Номер провадження: 22-ц/785/6180/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Громіка Р.Д.

За участю секретаря Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» про визнання недійсним положень кредитного договору, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль», (далі - ПАТ «ОСОБА_3 Аваль») про визнання несправедливими та недійсними умови, викладені у п.п. 1.1, 3.4, 5.5, 6.2, 6.4, 9.3 кредитного договору №014/0079/74/59797, укладеного 13.07.2006р. між ним та акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», (далі - АППБ «Аваль»), та у звязку з визнанням недійсними істотних умов - визнати недійсним зазначений договір.

Позивач зазначав, що 13.07.2006р. між ним та АППБ «Аваль», правонаступником якого є відповідач, був укладений кредитний договір №014/0079/74/59797, за умовами якого банк надає позичальникові кредит у розмірі 115 000,00 доларів США строком до 13.07.2026р., виходячи з процентної ставки 11,5% річних, а останній в свою чергу зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором.

Посилався на те, на порушення законодавства України та Директив Європейського Парламенту та Ради, укладені між ним та відповідачем кредитний та іпотечний договори не відповідають засадам цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності. Сам кредитний договір первинно при його укладанні не відповідав вимогам діючого законодавства, містить жорсткі умови, які надавали банку значні фінансові переваги перед ним. Такі умови договору суттєво відобразились на неможливості подальшого виконання ним зобовязань за договором та призвели до явно невигідного його фінансового положення. Також зазначає, що при видачі кредиту в іноземній валюті банком було порушено вимоги положень нормативних актів, що регулюють права споживачів.

Справа розглянута у відсутності сторін.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07.07.2016р. у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити його вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне зясування обставин, які мають значення для справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що зявилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судом встановлено, що 13.07.2006р. між АППБ «Аваль» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №014/0079/74/59797, за умовами якого банк надав останньому кредит у на суму 115 000,00 доларів США строком до 13.07.2026р., виходячи з процентної ставки 11,5% річних, а останній в свою чергу зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором.

Одночасно між сторонами був укладений і іпотечний договір, за умовами якого, ОСОБА_2, з метою забезпечення кредитного договору, передав банку в іпотеку належну йому на праві власності квартиру №27, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Троїцька, 18.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції правильно виходив з такого.

Так, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як встановлює ст. 626 ч.1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст. 1055 ч.ч.1,2 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до положень ст. 1054 ч.2 ЦК України, судом звернуто увагу на наступне.

Згідно ст. 1046 ч.1 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З урахуванням даних норм закону та на підставі встановлених фактів по справі суд першої інснстанції дійшов вірного висновку, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, що підтверджується змістом кредитного договору.

Згідно ст. 11 ч.1 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Одною з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору (ст. 3 ч.1 п.3 ЦК України).

В силу ст. 627 ч.1 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Факт укладення кредитного договору підтверджуються підписами сторін договору, а також діями, що свідчать про добровільне виконання покладених на сторін обовязків.

До даного висновку суд дійшов виходячи, з одного боку з факту надання банком грошових коштів ОСОБА_2 на умовах кредитного договору у визначений правочином строк та порядок, а з іншого боку з факту звернення ОСОБА_2 до банку, безпосереднього отримання грошових коштів та виконання договору впродовж майже десяти років.

Позичальник не був позбавлений права відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, що встановлено ст. 1056 ч.2 ЦК України, але подібних дій з боку ОСОБА_2 здійснено не було.

Відтак, сторони вчинили дії, які, з одного боку, засвідчують їх бажання укласти відповідний кредитний договір, а з іншого спрямовуються на виконання укладеного договору. Відповідними діями сторони підтвердили факт укладення договору та здійснили фактичні дії щодо його виконання.

На момент укладення договору ОСОБА_2 був згодний з його умовами, договір укладався на добровільних засадах.

При укладанні договору в іноземній валюті та беручи на себе певні обовязки щодо погашення цього кредиту саме в доларах США, сторони за договором, перш за все позичальник, повинні були усвідомлювати, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним, та те, що можлива зміна цього курсу, а тому повинні були враховувати та передбачати валютний ризик за договором.

У звязку з цим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав вважати, що банком порушені вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» при укладенні кредитного договору та що умови кредитного договору є несправедливими.

Як зобовязує процесуальний закон, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, виключно в межах заявлених вимог та не вправі на власний розсуд виходи за рамки цих вимог чи змінювати осіб, до яких такі вимоги заявлено (ст.ст. 11, 33 ЦПК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

За положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Матеріалами справи також встановлено, що при укладанні договору позивач не звертався до відповідача із заявами про надання додаткової інформації або розяснення певних положень договору. Він також не скористався правом на відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту згідно з ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та протягом тривалого часу вносив кошти на погашення кредитного зобовязання, а 07.04.2015р. між позивачем та відповідачем був укладений договір про часткове прощення боргу за вказаним кредитним договором, а/с. 22-24.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, а тому колегія суддів не приймає їх до уваги.

Колегія суддів вважає, що рішення суду про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 є правильним, воно ухвалено у відповідності до положень ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для його скасування або зміни немає.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції обставини справи досліджено повно, а зібраним доказам дана вірна оцінка.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Ф.Парапан

ОСОБА_4

ОСОБА_5