Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.05.2016 Справа №607/3223/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі
головуючого Грицака Р.М.
за участю секретаря Книш Д.В.
представника позивача ОСОБА_1
представників відповідача Троян Р.Б., Вітенько Ю.В.
представника третьої особи Кударевко Х.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , третьої особи квартирно-експлуатаційного відділу м.Тернопіль про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів та просить захистити його порушені права та свободи, що випливають із житлових відносин, а саме скасувати пункт 4 рішення спільного засідання командування та Житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом №14 від 11 листопада 2015 року, щодо відмови йому в перенесенні дати постановки на квартирний облік та зобов`язати Житлову комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 перенести дату постановки на квартирний облік його зі складом сім`ї трьох осіб у списку загальної черги осіб, що потребують поліпшення житлових умов, з урахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку з 03 березня 1995 року на 06 жовтня 1992 року. В обгрунтування заявлених вимог зазначає, що він проходив військову службу у Збройних Силах України - у військовій частині НОМЕР_1 ( в подальшому НОМЕР_2 ), яка дислокується у місті Дрогобич Львівської області, де 06.10.1992 року став на квартирний облік. В 1999 він був переведений до військової частини НОМЕР_3 ( м. Тернопіль) та подав до житлової комісії документи щодо перебування на квартирному обліку з 02.10.1992 року. В 2002 році він був звільнений з військової служби у запас із залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок фонду військової частини. 14.09.2015 року він звернувся до КЕВ м.Тернопіль з заявою про надання інформації щодо його перебування на квартирному обліку. Із відповіді КЕВ м.Тернопіль дізнався, що він разом із сім`єю перебуває на квартирному обліку в Тернопільському гарнізоні в загальній черзі з 03.03.1995 року (станом на 01.09.2015 року за №41), в позачерговій (звільнений за станом здоров`я) з 25.11.2002 року (станом на 01.09.2015 року за №16). Крім того, йому надали інформацію, що облікові справи щодо отримання житла та повноваження житлової комісії А-1769 передані до житлової комісії Тернопільського обласного військового комісаріату. В жовтні 2015 року він звернувся до житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про зарахування йому в загальний термін перебування на квартирному обліку період перебування на квартирному обліку за попереднім місцем служби в іншому гарнізоні з «06» жовтня 1992 року та перенесення його, у загальній черзі осіб, що потребують поліпшення житлових умов ІНФОРМАЦІЯ_1 з 03.03.1995 року на 06.10.1992 року. В грудні місяці 2015 року він отримав повідомлення №8/10044 від 23.11.2015р. ІНФОРМАЦІЯ_2 з додатком - витягом з протоколу засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.11.2015р. №14, згідно якого йому відмовлено в клопотанні про перенесення дати постановки на квартирний облік в Тернопільському ОВК з 03.03.1995 року на 06.10.1992 року відповідно до п.2 наказу МО України від 03.02.95 №20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України». Вважає такі дії відповідача незаконними, якими його позбавлено права на зарахування додатково більш як двох років перебування на квартирному обліку, оскільки на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року № 1081 видано наказ Міністра оборони України від 06.10.2006 року № 577 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень» яким наказ Міністра оборони України від 03.02.1995 року № 20 визнано таким, що втратив чинність. Пунктом 26 Постанови № 1081 та пунктом 3.7 Інструкції передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на квартирному обліку, у разі переміщення по службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового отримання житла. Також зазначає, що відповідно до п.2.10 «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом МО України 30.11.2011 № 737, для військовослужбовців та членів їх сімей, які були зараховані на квартирний облік за рішенням житлових комісій військових частин до 1 січня 1993 року і при цьому не були зареєстровані (прописані) за місцем зарахування на квартирний облік в інших населених пунктах України, дата квартирного обліку не змінюється. Оскільки він в установленому порядку був зарахований на квартирний облік з 06 жовтня 1992 року за місцем проходження служби і в подальшому рішень щодо зняття його з квартирного обліку згідно ст.40 ЖК України не приймалось, вважає, що не перенесення дати постановки на квартирний облік є протиправним і призвело до звуження обсягу його прав у сфері проходження військової служби, що за своїм змістом є порушенням статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців», а саме житлових прав.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав і мотивів викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити.
