Ухвала

іменем україни

21 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., МазурЛ.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про стягнення грошових коштів.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 16 квітня 2013 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договори банківського вкладу, відповідно до яких він передав відповідачу кошти на загальну суму 30 000 дол. США зі сплатою 8 % річних, строком повернення до 16 липня 2013 року. Позивач звернувся до відповідача з листами про розірвання договорів, повернення сум вкладів та нарахованих відсотків, однак банк зазначені вимоги не виконав та грошові кошти не повернув.

Враховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму вкладу за договором № SAMDN0413 у розмірі 10 000 дол. США, відсотки за банківським вкладом у розмірі 815,06 дол. США та 3 % річних у розмірі 287,67 дол. США, суму вкладу за договором № SAMDN9611 у розмірі 10 000 дол. США, відсотки за банківським вкладом у розмірі 815,06 дол. США та 3 % річних у розмірі 287,67 дол. США, суму вкладу за договором № SAMDN0162 у розмірі 10 000 дол. США, відсотки за банківським вкладом у розмірі 815,06 дол. США та 3 % річних у розмірі 287,67 дол. США.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти за договором від 16 квітня 2013 року № SAMDN0413 у розмірі 10 000 дол. США, відсотки за банківським вкладом у розмірі 815,06 дол. США та 3 % річних у сумі 287,67 дол. США, грошові кошти за договором від 16 квітня 2013 року № SAMDN9611 у розмірі 10 000 дол. США, відсотки за банківським вкладом у розмірі 815,06 дол. США та 3 % річних у сумі 287,67 дол. США., грошові кошти за договором від 16 квітня 2013 року № SAMDN0162 у розмірі 10 000 дол. США, відсотки за банківським вкладом у розмірі 815,06 дол. США та 3 % річних у сумі 287,67 дол. США.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України установлено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов правильного висновку про відмову в позові, виходячи з того, що позивач не довів обставин, на які посилався як на обґрунтування своїх вимог, які б давали підстави вважати, що між сторонами було укладено договір банківського вкладу у простій письмовій формі, а також не надано доказів на підтвердження факту внесення позивачем коштів на рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк».

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог чинного ЦПК України на стадії касаційного розгляду справи неприпустимо.

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому в силу вимог ч. 3 ст. 332 ЦПК України це рішення підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

Т.О.Писана