АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/117/16 Головуючий 1-ї інст. Зуб Г.А.
Справа № 640/4193/15-ц Доповідач - Зазулинська Т.П.
Категорія - захист прав споживачів,
визнаннядоговору недайсним
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів - КРУГОВОЇ С.С.,

- МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

секретаря -Прологаєвої А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 07 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», 3-я особа-Інспекція з питань захисту прав споживачів у Харківській області про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду міста Харкова з указаним позовом, в якому просив визнати порушеним його права як споживача фінансових послугі визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту №0 від 27.08.2006 року, укладений між АКІБ " УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ " УкрСиббанк" та ОСОБА_2

В обгрунтування заявлених вимог посилався на те, що між ним та відповідачем було укладено вищевказаний договір, за яким йому як позичальнику надавався кредит в іноземній валюті в сумі 91400,00 дол. США під сплату 12 % річних та комісії у якому, як він вважає, містяться суперечливі та дискримінаційні по відношенню до нього умови, а у його змісті відсутні встановлені законодавством обов'язкові умови, які необхідні для його укладення, тому договір не відповідає вимогам чинного законодавства.

Вважає, що банк ввів його в оману і в іншому випадку позивач не підписав би подібного договору на таких підставах, тому він є недійсним.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 07 липня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не з'ясовано усіх фактичних обставин справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, він не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому розгляду справи, тому рішення не відповідає її фактичним обставинам, є незаконним та необґрунтованим.

Вказує, що письмове підтвердження споживача про ознайомлення позивальника ОСОБА_2 з інформацією про кредитування перед підписанням кредитного договору відсутнє. Позичальнику не повідомлялося про наявні форми кредитування, відмінності між ними, не повідомлено про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, що призвело до того, що позивач був позбавлений можливості реально оцінити суму переплати по кредиту та доцільність його отримання.

Крім того, судом першої інстанції не враховано той факт, що зміст графіку платежів протирічить вимогам законодавства та позбавляє позивача як споживача фінансової послуги контролювати розподіл своїх власних коштів та залишок зобов'язань перед банком, а також на момент укладення кредитного договору у його тексті та додатках до нього станом на 27 серпня 2007 року відсутній розпис сукупної вартості кредиту та відсутній графік погашення кредиту.

Отже банк умисно ввів його в оману щодо істотної умови договору - ціни, оскільки в іншому випадку він не підписував би такий договір на таких підставах.

Вважає, що такі дії відповідача були задля отримання ним додаткового прибутку, а факт приховування важливої інформації перед підписанням договору є умисним.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просить про її відхилення і залишення рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на безпідставність доводів скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України: у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія доходить висновку, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За положеннями частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту зазначається детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому вираженні) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

За положеннями частини пятої статті 11, статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім процентнгої ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які с несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до пункту 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (далі - Правила), банки зобовязані в кредитному договорі або в додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, зазначаючи при цьому значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку України.

На банки покладається також обов'язок зазначати в кредитному договорі сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді реальної процентної ставки, яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту (пункт 3.3 Правил).

За умовами спірного кредитного договору №0, укладеного між сторонами 27.08.2007 року Банк надає ОСОБА_2 кредит в розмірі 91400 дол.США у формі відновлювальної кредитної лінії з терміном кредитування до 27 серпня 2018 року зі сплатою 12% річних

П.п.1 п.1.1 договору попереджено про виникнення курсових коливань та існування валютного ризику та його наслідків для позичальника.

Додатком № 1 до договору є «Графік погашення кредиту , додатком № 2 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» які є невід»ємними частинами договору При цьому додатко № 2 містить детальний розпис сукупної вартості кредиту. Як додаток № 1 так і додаток № 2 підписані сторонами договору.

27 липня 2009 року сторони уклали додаткову угоду № 2 до договору від 27.08.2007 року , якою домовились викласти додаток № 1 до договору в іншій редакції, тобто за домовленістю змінили графік платежів.

Протягом 2007 -2010 р.р. позивач здійснював платежі за кредитним договором.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається представник позивача як на підставу для задоволення позову, зокрема, щодо невідповідності кредитного договору змісту актам законодавства України, порушення відповідачем вимог ч ст.11, ст.ст.18,19 Закону України «Про захист прав споживачів», не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а його позовні вимоги щодо визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту та захист порушеного права споживача фінансових послуг не ґрунтуються на жодній з підстав недійсності правочину, передбачених як ЦК України, так і ЗУ «Про захист прав споживачів».

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками, оскільки вони ґрунтуються на законі , відповідають обставинам справи і узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-1341 цс 15 ( постанова від 02.12.2015 року), яка полягає у наступному: За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

У справі, яка переглядається, суди встановили, що спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови; відповідач надав позивачці документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у додатках до кредитного договору «Загальна вартість кредиту» та «Графік погашення кредиту», які підписані позивачкою, міститься повна інформація стосовно умов кредитування.

Ухвалою колегії суддів від 16.09.2015 року у справі була призначена судово-економічна експертиза, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім.. засл.проф.М.С.Бокаріуса, яким до апеляційного суду надано висновок комісійної судово-економічної експертизи № 9407 від 25.12.2015 року.

У додатку № 1 до цього висновку міститься докладна інформація щодо розміру щомісячних платежів за основною сумою кредиту та відсоткам за користування кредитом, розрахована відповідно до умов договору.

За висновками експертів розмір щомісячного платежу по тілу кедиту є ідентичним розмірам, що зазначені в додатку № 2 « Графіку платежів, визначення сукупної вартост і кредиту» та в додатку №1 « Графік погашення кредиту» до договору про надання споживчого кредиту від 27.08.2007 року, проценти в розмірі 60896,35 дол.США, що обраховані експертом відповідають цьому розміру, що зазначено в додатку № 2.

Реальна процентна ставка (у процентах річних), загальна вартість кредиту та абсолютне значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі) розраховані відповідно до постанови НБУ № 168 згідно з умовами договору від 27.08.2007 року становлять 13,49% і 65293,26 дол.США відповідно.; в редакції додаткової угоди № 2 від 27.07.2009 року - 13,45% і 70965,19 дол.США.

Договор про надання споживчого кредиту №0 від 27.08.2007 року (без урахування додатків до нього) та додаток № 1 від 27.08.2007 року не містять інформації щодо загальної ( сукупної ) вартості кредиту. Така інформація наведена у додатку № 2 від 27.08.2007 року.

У письмових поясненнях на висновок експертизи представник відповідача зазначає, що розбіжність в реальній процентній ставці, обрахованій експертом та наведеній у додатку № 2 до договору пояснюється тим, що експерт брав за основу 25 число кожного місяця , а Банк в додатку № 2 розрахунок здійснив на 01 число кожного місяця строку кредитування.

Отже, якщо б експерт виходив з тих самих, що і Банк вихідних даних то розбіжності були б відсутні.

Абсолютне значення подорожчання кредиту експертом визначена у тій самі сумі , що зазначено і Банком у додатку № 2.

Реальна процентна ставка, обрахована експертом за додатковою уголою № 2 від 27.07.2009 року має розбіжності в 0,30 % від зазначеної у додатку № 2 до договору.

Проте, вказаною додатковою угодою сторони змінили графік платежів від 27.08.2007 року, проте постанова НБУ № 168 не передбачає обов»язку фінансової установи при зміні умов кредитного договору під час його виконання, вносити відповідні зміни до інформації, що була зазначена в додатку № 2. Отже розрахунки експертів базуються на різних графіках погашення кредиту.

На думку колегії суддів висновки комісійної судово-економічної експертизи доводи позивача про введення його відповідачем в оману стосовно істотних умов кредитного договору та ненадання йому повної і достовірної інформації як споживачу фінансових послуг у відповідності до ст.11 ЗУ « Про захист прав споживачів» та постанови НБУ № 168 від 10.05.2007 року не підтверджують і не впливають на прийняте судом першої інстанції рішення про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів визнає, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України є підставою для залишення його без змін і відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308,313,314,315,317,319 ЦПК України судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 07 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого сукду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий (підпис) Т.П.Зазулинська

Судді (підпис) С.С. Кругова

(підпис) Н.О.Міненкова