Представник відповідача житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , в судовому засіданні позову не визнав та подав суду письмове заперечення в якому зазначив, що Наказом МО України № 20 від 03.02.1995 року «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України», було визначено, що при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового і позачергового отримання жилих приміщень), але не раніше, ніж з дня набрання чинності даного наказу, тобто з 03.03.1995року і тому вважають, що дії щодо зарахування позивача на квартирний облік з 03.03.1995 року є правомірними. Наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 не передбачено повноважень житлової комісії щодо внесення змін до облікових даних військовослужбовця в зв`язку з прийняттям нового наказу Міністерства оборони України щодо зарахування осіб на квартирний облік. Оскільки правовідносини, які виникли до набрання чинності наказом Міністра оборони України 30 листопада 2011 року № 737, належали до сфери правового регулювання наказу Міністра оборони України від 03 лютого 1995 №20, тому ці відносини не могли бути змінені чи скасовані з урахуванням вимог статті 58 Конституції України, що свідчить про правомірність дій житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також відсутність підстав для зарахування позивача на квартирний облік з 06 жовтня 1992 року. Також відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності, зазначаючи, що ОСОБА_2 11.07.2011 року звертався до житлової комісії військової частини НОМЕР_3 з проханням зарахувати в загальний термін перебування на квартирному обліку період перебування на обліку в іншому гарнізоні з 06.10.1992 року та рішення комісії, яке оформлене протоколом №76 від 22.07.2011 року було відмовлено, а тому враховуючи дату відмови вважає, що трирічний строк позовної давності сплив. Зважаючи на вищезазначене просить відмовити в задоволенні позову.
Представник третьої особи Квартирно-експлуатаційного відділу м.Тернопіль в судовому засіданні вважає, що правовідносини, які виникли до набрання чинності наказом Міністра оборони України 30 листопада 2011 року № 737, належали до сфери правового регулювання наказу Міністра оборони України від 03 лютого 1995р. №20, а тому вважає, що підстав для зарахування позивача на квартирний облік з 06 жовтня 1992 року відсутні. Крім цього зазначає, що Квартирно-експлуатаційний відділ м.Тернопіль не має відношення до правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем, оскільки до компетенції відділу не входить постановка на квартирний облік.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду матеріали справи, оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:
ОСОБА_2 проходив військову службу у Збройних Силах України - у військовій частині НОМЕР_2 , де з 06.10.1992 року перебував на квартирному обліку з складом сім`ї три особи, що підтверджується довідкою №132 виданою 08.12.1999 року ВЧ НОМЕР_2 .
В 1999 році ОСОБА_2 був переведений до військової частини НОМЕР_3 ( м. Тернопіль) та 07.01.2000 року подав до житлової комісії ВЧ НОМЕР_3 Рапорт про зарахування його та членів його сім`ї : дружину ОСОБА_3 , 1965 р.н. та сина ОСОБА_4 , 1987 р.н. на квартирний облік зазначивши про інформацію, щодо його перебування на квартирному обліку з 02.10.1992 року у ВЧ НОМЕР_2 . 27.07.2000 року на спільному засіданні житлової комісії та командування в/ч НОМЕР_3 вирішено зарахувати майора запасу ОСОБА_2 з складом сім`ї три особи : дружин ОСОБА_3 , 1965 р.н. та сина ОСОБА_4 , 1987 р.н. на квартирний облік з 03.03.1995 року та включення в списки осіб, які користуються правом на одержання житла в в/ч НОМЕР_3 , що підтверджується витягом з протоколу №7. В 2002 році ОСОБА_2 був звільнений з військової служби у запас із залишенням на квартирному обліку для позачергового одержання житлового приміщення за рахунок фонду військової частини. 06.11.2002 року ОСОБА_2 на ім`я командира ВЧ НОМЕР_3 подано рапорт про включення його в списки осіб для отримання позачергового житла у зв`язку звільненням зі служби за станом здоров`я. 25.11.2002 року на спільному засіданні житлової комісії та командування в/ч НОМЕР_3 вирішено включити майора запасу ОСОБА_2 з складом сім`ї три особи : дружина ОСОБА_3 , 1965 р.н. та сина ОСОБА_4 , 1987 р.н. в список для позачергового одержання житлового приміщення з 25.11.2002 року, що підтверджується витягом з протоколу №4. 26.08.2011 року на спільному засіданні житлової комісії та командування в/ч НОМЕР_3 вирішено внести зміни в склад сім`ї майора ОСОБА_5 та зарахувати на квартирний облік ОСОБА_2 , 1963 р.н., його дружину ОСОБА_3 та дітей ОСОБА_4 , 1987 р.н., ОСОБА_6 , 2001 р.н. в списки військовослужбовців, які мають право на позачергове одержання житлового приміщення з 25.11.2002 року. 11.07.2011 року ОСОБА_2 звернувся до житлової комісії військової частини НОМЕР_4 з заявою зарахувати в загальний термін перебування його на квартирному обліку період перебування його на обліку в іншому гарнізоні з 06.10.1992 року та проханням перенести його у загальній черзі осіб, що потребують поліпшення житлових умов в/ч НОМЕР_3 з 06.10.1992 року. Рішенням спільного засідання житлової комісії та командування в/ч НОМЕР_3 , яке оформлене протоколом №76 від 22.07.2011 року було відмовлено ОСОБА_2 в зарахуванні в загальний термін перебування його на квартирному обліку період перебування на обліку в іншому гарнізоні з 06.10.1992 року та у перенесенні в черзі осіб, що потребують поліпшення житлових умов.
Згідно інформації наданої 14.09.2015 року Квартирно-експлуатаційним відділом м.Тернопіль, ОСОБА_2 перебуває на квартирному обліку в Тернопільському гарнізоні складом сім`ї 4 особи ОСОБА_2 , 1963 р.н., його дружина ОСОБА_3 та діти ОСОБА_4 , 1987 р.н., ОСОБА_6 , 2001 р.н. в загальній черзі з 03.03.1995 року (станом на 01.09.2015 року за №41), в позачерговій (звільнений за станом здоров`я) з 25.11.2002 року (станом на 01.09.2015 року за №16). 29 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про зарахування йому в загальний термін перебування на квартирному обліку період перебування на квартирному обліку за попереднім місцем служби в іншому гарнізоні з «06» жовтня 1992 року та перенесення його, у загальній черзі осіб, що потребують поліпшення житлових умов ІНФОРМАЦІЯ_1 з 03.03.1995 року на 06.10.1992 року.
Згідно протоколу засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.11.2015р. №14, ОСОБА_2 відмовлено в клопотанні про перенесення дати постановки на квартирний облік в Тернопільському ОВК з 03.03.1995 року на 06.10.1992 року відповідно до п.2 наказу МО України від 03.02.95 №20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою в Збройних Силах України».
Відповідно до вимог ст. 17,47 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян, які перебувають на службі в Збройних силах і таким громадянам України надається житло державою безоплатно відповідно до закону. Відповідно до ст. 43 ЖК України черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік. Право на житло є складовою конституційного права на соціальний захист. Згідно зі статтею 47 Конституції України, держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Статтею 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ передбачено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Кабінет Міністрів України на виконання Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року, затвердив «Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями відповідною постановою від 03.08.2006 року № 1081». Пунктом 32 Порядку передбачено, що черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень). Згідно пункту 26 Порядку, - військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховується на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла. В свою чергу, перебування військовослужбовця на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання житлових приміщень підтверджуються Довідкою про перебування на обліку за попереднім місцем служби та зняття з обліку, виданою відповідним КЕО та командиром військової частини (пункт 3.7. Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.10.2006 № 577). Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_2 проходив службу в/ч НОМЕР_2 в м. Дрогобич, та перебував на квартирному обліку з 06.10.1992 року складом сім`ї три особи та за попереднім місцем проходження служби житловою площею не забезпечувався. В подальшому 1990 року наказом командування від 14.09.1999 року № 0169 ОСОБА_2 був переведений до військової частини НОМЕР_3 в м. Тернопіль, де разом з членами сім`ї житловою комісією був зарахований на квартирний облік на загальних підставах з 03.03.1995р., на позачергових - з 25.11.2002 року.
Згідно п. 38 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 року за № 470 та п.17 Положення військовослужбовцям, що перебувають на квартирному обліку, жилі приміщення надаються згідно з чергою. Починаючи з березня 1995 року до серпня 2006 року порядок зарахування військовослужбовців на квартирний облік регулювався наказом Міністра оборони України від 03.02.95 р. № 20 «Про внесення змін та доповнень до Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України». Пунктом 2 даного Наказу було визначено, що при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізон йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку (в списках осіб, що користуються правом першочергового і позачергового отримання жилих приміщень), але не раніше, ніж з дня набрання чинності даного наказу, тобто з 03.03.1995 року, будь-які інші нормативно-правові акти, які б містили механізм перенесення черги квартирного обліку для військовослужбовців України відсутні.
Таким чином п.2 наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 року за № 20 всупереч вимогам ст.ст.43,44 ЖК України, черговість надання жилих приміщень для військовослужбовців фактично визначає не за часом взяття їх на квартирний облік, а за часом набрання чинності цим наказом. Таке обмеження, на думку суду, порушує право позивача на житло, передбачене ст.47 Конституції України, житловим кодексом України, ст. 16 Закону України «Про збройні сили», ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки за таких умов його місце в квартирній черзі визначено датою набрання чинності відомчим наказом 03.03.1995 року, а не з часу взяття на облік, тобто з 06.10.1992 року. Крім того, вказаний Наказ втратив чинність, у зв`язку з прийняттям наказу Міністра оборони України від 06.10.2006р. №577 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень».
Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Одним із головних принципів права є принцип соціальної справедливості.
Суд критично оцінює посилання представника відповідача на п. 2 наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 року № 20, який порушує відповідні норми Житлового кодексу України та інших вище вказаних актів законодавства України, фактично звузив обсяг прав військовослужбовців Збройних Сил України щодо часу їх зарахування на квартирний облік при переміщенні по службі до іншого гарнізону.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи виконавчої влади, їх посадові особи зобов`язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, які передбачені Конституцією України.
Згідно з ч.ч. 4, 5 п.11 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України від 03.02.95 N 20 за військовослужбовцями та членами їх сімей, які перебувають на квартирному обліку при переміщенні по службі…..за підставами, передбаченими підпунктами « а»,»б», «д» пункту 36 Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, пов`язаному з переїздом до іншого гарнізону, приймаються на квартирний облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень.
Суд вважає доведеною ту обставину, що переміщення по службі позивача здійснювалось не за власним бажанням, а відповідно до рішень вищестоящих органів і відповідних норм чинного законодавства та п. 36 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 03.05.1993 року № 174.
Таким чином, суд приходить до висновку, що встановлені п.2 наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 року № 20 обмеження порівняно з іншими військовослужбовцями, які не зазнавали такого переміщення і яким зараховується попередній стаж перебування на квартирному обліку до видання цього наказу без будь-яких винятків, є обмеженням прав таких військовослужбовців за ознакою місця проживання, оскільки для цієї категорії військовослужбовців часом зарахування на облік вважається штучно визначена дата тобто дата набрання чинності наказу, що є порушенням принципу рівності громадян, відповідно до ст. 24 Конституції України.
Крім того положення п. 2 наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 року № 20 суперечать і практиці тлумачення Конституційним Судом України принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових документів ( рішення від 05.04.2001 року в справі № 1-16/2001 та рішення від 02.07.2002 року у справі № 1-8/2002 ) згідно з якою закони та інші нормативно-правові акти України не поширюються на правовідносини включно, які виникли і закінчилися до набуття чинності таких законів та інших нормативно-правових актів.
Судом встановлено, що правовідносини щодо забезпечення житлових прав позивача виникли з 06.10.1992 року, з моменту його перебування на обліку, як особи, що потребує поліпшення житлових умов і на день набрання чинності Положенням про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах України не припинялися.
Відповідно до ч.1 ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
З метою зарахування (зняття) військовослужбовців на облік (з обліку) осіб, які потребують поліпшення житлових умов створюються у Збройних Силах України житлові комісії, порядок створення та організації яких визначається Положенням, затвердженого наказом МО від 11.09.2007 року № 517.
Оцінюючи надані суду докази, суд вважає, що не перенесення позивачу черги квартирного обліку відповідачем є неправомірним та таким , що призвело до звуження обсягу його права у сфері проходження військової служби, що за своїм змістом є порушенням статті 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців ".
Відповідно до статей 1-2 даного Закону - нормативно-правові акти органів державної влади та органів місцевого самоврядування, які обмежують права та пільги військовослужбовців та членів їх сімей, є недійсними.
Конституція України виокремлює певні категорії громадян, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема належать громадяни, які відповідно статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку .
Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органів держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. До такого висновку неодноразово приходив Конституційний Суд України у рішеннях по справах щодо пільг, компенсацій і гарантій.
Виходячи із вказаних конституційних положень та нормативно-правових актів України, суд приходить до висновку, що позивач, який перебував на квартирному обліку до набуття чинності наказу МО України № 20 ( від 03.03.1995 року) у гарнізонній черзі міста Дрогобич має таке саме право як й інші військовослужбовці ЗС України після набуття чинності зазначеним наказом на перенесення дати постановки на квартирний облік. Суд не бере до уваги заяву відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки позивачем оскаржується рішення відповідача оформлене протоколом №14 від 11 листопада 2015 року, а тому строк позовної давності позивачем не пропущено.
Враховуючи вищенаведене, оцінюючи в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено права позивача, які підлягають захисту, а позовні вимоги до задоволення, як такі, що ґрунтуються на вимогах закону.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 223, 294 ЦПК України, Законом України «Про збройні сили України», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Скасувати резолютивну частину, після слів «Постановили», пункт 4 рішення спільного засідання командування та Житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом №14 від 11 листопада 2015 року, щодо відмови ОСОБА_2 про перенесення дати постановки на квартирний облік.
Зобов`язати Житлову комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 перенести дату постановки на квартирний облік ОСОБА_2 зі складом сім`ї трьох осіб у списку загальної черги осіб, що потребують поліпшення житлових умов, з урахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку з 03 березня 1995 року на 06 жовтня 1992 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.
Головуючий Р.М.Грицак