Справа № 572/4396/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - МАРТИНЮК І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сарни справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить усунути відповідачів : ОСОБА_2, ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_5 заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в суді пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат - ОСОБА_4, який в останні роки життя в зв'язку із наявними у нього хронічними захворюваннями потребував лікування, в зв`язку з чим не міг самостійно себе обслуговувати. Доглядом за ОСОБА_4 займались виключно позивач та сусіди, оскільки, зі слів позивача, дочки померлого, які є відповідачами по даній справі, уникали від надання будь-якого виду допомоги батькові.

Відповідачі та представник відповідача - ОСОБА_6 позовні вимоги не визнали в повному обсязі.

Зі слів відповідача - ОСОБА_2, батьки розлучились орієнтовно у 1997 -1999 роках, після чого відповідачі, які є сестрами, проживали у м.Сарни із матір'ю. Зі слів відповідача - вона час від часу навідувалась до батька, однак, останні 2 роки дійсно з ним не спілкувалась через те, що між ними виникли напружені стосунки, внаслідок чого батько вигнав відповідача, не бажаючи спілкуватись.

Відповідач ОСОБА_3 підтвердила, що їй було відомо про наявність у батька хронічних захворювань, однак, з 2010 року вона проживає у м.Київ, через що бачилась із батьком усього декілька раз. Відповідач пояснила, що їй не було відомо, що батько потребував матеріальної допомоги, так як із такими проханнями до неї він не звертався.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного.

Сторонами визнано та не заперечується, що відповідачі : ОСОБА_2 та ОСОБА_3, є дочками ОСОБА_4, померлого, відповідно до наданої копії свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначені обставини доводяться, також, копією довідки № 5362 від 2 грудня 2015 року, виданої Немовицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області.

Таким чином, відповідно до ст.1261 ЦК України, відповідачі відносяться до першої черги спадкування після смерті батька.

Однак, позивач вважають, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 мають бути позбавлені права на спадкування після смерті батька.

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України - за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Вказана вище норма, згідно із роз'ясненням, наданим у п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» стосується усіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Під безпорадним станом слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умов свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування, тобто, це безпомічність особи, неспроможність її своїми силами забезпечити умови свого життя, в зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду.

Позивачем надано копії епікризів від 4 травня 2007 року, № 1314 від 10 лютого 2009 року, № 6350 від 17 червня 2008 року, № 458 від 25 січня 2008 року, № 1669 від 1 березня 2007 року, № 3289 від 30 березня 2007 року, № 9142 від 21 серпня 2009 року, виписка із амбулаторної картки, копії висновків за результатами проходження обстежень та оригінал медичної картки хворого ОСОБА_4.

Вказані вище докази доводять, що протягом тривалого часу , а саме - з 2007 року ОСОБА_4 мав хронічні захворювання : гіпертонічну хвороба, інфаркт міокарда, гостре порушення мозкового кровообігу, з приводу яких систематично проходив лікування у неврологічному відділенні.

ОСОБА_4 міжрайонною спеціалізованою кардіологічною МСЕК 1 липня 2011 року був визнаний інвалідом другої групи довічно, що доводиться наданою позивачем копією довідки до акта огляду МСЕК № 0196156.

Однак, наявність хронічних захворювань не може свідчити про безпорадний стан особи. Зазначені вище докази, які досліджені судом, доводять факт наявності у спадкодавця - ОСОБА_4, певного хронічного захворювання, в зв'язку з чим останній дійсно потребував сторонньої допомоги, однак, на думку суду, вказані обставини не свідчать про його безпорадний стан, який слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим така особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Так, допитаний судом свідок ОСОБА_7 показав, що ОСОБА_8 не дуже добре міг пересуватись, внаслідок хвороби у нього погано працювали руки, в зв'язку з чим, на думку свідка, останній потребував сторонньої допомоги.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_4 протягом тривалого часу хворів, внаслідок чого мав інвалідність. Також, свідки пояснили, що догляд за останнім здійснювала його сестра - ОСОБА_1 Зі слів свідків - ОСОБА_2 навідувалась до батька рідко, ОСОБА_3 взагалі свідки останні декілька років не бачили.

Однак, зазначені вище свідки підтвердили, що хоча ОСОБА_4 і було важко себе обслуговувати внаслідок наявного захворювання, однак, він міг самостійно пересуватись, навіть їздив на велосипеді - за виключенням останніх двох місяців до моменту смерті.

Таким чином, наведеними вище доказами доводиться лише факт наявності у ОСОБА_4 хронічних захворювань, але, на думку суду, такий стан не можна визначити як безпорадний.

Допитані судом свідки показали, що надавала матеріальну допомогу та допомогу по господарству ОСОБА_4 його сестра - ОСОБА_1, однак, свідки вважають, що допомогу мали надавати ОСОБА_4 саме дочки.

При розгляді справ про усунення спадкоємця від права на спадкування суду належить з'ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

В ході судового слідства встановлено, що повну і достатню допомогу спадкодавець отримував від сестри, а тому необхідності в отриманні додаткової допомоги від дітей не було, оскільки жоден із свідків, які допитані судом, а також і позивач, не звертались до ОСОБА_2, ОСОБА_3 із проханням надати будь-яку допомогу ОСОБА_4 Крім цього, свідкам також невідомо, щоб померлий в свою чергу звертався за допомогою до відповідачів.

Враховуючи наведене, ненадання відповідачами матеріальної або будь-якої іншої допомоги батьку не можна розцінювати як умисне ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, що є обов'язковою умовою для усунення спадкоємця від права на спадкування.

Також, при вирішенні питання щодо усунення особи від права на спадкування, слід установити факт ухилення цієї особи від надання спадкодавцеві допомоги. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто, ухилення пов'язане із винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій, тобто, ухилення характеризується умисною формою вини.

Допитані судом свідки не заперечували, що ОСОБА_2 іноді навідувалась до батька, ОСОБА_3 проживала за межами Рівненської області через що не відвідувала батька, а тому судом не встановлено факту умисного ненадання допомоги спадкодавцеві з боку відповідачів.

Надані позивачем квитанції про наявність заборгованості по оплаті за газопостачання та електроенергію у помешканні ОСОБА_4 не можуть бути доказом того, що ОСОБА_4 потребував додаткової матеріальної допомоги, оскільки останній отримував пенсію по інвалідності, що вбачається із наданої позивачем копії його пенсійного посвідчення № НОМЕР_1.

Таким чином, дослідженими судом доказами не доведено необхідності надання додаткової допомоги дочками померлого ОСОБА_4, оскільки про таку допомогу останній у відповідачів не просив. Доказів того, що відповідачі умисно ухилялись від надання допомоги батьку позивачем надано не було. Також, слід взяти до уваги, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали в іншому населеному пункті, окремо від спадкодавця, що доводиться наданими позивачем довідками Немовицької сільської ради № 5034 від 12 листопада 2015 року, № 5362 від 2 грудня 2015 року та актами обстеження господарства ОСОБА_4, копії яких долучені до позовної заяви.

Враховуючи наведене вище, позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, ст.ст. 1224, 1222 ЦК України, керуючись ст.ст. 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та про стягнення понесених судових витрат - відмовити повністю, за безпідставністю позовної вимоги.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області протягом десяти днів з моменту проголошення.

СУДДЯ підпис

Копія вірно

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області Т.О.Ведяніна