Справа № 236/533/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2016 м. Лиман

Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Шавиріна Л.П.

при секретарі - Снігирьова О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Лиман за участю заявника ОСОБА_1, свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтерисована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті , суд

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті батька - ОСОБА_4. В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримав повністю, просив її задовольнити та суду показав, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється його батьком, був зареєстрований та постійно проживав у ІНФОРМАЦІЯ_2 на території, тимчасово непідконтрольній Україні. 04.08.2015 року перебуваючи за місцем свого проживання ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4 помер від набряку мозку, церебрального атеросклерозу з артеріальною гіпертензією і 04.08.2015 року був похований на старому кладовищі у м. Харцизьк Донецької області. 04.08.2015 року родичі заявника отримали ликарське свідоцтво форми № 106/у № 53 про причину смерті, видане центральною міською лікарнею м. Харцизьк так званого «МЗ ДНР».

Після отримання вказаного документа родичі заявника передали його ОСОБА_1, який проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4, де зареєстрований та з 14.08.2014 року проживає як вимушений переселенець. У грудні місяці 2015 року ОСОБА_1 звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області з заявою про реєстрацію смерті ОСОБА_4 Але йому було відмовлено у такій реєстрації з причини відсутності необхідних медичних документів.

Враховуючи те, що встановлення вказаного факту йому необхідно для захисту своїх спадкових прав, ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду задля встановлення факту смерті батька ОСОБА_4

Відділ ДРАЦС РС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області було своєчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом, проте представник заінтересованої особи для участі в судовому засіданні не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення заяви.

Суд, вислухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини.

Відповідно до наданих заявником письмових доказів встановлено, що ОСОБА_4

Петрович, ІНФОРМАЦІЯ_5, який народився у с. Столбище, Дмитровського району, Орловської області, являється батьком заявника на підставі свідоцтва про народження серії П-ТЮ № 396419 від 01.11.1974 року, та постійно проживав у ІНФОРМАЦІЯ_6, Україна, по вул. Патона,42(а.с.8,24).

04.08.2015 року за місцем свого проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7 в результаті набряку мозку, церебрального атеросклерозу з артеріальною гіпертензією ОСОБА_4 помер і факт його смерті відображено в наданому заявником лікарському свідоцтві форми № 106/у № 53, виданому лікарем центральної міської лікарні м. Харцизьк так званого «МЗ ДНР»(а.с.9).

Заявник ОСОБА_1 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_8, де зареєстрований як особа, переміщена з району проведення антитерористичної операції, тому 17.12.2015 року звернувся до відділу ДРАЦС РС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області із заявою про реєстрацію смерті свого батька, однак орган своїм рішенням від 17.12.2015 року № 211/3.2-01-116 відмовив у здійсненні реєстрації смерті через невідповідність поданих медичних документів встановленій законодавством формі(а.с.7,10).

Пунктом 8 частини 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК України).

Статтею 257-1 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно являється батьком заявника ОСОБА_1(а.с.6,8).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №53 від 04.08.2015 року зазначено, що ОСОБА_4 помер 04 серпня 2015 року за місцем свого проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_9 від набряку мозку, церебрального атеросклерозу з артеріальною гіпертензією(а.с.9).

В судовому засіданні як заявник, так і свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3, які були присутні при похованні, підтвердили факт смерті ОСОБА_4 у м. Харцизьк, Донецької області та поховання його 04 серпня 2015 року на старому кладовищі у м. Харцизьк, Донецької області.

Окрім перелічених доказів цей же факт в судовому засідання підтверджено фото, які свідчать про наявність могили і поховання на кладовищі ОСОБА_4 з

зазначенням дати народження 20.08.1941 року та дати смерті 04.08.2015 року, які повністю відповідають даним паспорта ОСОБА_4 та лікарського свідоцтва про смерть(а.с.9).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

На звернення ОСОБА_1 до відділу держаної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції в Донецькій області йому було відмовлено у реєстрації смерті ОСОБА_4 у зв»язку з тим, що надане ним лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_4 № 53 від 04.08.2015 року не відповідає формі №106/о, затвердженій наказом Міністерства охорони здоров»я України від 8.08.2006 року №545, а тому не породжує правових наслідків.

Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року будь-які органи,їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку,не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків.

Тобто орган реєстрації обґрунтовано прийшов до висновку про те, що лікарське свідоцтво № 53, видане 04.08.2015 року лікарем центральної міської лікарні м. Харцизьк так званого «МЗ ДНР», про смерть ОСОБА_4, який помер 04.08.2015 року, в м. Харцизьк Донецької області - на тимчасово окупованій території України, не створює правових наслідків.

Але факт смерті ОСОБА_4 саме 04.08.2015 року, в м. Харцизьк Донецької області, та його поховання там же, в судовому засіданні окрім заявника знайшов підтвердження поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, які не являються зацікавленими особами, наданими фото про місце поховання з зазначенням прізвища, імена, по-батькові ОСОБА_4, дати його народження та дати смерті, які повністю відповідають документам, що посвідчують його особу(а.с.19). Тобто відомості про смерть ОСОБА_4 в м. Харцизьк Донецької області, викладені у лікарському свідоцтві форми № 106/у № 53, виданому 04.08.2015 року лікарем центральної міської лікарні м. Харцизьк так званого «МЗ ДНР», знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

За встановлених обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення для послідуючого отримання документів для прийняття спадщини. Таким чином є всі підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 та встановлення факту смерті його батька ОСОБА_4

Відповідно до постанов Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» від 17.03.2015 року № 252-УШ, «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року № 254-УШ, м. Харцизьк Донецької області віднесено до переліку населених пуктів, які перебувають на тимчасово окупованій території України.

Тому суд приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню і на підставі п.8 ст.367 ЦПК України допускає негайне виконання рішення у справі про встановлення факту смерті на тимчасово окуповані території України, визначеній Верховною Радою України.

Враховуючи викладене,керуючись ст. 10-11,60-61,212-215, 256-259,367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, про встановлення факту смерті , задовольнити повністю

Встановити факт смерті 04 серпня 2015 року у м. Харцизьк Донецької області, Україна, громандянина України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, який народився с. Столбище, Дмитровського району, Орловської області.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у випадку подання апеляційної скарги, якщо його не скасовано - після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -