку в смт. Гоща Рівненській області є безпідставними, так як рішенням апеляційного суду Рівненської області від 03.04.2015 року скасовано рішення Гощанського районного суду від 16.06.2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, у відповідача є неповнолітні діти, які проживають в даному будинку, кредит оформлювався не для купівлі житла, яке передане в іпотеку, а на ремонт будинку, іншого житла відповідач та її неповнолітні діти не мають, інше житло при виселенні для них не пропонували. Тому в задоволенні позову просить відмовити та закрити провадження по справі.

Інші відповідачі в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, жодних клопотань на адресу суду не надходило, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів.

Суд, заслухавши сторін по справі, дослідивши письмові докази по справі, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Виходячи із змісту ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України, з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини, які випливають із договірних зобовязань, зокрема, згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином у відповідності з умовами договору, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України), і вимогами законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до умов кредитного договору ROG0GА банк зобовязався надати відповідачу-1 кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 10535,51 доларів США строком до 16.05.2028 р., а відповідач-1 зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач 16.05.2008 р. уклали договір іпотеки № ROG0GА. Згідно з п. 33.3 договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 59,40, житловою площею 26,10 кв.м, який розташований за адресою: Рівненська обл., Гощанський р-н, смт. Гоща, вул. Маяковського, буд.14. Майно належить Відповідачу-2 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності.

Взяті на себе зобов'язання позичальник не виконала, що призвело до утворення простроченої заборгованості.

Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі 10535,51 доларів США, але відповідач в порушення умов укладеного кредитного договору, не виконує свої зобовязання і рішенням Гощанського районного суду від 10.01.2013 звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок загальною площею 59,40, житловою площею 26.10 кв.м, який розташований за адресою: Рівненська обл., Гощанський р-н, смт. Гоща, вул. Маяковського, буд.14, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ).

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 03.04.2015 року в частині виселення відповідачів скасовано рішення Гощанського районного суду від 16.06.2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, в задоволенні позовних вимог позивача до відповідачів про виселення відмовлено.

09.06.2015 позивачем було надіслано на адресу відповідачів повідомлення вимогу про добровільне звільнення приміщення в 30-денний строк з дня отримання.

Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засіданні фактів, суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами ЦК України та нормами Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону.

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог.

Судом було вжито заходів щодо отримання інформації про місце реєстрації, фактичного проживання відповідачів.

Згідно відповідей з Гощанського РС УДМС, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2; - ОСОБА_5 зареєстрованою не значиться; - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4; - ОСОБА_4 зареєстрованою не значиться; - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4; - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4; - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно відповіді № 02-29/678 від 29.04.2016 Гощанської селищної ради, Гощанська селищна рада може надати довідку про склад сімї тільки при предявленні будинкової книги.

Згідно рішення Гощанської селищної ради вул. Маяковського перейменовано на вул. ОСОБА_12.

Щодо позовних вимог про виселення відповідачів з житлового будинку, яка є предметом договору іпотеки, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 09.06.2015 позивачем було надіслано на адресу відповідачів повідомлення вимогу про добровільне звільнення приміщення в 30-денний строк з дня отримання.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного жилого приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина третя статті 109 ЖК УРСР регулює порядок виселення громадян.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку жилий будинок чи жиле приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити жилий будинок чи жиле приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють жилий будинок або жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Отже, частина друга статті 109 ЖК УРСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК Української РСР.

Таким чином, за змістом зазначених норм особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки і придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку одночасно надається інше постійне житло. При цьому за положенням частини другої статті 109 ЖК УРСР постійне житло вказується в рішенні суду.

При виселенні в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту (що має місце у даному випадку), який забезпечений іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

Виселення громадян з іпотечного майна, придбаного за рахунок кредитних коштів, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання (частина четверта статті 109 ЖК УРСР).

Зазначена вище правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року (справа № 6-1892цс15), від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-1033цс15) тощо.

З огляду на те, що у даній справі житловий будинок, який належить відповідачу ОСОБА_9 і яка є предметом договору іпотеки, було придбано не за рахунок отриманого позичальником кредиту, а іншого житла у відповідачів немає, суд дійшов висновку про неможливість виселення відповідачів із вказаної квартири без надання іншого жилого приміщення.

Тому підстав для задоволення позовних вимог в частині виселення відповідачів суд не вбачає.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст. 526, 527, 530, ЦК України, ст.33, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», керуючись ст.ст.8, 10, 60, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Гощанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні при його проголошенні, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.В. Пацко

Повний текст рішення суду виготовлено 16.08.2016 року.