Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1806/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Шевченко І. М.
Доповідач Авраменко Т. М.
УХВАЛА

Іменем України

17.08.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.

суддів: Суржика М.М., Суровицької Л.В.

секретар Гусак А.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Інспектора ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда ОСОБА_4, Головного управління національної поліції у Кіровоградській області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірними діями працівників правоохоронного органу.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом в порядку ст.ст.16,22,23,1176 ЦК України до Головного управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області, третя особа: Головне управління національної поліції у Кіровоградській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірними діями працівників правоохоронного органу.

Зазначав, що 20 вересня 2015 року о 02 годині 59 хвилин, керуючи автомобілем ВАЗ 21112, державний номер НОМЕР_1 по вул. Г.Сталінграда в м. Кіровограді, яка має по дві смуги для руху у кожному напрямку, здійснив маневр для об'їзду перешкоди, у відповідності з правилами дорожнього руху, не виїжджаючи на зустрічну смугу. Дорожня розмітка на вказаній ділянці дороги відсутня. Його автомобіль було зупинено працівниками ДАІ та складено протокол про адміністративне правопорушення. Дії інспектора ДАІ він оскаржив. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 листопада 2015 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у розмірі 680 грн. Ця постанова скасована постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 16 грудня 2015 року, а провадження у адміністративній справі закрито за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Діями працівника міліції йому було завдано матеріальну та моральну шкоду, остання полягає в порушенні життєвого укладу, нервуванні, погіршенні сімейних відносин.

Просив стягнути з відповідача на його користь на відшкодування моральної шкоди 10000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн., судові витрати в сумі 436 грн.

В березні 2016 року позовні вимоги уточнив, просив визнати незаконними та такими, що спричинили шкоду дії інспектора ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда ОСОБА_4 щодо складання адміністративного протоколу від 20 вересня 2015 року, стягнути з Державного бюджету України на його користь на відшкодування моральної шкоди 10000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн., судові витрати в сумі 436 грн. (а.с.62-67).

За клопотанням позивача ухвалами суду від 07 квітня 2016 року замінено відповідача Головне управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області на належного відповідача інспектора ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда ОСОБА_4, залучено до участі у справі як третю особу Головне управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області (а.с.74,75).

Ухвалою суду від 10 травня 2016 року до участі у справі як співвідповідача залучено Головне управління національної поліції у Кіровоградській області (а.с.95).

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено. Судом не встановлено порушення прав позивача Головним управлінням Національної поліції в Кіровоградській області, оскільки інспектор ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда ОСОБА_4 на час складання протоколу був працівником міліції та не мав відношення до Національної поліції. Вимоги щодо неправомірності дій інспектора ДПС ДАІ щодо складання адміністративного протоколу не можуть розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки відносяться до компетенції адміністративного суду. Крім того, підрозділи ДАІ не відносяться до органів досудового розслідування, прокуратури, суду та до органів, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, тому посилання позивача на ст.1176 ЦК України та Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» є безпідставним.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зазначає, що суд не взяв до уваги п.14 «Прикінцевих та перехідних положень» ЗУ «Про національну поліцію», де зазначено, що до створення патрульної поліції тимчасово, до 31 грудня 2016 року дозволяється функціонування в складі поліції державної автомобільної інспекції, тому Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області є належним відповідачем у справі, а право позивача на відшкодування шкоди передбачено спеціальним Законом.

В засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_4, представник відповідача Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, прокурор просили відхилити апеляційну скаргу, оскільки в межах заявлених позовних вимог підстави для відшкодування шкоди відсутні.

Позивач та його представник подали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримали доводи апеляційної скарги (а.с.159).

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Враховуючи норми ст.ст.27,31 ЦПК України, позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, позивач своє право на відшкодування шкоди за рахунок держави обґрунтовував незаконністю дій інспектора ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда щодо складання адміністративного протоколу, вимоги щодо відшкодування шкоди внаслідок незаконного накладення судом адміністративного стягнення позивачем не заявлялися.

Суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що виходячи з положень ст.ст. 15,16 ЦПК України та ст.17, 18 КАС України вимоги про визнання незаконними дій інспектора ДПС ДАІ щодо складання адміністративного протоколу розглядаються в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства, що не перешкоджає позивачу подати адміністративний позов.

На час розгляду позову про відшкодування шкоди такий факт в порядку адміністративного судочинства не встановлений, а рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб вважаються правомірними, поки не встановлено протилежне.

Саме по собі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення не є безумовною підставою для відшкодування шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.1176 ЦК України незаконне накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу не є підставою для відшкодування шкоди, штраф на позивача накладав не відповідач ОСОБА_4

Правильним є висновок суду, що працівник ДПС ВДАІ не здійснює оперативно-розшукову діяльність, не відноситься до органів розслідування, прокуратури або суду, що в межах заявлених позовних вимог виключає застосування ст.1176 ЦК України та Закону Укараїни «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.

У відповідності з принципом диспозитивності цивільного судочинства (ст.11 ЦПК України) саме позивачу належить право визначити особу, яка відповідатиме за позовом.

Відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Головне управління Державної казначейської служби України, яке є представником держави в цих правовідносинах, залучено до участі у справі в якості третьої особи, а не відповідача. Також суд обґрунтовано зазначив, що Головне управління національної поліції у Кіровоградській області є неналежним відповідачем, не є правонаступником юридичної особи, працівником якої був відповідач ОСОБА_4 і яка не ліквідована, що підтверджується виписками з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.114-115).

За таких обставин колегія суддів, перевіривши відповідно до вимог ст.303 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції приходить до висновку, що рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

В межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги підстав для зміни або скасування рішення суду не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307,ст.308, п.1 ч.1 ст.314,ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 24 травня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: М.М.Суржик

Л.В.Суровицька