АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Шаховніна М.О.
№ 22-ц/796/8919/2016 Доповідач - Борисова О.В.
справа № 758/2613/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі: Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Всеукраїнської громадської організації «Комітет конституційно-правового контролю України» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року по цивільній справі за позовом Всеукраїнської громадської організації «Комітет конституційно-правового контролю України» до ректора Київської державної академії водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича-Сагайдачного ОСОБА_3 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок протиправних дій та бездіяльності та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року позивач ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача збитки у сумі 24850 грн., які складаються з штрафних санкцій, сплачених позивачем у зв'язку з невиконанням вимоги про надання пакету документів для проведення юридичної експертизи за договором про надання юридичних послуг від 10 квітня 2012 року у сумі 19600 грн. та оплати юридичних послуг, пов'язаних з підготовкою позовної заяви до Окружного адміністративного суду м. Києва та вчиненням інших процесуальних дій відповідно до договору про надання юридичних послуг від 15 жовтня 2012 року, у сумі 5250 грн. та просив відшкодувати моральну шкоду у сумі 10000 грн., яку заподіяно приниженням ділової репутації позивача і порушенням системності у його роботі.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року в задоволенні позову ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивач ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вказує, що судом не було взято до уваги наявність постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 січня 2013 року, відповідно до якої дії та бездіяльність ректора Київської державної академії водного транспорту ім. гетьмана ПетраКонашевича-Сагайдачного - ОСОБА_3, пов'язані з розглядом інформаційного запиту від 03 травня 2012 року за №29/2 визнано неправомірними та зобов'язано ректора Київської державної академії водного транспорту ім. гетьмана ПетраКонашевича-Сагайдачного вчинити дії щодо розгляду запиту ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» від 03 травня 2012 року за №29/2 в порядку визначеному Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 березня 2014 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року скасовано, провадження у справі закрито.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 05 березня 2015 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду клопотання в якому просив розглядати справу у відсутності представника позивача. Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності представника позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог про відшкодування штрафних санкцій, сплачених позивачем за договором про надання юридичних послуг від 10 квітня 2012 року, у сумі 19600 грн. та моральної шкоди в розмірі 10000 грн. суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 квітня 2012 року між ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» та ОСОБА_4 укладено договір про надання юридичних послуг, відповідно до якого ОСОБА_4 повинен був надати позивачу юридичні послуги щодо юридичної експертизи пакету документів, що мають відношення до зарахування до Київської державної академії водного транспорту ім. гетьмана Петра Конашевича-Сагайдачного, як вищого навчального закладу на відповідність вимогам чинного законодавства України, а замовник зобов'язався оплатити надані послуги.

Відповідно до п.п.1.2, 2.1.1 вказаного договору замовник ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» зобов'язувався передати виконавцю ОСОБА_4 для юридичної експертизи строком до 22 травня 2012 року включно наступний пакет документів: статут вищого навчального закладу; свідоцтво про реєстрацію вищого навчального закладу; ліцензію вищого навчального закладу; правила прийому до вищого навчального закладу; положення про приймальну комісію вищого навчального закладу; наказ про затвердження складу приймальної комісії та списку членів приймальної комісії вищого навчального закладу; графік засідань приймальної комісії вищого навчального закладу; дислокацію приміщень, які задіяні до підготовки та проведення зарахування до вищого навчального закладу; встановлення квот прийому до вищого навчального закладу різних категорій осіб.

Листом від 10 травня 2012 року Київська державна академія водного транспорту ім. гетьмана Петра Конашевича-Сагайдачного відмовила позивачу в наданні пакету документів.

Згідно з умовами додаткової угоди від 15 серпня 2012 року до договору про надання юридичних послуг, укладеної між ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» та ОСОБА_4, виконавець ОСОБА_4 погодився на відстрочення сплати штрафних санкцій передбачених п.4.2 договору до 31 грудня 2013 року включно, а замовник ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» зобов'язався сплатити штрафні санкції, передбачені п.4.2 договору до 31 грудня 2013 року включно.

