У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: О.С. Малько, Н.В. Бондаренко, С.П. Ковалевича,

секретар судового засідання: І.С. Пиляй,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 21 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Здолбунівського районного суду від 21 квітня 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість по кредитному договору від 13 січня 2012 року на загальну суму 12 849 гривень 02 коп., в т.ч. заборгованість за тілом кредиту - 8 050 гривень 27 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом - 4 798 гривень 75 коп.

Вирішено питання розподілу судових витрат: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378 гривень 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ "Приватбанк" покликається на незаконність рішення в частині відмови у стягнення комісії та неустойки через порушення норм матеріального та процесуального права.

Не погоджується із висновком суду про ненадання позивачем доказів, достатніх для вирішення справи в частині стягнення комісії та неустойки.

Із покликанням на положення ст.ст.1055, 207, 634, 638 ЦК України зазначає, що згідно заяви від 13 січня 2012 року відповідач своїм підписом засвідчила про ознайомлення із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами та надала згоду на те, що всі ці документи разом складають між сторонами договір про надання банківських послуг.

Вказує на доведеність факту укладення між позивачем та відповідачем договору, який складається не лише із заяви позичальника, а й також з Умов та Правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною договору.

Позивачем було надано в судове засідання належним чином завірену копію кредитного договору, укладеного між ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачем і надано суду докази щодо заборгованості, а відповідач не спростував докази надані Банком, а тому судом фактично звільнено відповідача від виконання зобов'язань за кредитним договором на підставі лише одних формальних міркувань.

Кредитний договір не було припинено, виконано або визнано недійсним, а тому вважати його таким, що не підлягає виконанню з боку відповідача не має жодної правової підстави.

Просить скасувати рішення Здолбунівського районного суду від 21 квітня 2016 року в частині відмови у стягненні комісії та неустойки та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" і стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 13 січня 2012 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку "кредитка "Універсальна" шляхом підписання анкети-заяви.

Відповідно до положень ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст.526 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (ст.610 ЦК України).

Встановлено, що ОСОБА_1 кредитне зобов'язання належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість, і в судовому засіданні 21 квітня 2016 року ОСОБА_1 частково визнала позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" в частині стягнення з неї тіла кредиту в розмірі 8 050 гривень 27 коп. та відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 4 798 гривень 75 коп. (серійний номер носія звукозаписувального технічного засобу: робоча копія 652/16, 09:36:59 - 09:37:13).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Банку в частині стягнення з ОСОБА_1 700 гривень 00 коп. - заборгованості за пенею та комісією, а також 500 гривень 00 коп. - фіксованої частини штрафу і 677 гривень 45 коп. - процентної складової штрафу, суд правильно виходив із недоведеності цих вимог, оскільки надані позивачем довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", витяг з Умов та правил надання банківських послуг, в яких встановлені штрафні санкції, а також сплата пені і комісії, - не містять підпису відповідача.

Позивач також не надав належних і допустимих доказів у порядку ст.ст.57-60 ЦПК України, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли Умови та правила надання банківських послуг саме в тій редакції, що передбачали сплату штрафних санкцій, пені та комісії, а також що саме ці Умови та правила надання банківських послуг розуміла відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору та відповідною письмовою угодою сторін про погодження між ними відповідальності позичальника у разі неналежного виконання зобов'язання у вигляді сплати штрафних санкцій (фіксована, процентна складова), пені та комісії.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують викладених в ньому висновків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку сторонами та особами, які беруть участь у справі, протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: О.С. Малько Н.В. Бондаренко С.П.Ковалевич