АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6535/16 Справа № 183/255/16 Головуючий у 1 й інстанції - Парфьонов Д. О. Доповідач - Черненкова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Пономарь З.М., Григорченка Е.І.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок протиправних дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

22 січня 2016 року ОСОБА_2 звернувся із вказаним позовом, в якому, посилаючись на норми Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням уточнень просив: зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати для сплати солідарного відшкодування ОСОБА_2 матеріальні збитки у розмірі 12 752,25 грн., та відшкодування моральної шкоди у розмірі 239 850,00 грн. завданих протиправними діями, загалом у розмірі 252 602,25 грн.; зобов'язати Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області нарахувати для сплати солідарного відшкодування ОСОБА_2 матеріальні збитки у розмірі 12 752,25 грн. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 239 850,00 грн. завданих протиправними діями, загалом у розмірі 252 602,25 грн.; стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальних збитків у розмірі 25 504 грн. 50 коп. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 479 700 грн., загалом у розмірі 505 204,50 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 квітня 2015 року та 20 травня 2015 року та пізніше, позивач звертався із заявами, зверненнями та скаргами в досудовому порядку до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області з питань здійснення перерахунку та збільшення виплати пенсії, усунення помилок в отриманих ним довідках про розмір та склад призначеної пенсії. Листами-відповідями відповідачів 1 та 2 позивачу відмовлялось в усуненні недоліків, що призвело до отримання позивачем пенсії в значно менших розмірах від встановлених законодавчо та завдавало позивачу значної матеріальної та моральної шкоди, змусило звертатися з адміністративним позовом до суду про відновлення порушених прав та відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди. Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року по справі № 183/48/15 № 2-а/183/159/15 дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області щодо відмови в перерахуванні та поверненні ОСОБА_2 не сплаченої пенсії за роботу з таємними документами у розмірі 10% замість 5% від посадового окладу за період з 07 серпня 2007 року по 30 червня 2014 року визнані протиправними. Також означеною постановою відмовлено позивачу у відшкодуванні в повній мірі завданої матеріальної та моральної шкоди. Судом в судовому рішенні встановлено, що позивачу з моменту призначення пенсії і до моменту надання за його неодноразовими зверненнями нової довідки від ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області про грошове забезпечення № 101 від 15 червня 2015 року, вказано доплату до пенсії 5% за таємність, замість 10%, як передбачено нормативно-правовими актами, та наказом МНС України № 333 від 06 серпня 2007 року. Судом встановлено, що ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області складаючи довідки на призначення і перерахунок пенсії позивачу, невірно вказував 5% надбавки за таємність, чим за період з 07 серпня 2007 року по 30 червня 2014 року завдано позивачу дуже значної матеріальної та моральної шкоди, а ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, не перевіривши отриманий розрахунок нараховувало та сплачувало позивачу пенсію з порушенням діючого законодавства, чим також за період з 07 серпня 2007 року по 30 червня 2014 року завдало позивачу дуже значної матеріальної та моральної шкоди. Посилаючись на норми ст. 1166 ЦК України вказує, що внаслідок неправомірних дій ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області та ГУ ПФУ в Дніпропетровській області йому завдано значної матеріальної та моральної шкоди, він зазнав фізичний біль, страждання, що погіршило його стан здоров'я, внаслідок тривалого строку, витраченого на захист порушених прав у позивача порушився звичайний спосіб життя. Матеріальні збитки за посиланнями позивача полягають у тому, що він не отримав доходи, які він міг би реально отримати при звичайних обставинах, якби його право не було порушене, оскільки протиправними діями ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та ГУ ДСНСУ у Дніпропетровській області йому завдано матеріальної шкоди, що полягає у не повернення добровільно у досудовому порядку та за рішенням суду за значний період з 07 серпня 2007 року по 30 червня 2014 року не виплаченої 10% від посадового окладу пенсії за роботу з таємними документами у розмірі 4 555,46 грн., які до часу звернення із позовом йому так і не сплачені, та внаслідок знецінення та інфляції грошової національної одиниці він ще більше втратив значну частину матеріальних коштів, які за розрахунками позивача складають суму в розмірі 22 759,01 грн. Крім того, для відновлення порушеного права позивач змушений був витратити значну кількість часу для підготовки та відправлення значної кількості листів у різні інстанції, поїздки до державних установ, внаслідок чого матеріальну шкоду в цій частині оцінює в розмірі 25 504,50 грн. Моральна шкода, завдана відповідачами на думку позивача полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої відповідачів, приниженні його честі та гідності з боку відповідачів, які спричинені йому через недоплату до пенсії протягом тривалого часу, що змусило його економити на харчах та ліках, призвело до погіршення стану здоров`я і для відновлення якого необхідна значна кількість грошових коштів, а тому моральну шкоду оцінює в суму 479 700,00 грн.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2016 року ухвалено: в задоволенні цивільного позову ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок протиправних дій - відмовити; судові витрати стягненню не підлягають.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області просить апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах та межах позовних вимог, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що у відповідності до постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року по справі № 183/4548/15 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_2 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності та дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії стягнення недоплачених сум до посадового окладу, недоплаченої надбавки, премій, додатковими позовами про збільшення розміру позовних вимог та відшкодування моральної шкоди. Визнано неправомірними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області щодо надання довідок і нарахування грошового забезпечення відносно 10% надбавки до посадового окладу за таємність ОСОБА_2, зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та доплату пенсії ОСОБА_2 за період з 07 серпня 2007 року по 30 червня 2014 року та виплатити доплату у сумі 4 555,46 грн., з нарахуванням компенсації втрати частині доходів. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Як вбачається зі змісту означеної постанови, позивачем в порядку адміністративного судочинства заявлялися в тому числі і позовні вимоги про стягнення з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області моральної шкоди в розмірі по 507 000,00 грн. з кожного, пов`язаної з не нарахуванням йому в повному обсязі пенсії за значний строк в період з 01 серпня 2008 року по 30 червня 2014 року, стягнення з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області компенсації, пов`язаної з витратами, понесеними на відновлення порушених прав в розмірі 15 350,4 грн. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2016 року по справі № 183/4548/15 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення виконання судового рішення. Судом встановлено, що на виконання постанови суду від 12 листопада 2015 року ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії за період з 07 серпня 2007 року по 30 червня 2014 року та проведено розрахунок компенсації втрати частини доходів. Доплата за рішенням суду в розмірі 4555,46 грн. та компенсація втрати частини доходів в розмірі 4274,30 грн. виплачені по додатковим відомостям в січні місяці 2016 року. Покладені судом зобов`язання вчинити певні дії виконані відповідачем добровільно в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позову, міськрайонний суд виходив з того, що посилання позивача на те, що завдана йому матеріальна шкода за період з 07 серпня 2007 року по 30 червня 2014 року (не виплата пенсії з врахуванням 10% від посадового окладу за роботу з таємними документами) в розмірі 4555,46 грн. до часу звернення з позовом не сплачена спростовується ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2016 року. Посилання позивача, що згідно рішення суду йому не повернуто матеріальних коштів на суму 22759,01 грн. і понесені ним збитки повинні обраховуватись відповідно знецінення національної валюти до курсу американського долару є необґрунтованими, а тому - не приймаються судом до уваги. Так, рішенням у справі № 183/5448/15 судом зобов'язано ГУ УПФУ Дніпропетровської області нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів, що, як вбачається зі змісту ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2016 року, виконано відповідачем в повному обсязі. Таким чином вбачається, що відповідач фактично відшкодував завдані позивачу матеріальні збитки у повному обсязі. Вимога позивача щодо відшкодування йому витраченого часу на вивчення, підготовку, пошук в Інтернеті законодавчої документації, друкування документів, канцелярські витрати, поштові витрати, поїздки до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області та ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області в сумі 2 745,50 грн., які ним вчинені перед зверненням з адміністративним позовом у справі № 183/5448/15 не підлягає задоволенню, оскільки означені збитки не є збитками чи шкодою в розумінні положень цивільного законодавства, а пов`язані із реалізацією права позивача на звернення до суду. З огляду на викладене, суд вважає. що позивачем не надано належних доказів на спричинення діями та бездіяльністю відповідачів позивачу матеріальної шкоди, а тому підстав для задоволення позову в цій частині не вбачає. Розглядаючи вимоги позову в частині стягнення з відповідачів моральної шкоди, суд виходить з положень ч.3 ст.61 ЦПК України, згідно якої обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, як зазначено вище, постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року по справі № 183/4548/15 визнано неправомірними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області щодо надання довідок і нарахування грошового забезпечення відносно 10% надбавки до посадового окладу за таємність ОСОБА_2 Так, позивачем не підтверджено належними доказами наявність моральної шкоди і розмір її грошового відшкодування, не надано доказів, які б свідчили про важкий душевний стан (переживання, зміни в самопочутті, загальному душевному настрої тощо, стані здоров'я, способі життя, спілкування, працездатності) та про реальні зміни в житті в зв'язку з невиплатою пенсії в належному розмірі по 30 червня 2014 року. Позивачем не наведено жодних доказів щодо характеру, глибини та тривалості страждань, змін в звичайному укладі життя, пов`язаних із діями відповідачів, доказів на підтвердження причинного зв`язку між станом здоров`я та діями відповідачів. Крім того, як встановлено судом у справі № 183/5448/15, порушення прав позивача відповідачами пов`язане із недотриманням останніми вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», однак, нормами даного Закону не передбачено стягнення моральної шкоди з посадових осіб, винних у порушенні зазначеного законодавства, а тому позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди у цій частині задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Спірні правовідносини між сторонами у справі виникли щодо зобов'язання відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок протиправних дій, та стягнення шкоди з Державного бюджету України та регулюються статтею 1173 ЦК України та Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 65 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено, що особи, винні в порушенні законодавства про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, зазначених у цьому Законі, а також у несвоєчасному оформленні або поданні документів для призначення пенсії, у видачі для оформлення пенсій недостовірних даних і документів, несуть цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Колегія суддів встановила і це підтверджено матеріалами справи, що постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_2 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області; визнано неправомірними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області щодо надання довідок і нарахування грошового забезпечення відносно 10% надбавки до посадового окладу за таємність ОСОБА_2, зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та доплату пенсії ОСОБА_2 за період з 07 серпня 2007 року по 30 червня 2014 року та виплатити доплату у сумі 4 555,46 грн., з нарахуванням компенсації втрати частині доходів; в іншій частині позовних вимог, зокрема, щодо відшкодування моральної шкоди - відмовлено. Вказане судове рішення набрало чинності 24.11.2015 року (а.с.152-157 том1) та виконано в повному обсязі в січні 2016 року, що підтверджено ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2016 року та фінансовими документами (а.с. 158-160, 184-185 том1).

Посилаючись на зазначене судове рішення відносно визнання неправомірними дій відповідачів ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, як таке що має преюдиціальний характер до даної цивільної справи, позивач зазначив що вказаними діями йому спричинена матеріальна та моральна шкода.

Матеріальну шкоду позивач визначає, як знецінення не отриманих коштів до курсу долара США в сумі 22 759,01 грн., так і щодо відшкодування йому витраченого часу на вивчення, підготовку, пошук в Інтернеті законодавчої документації, друкування документів, канцелярські витрати, поштові витрати, поїздки до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області та ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області в сумі 2 745,50 грн., які ним вчинені перед зверненням з адміністративним позовом.

Відповідно до вимог статей 192, 524,533 ЦК України, - законним платіжним засобом є грошова одиниця України - гривня та зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні; використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та умовах, встановлених законом.

Виниклі між сторонами зобов'язання щодо пенсійного забезпечення не допускають визначення знецінення не отриманих коштів до курсу долара США. Недосплачені суми пенсії підлягають компенсації, що і було здійснено адміністративним судом та позивачу така компенсація була виплачена.

Знецінення не отриманих коштів до курсу долара США не є матеріальною шкодою в розумінні цивільного законодавства України, а тому вимоги в цій частині позову є безпідставними, оскільки відсутній факт наявності шкоди.

Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану майнову шкоду в деліктних (позадоговірних) відносинах передбачені ч. 1 ст. 1166 ЦК України. Аналогічна відповідальність наступає і за завдану моральну шкоду, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 1167 ЦК України.

Згідно із зазначеними нормами обов'язковими умовами такої відповідальності є наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою та вина заподіювача шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", п. 2 - розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Стаття 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Судом першої інстанції з посиланням на вказані вимоги закону правильно зроблений висновок про те, що вимога позивача щодо відшкодування йому витраченого часу на вивчення, підготовку, пошук в Інтернеті законодавчої документації, друкування документів, канцелярські витрати, поштові витрати, поїздки до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області та ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області в сумі 2 745,50 грн., які ним вчинені перед зверненням з адміністративним позовом не підлягає задоволенню, оскільки означені збитки не є збитками чи шкодою в розумінні положень цивільного законодавства, а пов`язані із реалізацією права позивача на звернення до суду а тому колегія суддів вважає, що вимоги позивача в цій частині позову є безпідставними, оскільки відсутній факт наявності шкоди.

Крім того, в силу ст. ст. 1166, 1167 ЦК Українина які, зокрема, посилається апелянт, з правовідносин, які виникли між сторонами, не передбачено підстав для відшкодування шкоди за рахунок Державного бюджету України.

Загальні норми статей 23, 1167 ЦК України, які регулюють право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, із встановлених спірних правовідносин сторін щодо недоплати розміру пенсії, також врегульовані спеціальним Законом України, а саме: статтею 65 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди з тих же самих підстав і між тими ж самими сторонами були предметом розгляду адміністративного суду, за судовим рішенням якого було відмовлено у задоволенні цього позову, і це судове рішення є преюдиціальним для цієї справи, позивачем не оскаржено та яке набрало законної сили.

Судом першої інстанції правильно зроблений висновок про те, що позов в цій частині є безпідставним, оскільки інших підстав для задоволення позову позивач не заявив, окрім розміру моральної шкоди.

При встановлені зазначених фактів судом не було порушено норм процесуального права, правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено у відповідності з вимогами закону та не має підстав для його скасування, і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді З.М. Пономарь

Е.І. Григорченко