Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Наумов О.О. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 336/6873/15
11 серпня 2016 року Справа № 22ц/778/3382/16
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Бєлка В.Ю., Онищенко Е.А.

секретар - Бабенко Т.І.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційними скаргами ОСОБА_1 в особистих інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08.06.2016 року у справі за позовом Державний навчальний заклад "Запорізьке Вище професійне училище "Моторобудівник" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7 в особистих інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 в особистих інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_13, ОСОБА_1 в особистих інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Запорізької міської ради по Шевченківському району про виселення із гуртожитку, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року Державний навчальний заклад "Запорізьке Вище професійне училище "Моторобудівник" (далі-Училище) звернулося до суду із позовом (який був уточнений) до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_1, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_13, ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 про виселення із гуртожитку, посилаючись на те, що на балансі Училища находиться гуртожиток по АДРЕСА_1. Відповідачі безпідставно зайняли кімнати № 505 і 508 у гуртожитку. Тому, покликали суд виселити їх із занятих житлових приміщень без надання іншого житла.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08.06.2016 року з'явленні вимоги задоволені частково. Суд ухвалив рішення про виселення всіх відповідачів із кімнат № 505 і 508, окрім відповідача ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 в особистих інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 кожен окремо прохали скасувати судове рішення як не обґрунтоване, оскільки, на їх думку, суд не правильно встановив обставини справи та неправильно застосував норми матеріального закону.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Із матеріалів справи слідує, що ОСОБА_3 разом зі своєю сім"єю: сином ОСОБА_1, доньками ОСОБА_12 і ОСОБА_7, онукою ОСОБА_8 та чоловіком ОСОБА_6 займали кімнати № 505,506,507,508 у гуртожитку по АДРЕСА_1, який знаходиться на балансі Училища (т-1 а.с.10, 229, 230).

26 листопада 2008 року Апеляційний суд Запорізької області ухвалив рішення про виселення зазначених осіб із згаданого гуртожитку без надання іншого житлового приміщення. Суд визнав, що відповідачі незаконно користуються житловими приміщеннями у гуртожитку (т-1 а.с.15).

Рішення про яке йшлося було виконане 24.09.2010 року. Всі житлові кімнати були вивільнені (т-1 а.с.18).

Втім, відповідачі у цій справі, без відповідного дозволу та правових підстав зайняли кімнати № 505 і 508 у гуртожитку.

За ст.130,132 ЖК порядок користування житловою площею у гуртожитку визначається Примірним положенням про гуртожитки.

Згідно зі статтями 128,129 ЖК жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і на його підставі громадянинові видається спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Судом установлено, що рішення щодо надання відповідачам

спірних кімнат не приймалося і ордер не видавався. В трудових відносинах з навчальним закладом вони не перебувають.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачі вселились у спірні кімнати з порушенням установленого порядку і тому підлягають виселенню.

Щодо аргументів скарги про відмову у застосуванні наслідків спливу строків позовної давності.

У статті 268 ЦК наведено невичерпний перелік вимог, на які позовна давність не поширюється.

У частині другій цієї статті передбачено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Але в деяких випадках позовна давність не може поширюватись і на інші категорії вимог, хоча про це прямо й не зазначено у законі.

Так, позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України), оскільки в такому разі йдеться про так зване триваюче правопорушення. Позовна давність не застосовується до вимог про виселення з житлового приміщення осіб, які оселилися в якості тимчасових мешканців або піднаймачів, оскільки вони незалежно від тривалості проживання не набувають права на житлову площу.

Це правило відноситься і до вимог власників житлового фонду про захист їх права на житлові приміщення, неправомірно зайняті іншими особами, у яких права на ці приміщення виникнути не могло.

Отже, власник може пред'явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав. Обов'язковою умовою негаторного позову є існування порушення прав власника на час пред'явлення такого позову.

Як підсумок, з урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції з цього питання є правильними.

Відповідач ОСОБА_3 свою позицію обстоює і тим, що мало місце повторний розгляд справи про той же предмет й між тими сторонами і це є порушенням процесуальних норм (посилання на рішення апеляційного суду від 26.11.2008 року).

Суд наголошує, що після виконання судового рішення про виселення, відповідачі у справі знову поселилися до гуртожитку без дотримання порядку окресленого ст.128,129 ЖК.

В такому разі, доводи скарги з цього приводу не є виправданими.

Викладене суд першої інстанції прийняв до уваги, а тому дійшов правильних висновків у справі.

Беручи до уваги наведене, скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 в особистих інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08.06.2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: