АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 644/6954/15-ц Головуючий суддя І інстанції Сітало А. К.
Провадження № 22-ц/790/924/16 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Спори, що виникають із житлових правовідносин про визнання особи такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Кіпенка І.С.,

Кіся П.В.,

за участю секретаря - Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Орджонікідзевський районний відділ у м. Харкові Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області, Харківська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою із зняттям з реєстраційного обліку,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловою площею у кімнатах НОМЕР_2, НОМЕР_3 будинку АДРЕСА_1 із зняттям з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В обґрунтування позову позивачі посилалися на те, що з 23.09.1989 року ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку, ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1.

13.11.1991 року ОСОБА_5 як працівнику Харківського тракторного заводу, спільним рішенням № 47 адміністрації та профкому заводу на родину було виділено кімнату НОМЕР_2 у гуртожитку сімейного типу у будинку АДРЕСА_1, про що видано посвідчення НОМЕР_1. В квартирі сторони були зареєстровані 21.07.1992 року. Донька сторін, ОСОБА_3, зареєстрована у вказаній кімнаті з 18.07.2006 року. Спільним рішенням адміністрації та профкому «ХТЗ» від 13.04.1999 року відповідачу на родину була надана ще одна кімната № НОМЕР_3, на право зайняття якої сторони отримали посвідчення НОМЕР_4 від 20.04.1999 року.

В 2004 році відповідач був звільнений з роботи, після чого сторони стали проживати в окремих кімнатах, мали окремий бюджет.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу від 09 грудня 2009 року.

В 2013 році відповідач залишив кімнату в якій проживав та переїхав жити до своєї матері в с. Горьківський Гайворонського району Бєлгородської області РФ, де й проживає до цього часу. З даного часу відповідач за вказаною адресою не проживає, житлом не цікавиться та не приймає участі в його утриманні.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задоволено. Визнано ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловою площею в кімнатах № НОМЕР_2, НОМЕР_3 в будинку АДРЕСА_1 із знаттям його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В апеляційній скарзі Харківської міської ради ставиться питання про скасування вказаного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що судом не в повному обсязі з'ясовані обставини відсутності відповідача понад строків, встановлених ст.. 71, 72 ЖК України.на спірній житловій площі.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України.

Судом встановлено, що 23.09.1989 року ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спірним житловим приміщенням є кімнати НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 в будинку АДРЕСА_1. В кімнатах зареєстровано три особи, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Кімната НОМЕР_2 у гуртожитку сімейного типу у будинку АДРЕСА_1 була надана відповідачу 13.11.1991 року як працівнику Харківського тракторного заводу, спільним рішенням № 47 адміністрації та профкому заводу, про що видано посвідчення НОМЕР_1. У вказаній кімнаті ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були зареєстровані 24.10.2000 року, ОСОБА_3 зареєстрована в зазначеній кімнаті 11.07.2006 року, що підтверджується довідкою № 2879 від 12.05.2015 КП «Жилкомсервіс» дільниці № 47.

Спільним рішенням адміністрації та профкому «ХТЗ» від 13.04.1999 року ОСОБА_4 на родину була надана ще одна кімната № НОМЕР_3, на право зайняття якої сторони отримали посвідчення НОМЕР_4 від 20.04.1999 року.

В 2004 році відповідач був звільнений з роботи.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова шлюб між останніми розірвано, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 09 грудня 2009 року.

В 2013 році відповідач залишив кімнату в якій проживав та переїхав жити до своєї матері в с. Горьківський Гайворонського району Бєлгородської області РФ, де й проживає до цього часу.

Відповідач зареєстрований в спірній квартирі, однак, не проживає за вказаною адресою без поважних причин з березня 2013 року.

Згідно акту від 29.05.2015 року складеного за участі ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в кімнатах № НОМЕР_2, НОМЕР_3 будинку АДРЕСА_1 відповідач не проживає з березня 2013 року. Згідно відповіді Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області № 66/3148 від 08.06.2015 року від відповідача заяв та повідомлень щодо перешкод у користуванні кімнатами № НОМЕР_2, НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01.12.2012 року не надходило. Згідно довідки № 203 від 23.04.2013 року адміністрації Горьківського сільського поселення муніципального району «Гайворонський район» Бєлгородської області РФ ОСОБА_4 04.07.2013 року зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2, та йому надано дозвіл на тимчасове проживання до 17 червня 2016 року.

Згідно ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням.

Доводи Харківської міської ради про те, що судом не залучено до участі у справі у якості третьої особи ПАО «Харківський тракторний завод ім. Орджонікідзе» не свідчать про неправильність висновків суду першої інстанції. Не доведено яким чином вказаним рішенням зачіпаються права та інтереси ПАО «Харківський тракторний завод ім. Орджонікідзе» та залучення до участі у справі третіх осіб не входить до компетенції апеляційного суду.

Суд повно та всебічно з»ясував обставини по справі, наданим доказам дав належну оцінку і постановив законне рішення .

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - відхилити.

РішенняОрджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді: