Справа № 526/1090/16-ц
Провадження № 2/526/611/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Горошка А.М.,

з участю секретаря Дроботі Л.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Гниди Ф.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гадяч цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техмолпром» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та компенсації за несвоєчасне проведення розрахунку при звільненні, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з ТОВ «Техмолпром» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 11 802 грн. та компенсацію за несвоєчасне проведення розрахунку при звільненні в розмірі середньомісячного заробітку, починаючи з 25.05.2016 року по день остаточного розрахунку. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що наказом № 103-к від 14.10.2010 року він був прийнятий на роботу слюсаря-ремонтника до ТОВ «Техмолпром» з безстроковим трудовим договором з оплатою праці згідно штатного розпису. З осені минулого року почалася затримка по виплаті заробітної плати, а згодом виплати взагалі припинилися. Незважаючи на неодноразову реорганізацію підприємства він залишався на роботі і лише переводився на різні роботи, остання з якої була готувач розчинів та сумішей 4-го розряду ТОВ «Техмолпром». Незважаючи на те,що підприємство працювало і виготовляло продукцію, заробітної плати не виплачувало, що стало причиною подання мною заяви про звільнення за згодою сторін. Наказом № 82-к від 25.05.2016 року його звільнено з роботи, але виплату заборгованості по заробітній платі у строки, передбачені ст. 116 К3пП України, не проведено. Згідно розрахунку станом на сьогоднішній день ТОВ «Техмолпром» заборгувало йому понад 11 802 грн., які підприємство відмовляється виплачувати в добровільному порядку, тому звернувся з даним позовом до суду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити.

Представник відповідача Гнида Ф.А. у судовому засіданні надав письмові заперечення проти позову, згідно яких він прохає відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначивши, що 07.06.2016 року на адресу ТОВ «Техмолпром» надійшла позовна заява ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та компенсації за несвоєчасне проведення розрахунку при звільненні. 25.05.2016 року ОСОБА_1 в порядку ч. 1 ст. 36 КЗпП - звільнився за згодою сторін. Заборгованість із виплати заробітної плати перед позивачем погашена товариством повністю 17.06.2016 року, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволенню не підлягають. Крім того, не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення компенсації за несвоєчасне проведення розрахунку при звільненні в розмірі середньомісячного заробітку, оскільки ОСОБА_1 в день звільнення 25.05.2016 року не працював, а тому відповідно і зобов'язання з виплати належних сум в розумінні трудового законодавства не настало до моменту отримання такої вимог, адже головною умовою є невиплата з вини власника у строки, зазначені ст. 116 КЗпП України, а не за наявності вини самого працівника.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно копії записів у трудовій книжці 01.02.2011 року наказом № 171-к від 09.10.2013 року ОСОБА_1 переведено на посаду готувача розчинів та сумішей четвертого розряду в ТОВ «Техмолпром». 25.05.2016 року на підставі наказу № 82-к від 25.05.2016 року року ОСОБА_1 звільнено за угодою сторін відповідно п. 1 ст. 36 КЗпП. (а.с. 3).

Витягом з табелю за травень місяць 2016 року по ВСС ТОВ «Техмолпром» підтверджується, що ОСОБА_1 25.05.2016 року не працював (а.с. 30).

Відповідно довідки про доходи від 21.06.2016 року, видана ТОВ «Техмолпром» нарахована ОСОБА_1 заробітна плата за грудень 2015 року та січень 2015 року склала 5 893,70 грн., середньоденна заробітна плата складає 196,46 грн. (а.с. 29).

Як вбачається з довідки ТОВ «Техмолпром» № 116 від 17.06.2016 року, заборгованість із заробітної плати перед ОСОБА_1 погашена повністю 17.06.2016 року (а.с. 20).

Відповідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

У задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, у сумі 11 802 грн. слід відмовити, оскільки відповідачем заборгованість погашена до винесення рішення, що не заперечувалось позивачем у судовому засіданні.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Оскільки позивач у день звільнення не працював, суд вважає, що вимога про розрахунок була пред'явлена позивачем до відповідача шляхом пред'явлення позову, копія якого отримана відповідачем 07 червня 2016 року, що підтверджується довідкою від 10.08.2016 року про вручення ТОВ «Техмолпром» листа № 596 (а.с. 12, 36). Доказів на підтвердження того, що позивач раніше звертався до ТОВ «Техмолпром» з відповідною вимогою суду не надано, тому останній повинен був провести повний розрахунок з 08 червня 2016 року, що фактично був проведений 17 червня 2016 року.

Також, відповідачем не доведено відсутність його вини у затримці розрахунку з часу отримання позовної заяви, оскільки відповідно ст. 60 ЦПК України не надав доказів про те, що позивачу направлялися повідомлення про необхідність прибути для отримання належних до виплати грошових коштів.

Здійснення відповідних розрахунків визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).

Відповідно абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Отже, сума середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає: 196,46 (середньоденна заробітна плата) х 7 (кількість робочих днів, протягом яких з позивачем не здійснювався розрахунок) = 1 375,22 грн. з утриманням із цієї суми передбачених законом податків та обов'язкових платежів і зборів.

Позивач звільнений від сплати судового збору при пред'явленні даного позову, тому згідно положень ст. 88 ЦПК України та ст. 4 ч. 2 Закону України «Про судовий збір» судовий збір у розмірі 551,20 грн. слід стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст. 94, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техмолпром» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та компенсації за несвоєчасне проведення розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техмолпром» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні у сумі 1 375 (одна тисяча триста сімдесят п'ять) грн. 22 коп. з утриманням із цієї суми передбачених законом податків та обов'язкових платежів.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техмолпром» на користь держави судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий А. М. Горошко