АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1370/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційного банка «Приватбанк» на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банка «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості по кредитному договору, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги обумовлюючи тим, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № б/н від 16.10.2008 року.

Відповідно до якого ОСОБА_6 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав кредит ОСОБА_6, натомість відповідач не виконує свої обов'язки за кредитним договором, внаслідок чого станом на 31.12.2014 року виникла заборгованість у сумі 24 706,97 грн.

Позивач просив суд:

- стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 24 706,97 грн. за кредитним договором № б/н від 16.10.2008 року, яка складається з наступного:

14 094,82 грн. - заборгованість за кредитом

8 259,44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом

700,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією

штрафи: 500,00 грн. - (фіксована частина)

1 152,71 грн. - (процентна складова);

- стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати у розмірі 1 378,00 грн. судового збору.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 05.04.2016 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду, представник ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу вимоги якої обґрунтовував наступним.

Суд першої інстанції порушив норми та принципи процесуального права, а саме: рівності перед законом і судом (ст. 5 ЦПК України), змагальності сторін (ч. 3 ст. 10 ЦПК України), диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 11 ЦПК України), а також ст. ст. 60, 179, 212 ЦПК України, якими передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Також судом першої інстанції не було застосовано норми матеріального права, які підлягають обов'язковому застосуванню при вирішенні справи даної категорії.

Апелянт зазначає, що суд порушив порядок, встановлений для вирішення питання, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, допущено порушення норм процесуального права. Зокрема посилається на безпідставність висновків суду про недоведеність вимог позивача у звязку з не співставленням підписів від імені ОСОБА_6 в договорі із підписом у паспорті відповідача, оскільки належних доказів (експертного висновку) про це у справі не має. Також безпідставними є висновки суду про відсутність доказів отримання відповідачем кредитних коштів, оскільки ОСОБА_6 у поданій заяві підтвердив цю обставину. Як не врахував при ухваленні рішення й ту обставину, що відповідач тривалий час (з грудня 2008р. по травень 2014р.) здійснював повернення кредитних коштів, про що свідчить наданий суду розрахунок, який суд залишив поза увагою.

ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд скасувати рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 05.04.2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апелянта, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Ст. 213 ЦПК України передбачає, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення, що переглядається не відповідає визначеним критеріям та вимогам.

Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним

Ч. 1. ст. 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір є консенсуальним, оплатним та двостороннім. Кредитний договір вважається укладеним з моменту досягнення згоди по всім істотним умовам договору.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч. 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, на доведення факту укладання угоди з відповідачем, до суду першої інстанції надав копію заяви на отримання кредиту від 16.10.2008 року, на другій сторінці якої зазначено № 072971269, яка містить підпис особи в графі «підпис клієнта» та дату видачі картки та ПІН-конверта - 16.10.2008 рік /а.с. 14/; копії заяв № 136100868 від імені ОСОБА_6 від 02.02.2010р., в яких зазначено про відкриття рахунку та дату видачі картки та ПІН-конверта -02.02.2010 рік /а.с. 37-38/, а також про строк дії картки (до 05/12), базову процентну ставку, порядок погашення заборгованості. А на доведення розміру існуючої суми заборгованості відповідача за договором позики позивач надав розрахунок заборгованості за договором № б/н від 16.10.2008 року станом на 31.12.2014 року, /а.с. 5-13/, з якого вбачається, що протягом періоду дії договору кредиту між ОСОБА_7 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідач здійснював періодичні операції зі зняття коштів та з повернення боргу, але через неповну сплату отриманих в кредит коштів в нього утворилася заборгованість.

Натомість відповідач ОСОБА_6, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду даної цивільної справи та отримавши копію позовної заяви /а.с. 33,36/ заперечень проти позову до суду не надіслав та для участі в судовому засіданні не зявився і жодним доказом позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не спростував.

Тому, за таких обставин, висновок суду першої інстанції щодо не відповідності підпису позичальника на заяві та на копії паспорту, який був наданий позивачем з матеріалів кредитної справи, є необґрунтованим і помилковим, оскільки для встановлення справжності підпису потрібні спеціальні знання, а почеркознавча експертиза на предмет автентичності даних підписів не проводилася і сам відповідач проти позову не заперечував. У звязку з чим, враховуючи, що лише з цих підстав суд дійшов до висновку про недоведеність вимог позивача, рішення суду про відмову в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» також є помилковим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи та доказам, які були надані позивачем.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Тому враховуючи, що суд допустив невідповідність висновків обставинам справи, неправильно застосував норми матеріального права й ухвалив помилкове рішення з порушенням норм процесуального права, то рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банка «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості по кредитному договору належить скасувати й ухвалити нове рішення. А враховуючи, що позивач надав докази отримання в борг коштів та неповернення їх в повному розмірі відповідачем, а ОСОБА_6 не заперечував проти цих позовних вимог і не надав жодного доказу на їх спростування, то позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банка «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості по кредитному договору належить задовольнити та стягнути з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банка «Приватбанк» заборгованість у розмірі 24 706,97 грн. за кредитним договором № б/н від 16.10.2008 року, яка згідно розрахунку позивача складається з наступного:14 094,82 грн. - заборгованість за кредитом, 8 259,44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 700,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, штрафи: 500,00 грн. - (фіксована частина),1 152,71 грн. - (процентна складова);

Відповідно до норм ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому, враховуючи, що апеляційна скарга і позов підлягають до задоволення, то з відповідачів належить стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» понесені судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги у сумі 2 893 грн.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційного банка «Приватбанк» на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2016 року задовольнити.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банка «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості по кредитному договору скасувати, ухвалити нове рішення.

Цивільний позов публічного акціонерного товариства комерційного банка «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості по кредитному договору задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банка «Приватбанк» заборгованість у розмірі 24 706,97 грн. за кредитним договором № б/н від 16.10.2008 року.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банка «Приватбанк» судові витрати-судовий збір у сумі

2 893 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :