КОПІЯ
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/826/16
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

Пастощука М.М. (головуючий)

Варвус Ю.Д., Заїки В.М.

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Державного господарського об`єднання Міністерства оборони України Консорціум «Військово-будівельна індустрія» на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18 лютого 2016 року цивільну справу за позовом Державного господарського об`єднання Міністерства оборони України Консорціум «Військово-будівельна індустрія» до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Міністерство оборони України, Квартирно-експлуатаційний відділ Міністерства оборони України про визнання недійсними договорів купівлі-продажу гаражів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Державне господарське об`єднання Міністерства оборони України Консорціум «Військово-будівельна індустрія» вказувало, що 24 жовтня 1997 р. між ОСОБА_6 та військовою частиною НОМЕР_1 був укладений договір купівлі-продажу № 45, згідно якого Фейсі передано у власність гаражний бокс № НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 . 25 жовтня 1997 р. між ОСОБА_5 та військовою частиною НОМЕР_1 був укладений договір купівлі-продажу № 49, відповідно до якого Гаран було передано у власність гаражний бокс № НОМЕР_3 по АДРЕСА_1 . Вказані договори купівлі-продажу є недійсними, оскільки вони були укладені з численними порушеннями норм та вимог діючого на той час законодавства, зокрема ст. ст. 48, 50, 225 ЦК УРСР. Крім того, спірні договори купівлі-продажу не містять істотних умов.
Тому, позивач просив суд визнати недійсними договір купівлі-продажу від 24.10.1997 р. № 45 та договір купівлі-продажу від 25.10.1997 р. № 49.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18 лютого 2016 року позовну заяву залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі Консорціум «Військово-будівельна індустрія» просить скасувати вказане рішення суду та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити.

На підтвердження незаконності рішення суду зазначається, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки усім доказам по справі. Спірні договори купівлі-продажу гаражних боксів № АДРЕСА_2 від 24.10.1997 р. та від 25.10.1997 р., які були укладені між ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та військовою частиною НОМЕР_1 укладені з порушенням ст.ст. 48, 49, 50 ЦК УРСР, а тому вони є недійсними.

В порушення п. 3.13. Положення про військове господарство, затверджене наказом ЗСУ від 16.07.1997 р. відповідачами не було надано суду доказів, що спірні договори були погоджені взагалі будь-ким з військової частини або інших підрозділів Міністерства оборони України у м. Хмельницькому або у м. Києві.

Гаражні бокси, які відчужено за спірними договорами знаходяться на землях Міністерства оборони України, які є державною власністю і належать виключно Міністерству, що підтверджується також наданою представником КЕВ м. Хмельницького засвідченою копією акту на право постійного користування земельною ділянкою від 1975 р.

Таким чином, спірні договори купівлі-продажу були укладені всупереч інтересам держави і суспільства, так як майно військової частини не повинно було та не могло передаватися за відплатними договорами абсолютно стороннім особам, а землі оборони не можуть використовуватися сторонніми особами в особистих цілях. Спірні договори купівлі-продажу були підписані в/о командира військової частини ОСОБА_7 , проте під час розгляду справи представником Міністерства оборони України була надана архівна довідка Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 179/113766 від 22.12.2015 р. у якій зазначено, що ОСОБА_7 в жовтні 1997 р. не виконував обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 . Єдиним власником нерухомого майна по АДРЕСА_1 була та є держава в особі Міністерства оборони України.

Суд прийшов до помилкового висновку, що гаражні бокси передавалися у власність відповідачам. Відповідачами не надано оригіналів документів, що підтверджують сплату обумовленої договорами грошової суми. Судом не були витребувані у відповідачів оригінали спірних договорів та додатків до них

В засіданні апеляційного суду представник Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній мотивів.

Представник відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 апеляційну скаргу не визнав, рішення суду вважає законним і обґрунтованим.

Представники Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу Міністерства оборони України просять задовольнити апеляційну скаргу і скасувати рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно договору купівлі-продажу № 45 від 24 жовтня 1997 року, укладеного між військовою частиною НОМЕР_1 та ОСОБА_6 , у власність останнього за плату переходить гаражний бокс № НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 . Вартість гаражного боксу № 31 згідно експертної оцінки БТІ м. Хмельницького становить 1668 грн. 12 коп. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 481, військова частина НОМЕР_1 отримала від ОСОБА_6 оплату за гараж в сумі 1668 грн. 12 коп.

Згідно договору купівлі-продажу № 49 від 25 жовтня 1997 р., укладеного між військовою частиною НОМЕР_1 та ОСОБА_5 , у власність останньої за плату переходить гаражний бокс № НОМЕР_3 по АДРЕСА_1 . Вартість гаражного боксу № 34 згідно експертної оцінки БТІ м. Хмельницького становить 1483 грн. 21 коп. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 487 військова частина НОМЕР_1 отримала від ОСОБА_5 оплату за гараж в сумі 1483 грн. 21 коп. .

Враховуючи, що позивачем не надано доказів того, що спірні договори купівлі-продажу гаражних боксів були укладені з метою, завідомо суперечною інтересам соціалістичної держави і суспільства, або з порушенням цілей діяльності військової частини НОМЕР_1 ; та що за спірними договорами військова частина НОМЕР_1 передала у власність ОСОБА_6 та ОСОБА_5 гаражні бокси, а останні сплатили за них обумовлену договором суму грошових коштів, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання договорів купівлі-продажу недійсними, а тому суд відмовив у задоволенні позову.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна у зв`язку з порушенням норм матеріального права.

Апеляційним судом встановлено, що 24 жовтня 1997 року, між військовою частиною НОМЕР_1 та ОСОБА_6 укладений договір купівлі-продажу № 45, за яким останній придбав гаражний бокс № НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 . Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 481, військова частина НОМЕР_1 отримала від ОСОБА_6 оплату за гараж в сумі 1668 грн. 12 коп.

Згідно договору купівлі-продажу № 49 від 25 жовтня 1997 р., укладеного між військовою частиною НОМЕР_1 та ОСОБА_5 , остання придбала гаражний бокс № НОМЕР_3 по АДРЕСА_1 . Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 487 військова частина НОМЕР_1 отримала від ОСОБА_5 оплату за гараж в сумі 1483 грн. 21 коп.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі та дослідженими судом доказами: копіями договорів купівлі-продажу гаражних боксів № 31 та № 34 від 24 та 25 жовтня 1997 р. відповідно, квитанцій до прибуткових касових ордерів № 481 та № 487 про внесення плати за гаражі, копіями позовних заяв ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про визнання договорів купівлі-продажу дійсними та визнання права власності на гаражі (а.с. 17, 18, 147-150).

Від імені продавця військової частини НОМЕР_1 договір купівлі-продажу підписаний виконуючим обов`язки командира військової частини ОСОБА_7 .

Згідно з архівною довідкою Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України № 179/1/13766 від 22.12.2015 р., станом на 1 жовтня 1997 р. командиром військової частини НОМЕР_1 був полковник ОСОБА_8 , під час його відсутності в жовтні 1997 року обов`язки командира виконував полковник ОСОБА_9 . В наказах командира в/ч НОМЕР_1 за жовтень 1997 р. наказ про виконання обов`язків командира частини полковником ОСОБА_10 відсутній ( а.с.81).

Відповідно до Акту на право користування землею від 23 грудня 1975 року, усі землі по АДРЕСА_1 , на яких розташовані спірні гаражні бокси, є землями Міністерства оборони України і передані в постійне користування Хмельницької КЕЧ району на підставі рішення виконкому Хмельницької районної ради депутатів трудящих від 23 грудня 1975 р. № 277-в (а.с. 91-95).

Статтею 34 Закону УРСР «Про власність» № 697-XII від 07.02.1991, чинного на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що загальнодержавну (республіканську) власність складають: земля; майно, що забезпечує діяльність Верховної Ради України та утворюваних нею державних органів; майно Збройних Сил, органів державної безпеки, прикордонних і внутрішніх військ; оборонні об`єкти; єдина енергетична система; системи транспорту загального користування, зв`язку та інформації, що мають загальнодержавне (республіканське) значення; кошти республіканського бюджету; республіканський національний банк, інші державні республіканські банки та їх установи і створювані ними кредитні ресурси; республіканські резервні, страхові та інші фонди; майно вищих і середніх спеціальних навчальних закладів; майно державних підприємств; об`єкти соціально-культурної сфери або інше майно, що становить матеріальну основу суверенітету України і забезпечує її економічний та соціальний розвиток.

Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 15.12.1992 р. № 8-92 «Про управління майном, що є у загальнодержавній власності», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, на здійснення функцій щодо управління майном, що є у загальнодержавній власності, крім майнових комплексів підприємств, установ, організацій, управління якими здійснюють відповідні служби Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України згідно з законодавчими актами України, покладено на міністерства та інші підвідомчі Кабінету міністрів України органи виконавчої влади.

Підпунктом 17 пункту 4 «Положення про Міністерство оборони України та Генеральний штаб Збройних Сил України", затвердженого Указом Президента України від 21.08.1997 р. № 888/97, передбачено, що Міністерство оборони України відповідно до покладених на нього завдань здійснює в установленому порядку у межах своїх повноважень функції з управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Міністерства.

Апеляційним судом встановлено, що військова частина НОМЕР_1 як організація Міністерства оборони України, не маючи відповідних повноважень, за підписом не уповноваженої особи, без згоди Міністерства оборони України, на яке покладено законом обов`язок по управлінню майном Збройних сил України і без згоди якого не могло проводитися відчуження такого майна, всупереч вимогам закону провела реалізацію нерухомого державного майна - уклала договори купівлі-продажу гаражних боксів з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що договори купівлі-продажу гаражних боксів з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не відповідають вимогам закону, а тому їх слід визнати недійсними.

Відповідно до ст. 48 ЦК УРСР (1963), яка має застосовуватися до правовідносин, що виникли між сторонами, недійсною є угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

При недійсній угоді кожна з сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути в натурі відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Враховуючи, що суд визнає недійсними договори купівлі-продажу, слід застосувати наслідки, передбачені ч.2 ст. 48 ЦК УРСР, і повернути гаражні бокси Державному господарському об`єднанню Міністерства оборони України Консорціум «Військово-будівельна індустрія» як правонаступнику в/ч НОМЕР_1 .

В той же час, з Державного господарського об`єднання Міністерства оборони України Консорціум «Військово-будівельна індустрія» на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підлягають стягненню сплачені ними кошти за гаражні бокси в сумі 1668 грн 12 коп. та 1483 грн 21 коп. відповідно.
Статтею 80 ЦК УРСР (1963) передбачено, що закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові.

Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

Колегія суддів приходить до висновку, що строк позовної давності ДГО МОУ «Війського-будівельна індустрія» пропустило з поважних причин, оскільки через низку організаційно-правових перетворень юридичних осіб, які здійснювали управління спірним майном (в/ч НОМЕР_1 ДП МОУ «Хмельницька автомобільна база № 82» - ДГО МОУ Консорціум «Військово-будівельна індустрія», позивач не мав можливості своєчасно звернутися до суду з позовом за захистом порушених прав.

За таких обставин, порушене право підлягає захистові.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При зверненні в суд з позовом ДГО МОУ Консорціум «військово-будівельна індустрія» сплатило 487 грн. 20 коп., а за подання апеляційної скарги 536 грн. судового збору, всього1023 грн. 20коп.

Тому, з кожного відповідача на користь ДГО МОУ Консорціум «Військово-будівельна індустрія» підлягає стягненню по 511 грн. 60 коп. судового збору (1023,20 : 2 = 511,60).

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Державного господарського об`єднання Міністерства оборони України Консорціум «Військово-будівельна індустрія» задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18 лютого 2016 року скасувати.

Позов Державного господарського об`єднання Міністерства оборони України Консорціум «Військово-будівельна індустрія» задовольнити.

Визнати недійсним договір № 45 купівлі-продажу гаражного боксу № НОМЕР_2 площею 21,9 кв.м., який знаходиться по АДРЕСА_1 , укладений 24 жовтня 1997 року між ОСОБА_6 та військовою частиною НОМЕР_1 .

Повернути Державному господарському об`єднанню Міністерства оборони України Консорціум «Військово-будівельна індустрія» гаражний бокс АДРЕСА_3 .

Стягнути з Державного господарського об`єднання Міністерства оборони України Консорціум «Військово-будівельна індустрія» на користь ОСОБА_6 1668 (одна тисяча шістсот шістдесят вісім) грн. 12 коп.
Визнати недійсним договір № 49 купівлі-продажу гаражного боксу № НОМЕР_3 площею 19,7 кв.м., який знаходиться по АДРЕСА_1 , укладений 25 жовтня 1997 року між ОСОБА_5 та військовою частиною НОМЕР_1 .

Повернути Державному господарському об`єднанню Міністерства оборони України Консорціум «Військово-будівельна індустрія» гаражний бокс № НОМЕР_3 по вул. Гарнізонній, 4 в м. Хмельницькому.

Стягнути з Державного господарського об`єднання Міністерства оборони України Консорціум «Військово-будівельна індустрія» на користь ОСОБА_5 1483 (одна тисяча чотириста вісімдесят три) грн. 21 коп.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь Державного господарського об`єднання Міністерства оборони України Консорціум «Військово-будівельна індустрія» 511 (п`ятсот одинадцять) грн. 60 коп. витрат по оплаті судового збору.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь Державного господарського об`єднання Міністерства оборони України Консорціум «Військово-будівельна індустрія» 511 (п`ятсот одинадцять) грн. 60 коп. витрат по оплаті судового збору.
Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Суддя: Суддя:

підпис підпис підпис

З оригіналом згідно: суддя Апеляційного суду М.М. Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції Продан Б.Г.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 3