Пунктом 3 додаткової угоди передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, передбаченого п.2 угоди, замовник ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» зобов'язується протягом одного місяця від дати, зазначеної у п.п.1, 2 угоди сплатити виконавцеві додаткові штрафні санкції у розмірі 19600 грн.

Згідно з платіжним дорученням №36 від 26 грудня 2013 року позивачем відповідно до вимог додаткової угоди було сплачено ОСОБА_4 штрафні санкції в розмірі 19600 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 січня 2013 року у справі № 2а-14893/12/2670 адміністративний позов ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» задоволено частково.

Визнано дії та бездіяльність ректора Київської державної академії водного транспорту ім. гетьмана Петра Конашевича-Сагайдачного - ОСОБА_3, пов'язані з розглядом інформаційного запиту від 03 травня 2012 року за № 29/2 протиправними.

Зобов'язано ректора Київської державної академії водного транспорту ім. гетьмана ПетраКонашевича-Сагайдачного вчинити дії щодо розгляду запиту ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» від 03 травня 2012 року за №29/2 в порядку визначеному Законом України «Про доступ до публічної інформації».

В іншій частині адміністративного позову відмовлено.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З вищевказаної постанови суду вбачається, що дії відповідача щодо ненадання належним чином завірених копій документів не визнані неправомірними.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при укладенні договору про надання юридичних послуг, ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» не мав відповідних документів, які він зобов'язався надати ОСОБА_4 для проведення юридичної експертизи, тобто позивач укладаючи даний договір зобов'язався надати документи, яких він не мав.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з роз'ясненнями викладеними у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином для відшкодування збитків необхідно встановити і довести наступні факти: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; наслідково-причиновий зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина заподіювача шкоди.

У разі відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна цивільна відповідальність не настає.

Тобто, чинним законодавством України передбачено відшкодування особі майнової шкоди, зокрема збитків, за наявності порушення цивільного права особи та причинового зв'язку між порушенням права та збитками.

Згідно з ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» сплатив ОСОБА_4 кошти в розмірі 19600 грн. саме за невиконання позивачем умов договору, стороною якого відповідач не був.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що позивачем не доведено та не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вини відповідача у заподіянні шкоди позивачу, та причинного зв'язку між поведінкою відповідача та збитками, які поніс позивач за невиконання ним же умов договору.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Згідно з роз'ясненнями, які викладені в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене щодо позовних вимог про стягнення понесених позивачем витрат на оплату юридичних послуг, пов'язаних з підготовкою позовної заяви до Окружного адміністративного суду м. Києва та вчиненням інших процесуальних дій підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Компетенція судів щодо розгляду цивільних справ закріплена у ст. 15 ЦПК України, відповідно до п.п. 1, 3 частини 1 якої суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.1 п.1 ч.3 ст.87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Частиною 1 ст.94 КАС України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Питання щодо судових витрат суд вирішує у постанові суду або ухвалою (ч. 1 ст. 98 КАС України).

Отже, витрати понесені особою у зв'язку з реалізацією своїх процесуальних прав під час розгляду іншої справи яка розглядалася за правилами КАС України процесуальним законом віднесено до судових витрат. Вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом, їх не можна визнати збитками чи шкодою в розумінні положень цивільного законодавства України й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні.

За таких обставин рішення суду в частині відмови у стягненні витрат понесених позивачем на оплату юридичних послуг, пов'язаних з підготовкою позовної заяви до Окружного адміністративного суду м. Києва та вчиненням інших процесуальних дій підлягає скасуванню із закриттям провадження у цій частині на підставах визначених ст. 205 ЦПК України з урахуванням положень ст. 310 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 218, 303, 304, 307, 309, 310, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Всеукраїнської громадської організації «Комітет конституційно-правового контролю України» відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Всеукраїнської громадської організації «Комітет конституційно-правового контролю України» про стягнення з ректора Київської державної академії водного транспорту імені гетьмана ПетраКонашевича-Сагайдачного ОСОБА_3 оплати юридичних послуг, пов'язаних з підготовкою позовної заяви до Окружного адміністративного суду м. Києва та вчинення інших процесуальних дій в розмірі 5250 грн. скасувати, провадження у справі в цій частині закрити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: