У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" серпня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва, Гаврилова О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» про витребування майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулась з позовом до суду, в якому просить: визнати відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» неналежним кредитором за Кредитним договором №200410849 від 16.12.2015 р.; витребувати у ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» на користь позивача грошові коршти у розмірі 12 137,70 грн.

При обґрунтуванні позовних вимог, позивач посилається на положення ч.5 ст. 110 Цивільного процесуального кодексу України, мотивуючи тим, що на правовідносини, що склалися між сторонами розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язку найманого працівника.

Як роз'яснено у пунктах 1 та 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року за №5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів", споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб.

Оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Тобто, виходячи з роз'яснень Верховного Суду України, позовна заява про захист прав споживача подається саме споживачем, у разі порушення його прав, передбачених ст. 4-15 Закону України "Про захист прав споживачів".

Положення ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" не розповсюджуються на правовідносини між сторонами, оскільки позовні вимоги полягають у визнанні відповідача неналежним кредитором та витребувані грошових коштів, позивач не є споживачем послуг відповідача.

Тому формальне посилання позивача, як на підставу визначення підсудності, на положення ч.5 ст.110 Цивільного процесуального кодексу України, суперечить нормам як процесуального, так і матеріального права, та виходить за межі заявлених позовних вимог, які не ґрунтуються на положеннях Закону України "Про захист прав споживачів".

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України, позови до юридичної особи пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Як убачається з позовної заяви, місцезнаходження відповідача за адресою: м. Київ, вул. Німанська, буд. 5 що відноситься до адміністративної території Печерського району м. Києва.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду.

З огляду на викладене, дана позовна заява не підсудна Дніпровському районному суду міста Києва, тому підлягає поверненню позивачеві для подання позову до належного суду, як це передбачено п.4 ч.3 ст.121 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 109, 110, 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» про витребування майна - повернути позивачу для подання до належного суду.

Роз'яснити позивачу її право на звернення до суду за місцезнаходженням відповідача.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання її копії.

Суддя: