Номер провадження: 22-ц/785/450/16
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

Плавич Н.Д.,

при секретарі - Стадніченку А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю Служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, прокурора Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури про позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 липня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 26 травня 2015 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що вона та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Через рік після народження дитини подружні відносини припинено, шлюб розірвано рішенням суду у 2005 році, розірвання шлюбу зареєстровано у 2011 році. На підставі рішення суду від 10 жовтня 2003 року ОСОБА_4 зобов'язаний до сплати аліментів на утримання сина, однак рішення суду не виконує, має значну заборгованість зі сплати аліментів. Відповідач ОСОБА_4 з сином не спілкується, дитина його не знає, у вихованні сина участі не приймає, про фізичний та духовний розвиток дитини не піклується, шкільним життям, побутом тощо дитини не цікавиться. Посилаючись на ухилення відповідача ОСОБА_4 як батька від виконання обов'язку по утриманню та вихованню сина, позивач ОСОБА_3 просила позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.2-5).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 липня 2015 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов задоволено (а.с.62-64).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 жовтня 2015 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а.с.90-91).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати.

Неправильність рішення суду мотивовано неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрували шлюб 20 жовтня 2001 року, розірвали шлюб у 2005 році, розірвання шлюбу зареєстровано у 2011 році (а.с.6-8,9-10,12).

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 жовтня 2003 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 8 жовтня 2015 року, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуто аліменти в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23 вересня 2003 року до повноліття дитини. Рішення суду про стягнення аліментів звернуто до примусового виконання (а.с.14-15, 85-86).

Аліменти сплачувались до 28 лютого 2007 року у період роботи платника аліментів в ВАТ «Гібридний соняшник», надалі сплата аліментів фактично припинилася, платежі були разовими, суми не значні. Заборгованість по аліментам станом на 30 вересня 2015 року визначена рівною 39094,15 грн. (розрахунок державного виконавця від 7 жовтня 2015 року), станом на 29 лютого 2016 року визначена рівною 42054,15 грн. (розрахунок державного виконавця від 30 березня 2016 року) (а.с.15 зв., 84, 87, 117).

У відношенні ОСОБА_4 наявне кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КК України (а.с.18, 19).

Дитина ОСОБА_5 навчається в КЗ «НВК «Загальноосвітня школа І-Ш ступенів-гімназія» м. Білгород-Дністровський Одеської області. Згідно інформації учбового закладу батько дитини ніякої участі у вихованні сина не приймає, шкільним життям не цікавиться (а.с.20,21).

ОСОБА_4 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 (а.с.32, 33, 53, 54).

Рішенням органу опіки та піклування в особі Випаснянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 21 травня 2015 року №31 вирішено доцільним позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 (а.с.34).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, встановивши ухилення ОСОБА_4 від виконання своїх обов'язків по вихованню сина ОСОБА_5, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Так, у сенсі положень статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 150 СК України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, за змістом яких батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої світи, готувати її до самостійного життя тощо.

Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 фактично з 2003 року не проживають як сім'я, дитина ОСОБА_5 проживає з матір'ю. Проживання ОСОБА_4 окремо від дитини не звільняє його від обов'язків щодо дитини, зокрема, обов'язків щодо виховання та розвитку дитини, утримання тощо.

Наявні в справі матеріали вказують на невиконання ОСОБА_4 своїх батьківських обов'язків відносно сина ОСОБА_6. З пояснень ОСОБА_3, не спростованих ОСОБА_4, встановлено, що між батьком та дитиною відсутнє спілкування як таке, дитина не знає ОСОБА_4 як батька, останній з 2003 року не вчиняв жодних дій для того, щоб зустрітися з сином, поспілкуватися з ним тощо. ОСОБА_4 не пояснив суду таку свою поведінку по відношенню до дитини. Має місце й невиконання ОСОБА_4 свого обов'язку по утриманню дитини, несплата роками аліментів на утримання дитини вказує на те, що батько не виконує обов'язку щодо піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, оскільки від належного утримання дитини залежить те, щоб дитини росла фізично, морально, духовно здоровою. До сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 зобов'язаний судовим рішенням з 2003 року, матеріальні труднощі, незгода з розміром заборгованості по аліментам тощо не є підставою для несплати аліментів взагалі.

Спір щодо участі батька ОСОБА_4 у вихованні дитини ОСОБА_7 в суді не розглядався, доказів перешкод з боку ОСОБА_3 як матері дитини у спілкуванні з сином чи у іншому прояві участі у вихованні дитини не надано. Спір щодо зменшення розміру аліментів на утримання дитини в суді не розглядався.

Апеляційна скарга ОСОБА_4 містить констатацію незаконності рішення суду, однак не містить обґрунтування доводів (а.с.94). Підтримуючи свою апеляційну скаргу в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_4 при цьому не надав доказів, які б спростовували обставини, на які посилалася ОСОБА_3 в обґрунтування заявлених нею вимог про позбавлення батьківських прав. ОСОБА_4 не пояснив суду свою поведінку, яка фактично призвела до того, що дитина не знає його, а він не знає дитину. В розгляді справи в суді апеляційної інстанції було оголошено тривалу перерву для того, щоб батько спробував налагодити стосунки з сином. Після перерви ОСОБА_4 до суду апеляційної інстанції не з'явився, з пояснень ОСОБА_3 будь-яких дій щодо зустрічі з дитиною, спілкування чи іншої участі у вихованні дитини вчинено не було, сплачено лише в рахунок заборгованості по аліментам двічі по 100,00 грн.

Таким чином, ухилення ОСОБА_4 від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина ОСОБА_6 наявне та доведене, що згідно пункту 2 частини 1 статті 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав це засіб впливу на батьків, які само звільнилися від виконання законодавчо визначених обов'язків щодо дитини. ОСОБА_4 у сенсі положень статті 169 СК України не позбавлений у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення батьківських прав, поновити свої батьківські права відносно сина.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 309, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю Служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області, прокурора Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури про позбавлення батьківських прав - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Н.Д.Плавич