У х в а л а

іменем україни

2 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,

Завгородньої І.М., Мартинюка В.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до прокуратури м. Кременчука Полтавської області, Крюківського районного відділу Кременчуцького міського управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, за касаційними скаргами Державної казначейської служби України та прокуратури Полтавської області на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 3 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до прокуратури м. Кременчука Полтавської області, Крюківського районного відділу Кременчуцького міського управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (далі - Крюківський РВ КМУ МВС України в Полтавській області), Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, посилаючись на те, що у зв'язку з незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності він поніс витрати на правову допомогу з метою захисту своїх прав у розмірі 50 000 грн.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 3 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 29 липня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_3 50 000 грн, сплачених у зв'язку з наданням юридичної допомоги у кримінальній справі.

У касаційних скаргах Державна казначейська служба України та прокуратура Полтавської області просять рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 3 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29 липня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із наявності правових підстав для відшкодування позивачу витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального

правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

Згідно зі ст. 3 Закону у випадках, наведених у ст. 1 цього Закону,

громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

За правилами ч. 1 ст. 4 Закону відшкодування шкоди у випадках, передбачених п.п. 1, 3, 4 і 5 ст. 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Судом установлено, що згідно з угодою про надання правової допомоги від 10 листопада 2012 року інтереси ОСОБА_3 на усіх стадіях кримінального провадження представляв адвокат Собина П.М.

У додатках до вказаної угоди визначено вартість гонорару в розмірі 50 000 грн.

Згідно з актом приймання-передачі виконаних робіт ОСОБА_3 підтвердив повне виконання робіт відповідно до угоди про надання правової допомоги від 10 листопада 2012 року та додатків до неї, претензії до виконаних робіт відсутні. Загальна вартість виконаної роботи становить 50 000 грн.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера адвокатом Собиною П.М. 20 жовтня 2014 року прийнято від ОСОБА_3 на підставі угоди від 10 листопада 2012 року 50 000 грн.

Факт одержання адвокатом Собиною П.М. зазначеного доходу відображений також у Книзі обліку доходів.

З огляду на викладене та на документальне підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу висновки судів про стягнення витрат на правову допомогу є правильними та ґрунтуються на вимогах закону.

Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи допущено порушення норм процесуального чи неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Крім того, судами стягнуто суму на відшкодування витрат на правову

допомогу із Державного бюджету України шляхом списання з відповідного казначейського рахунку, тобто шляхом списання казначейською службою із Державного бюджету як органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, а не шляхом стягнення коштів із Державної казначейської служби України як юридичної особи публічного права. Тому доводи касаційної скарги в цій частині також є необґрунтованими.

Отже, зазначені висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права.

При цьому судами дотримані вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовано обставини справи та надано їм належну оцінку.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені в скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваних судових рішень.

Таким чином, підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні, оскільки висновки суду щодо задоволення позову зроблено правильно.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Державної казначейської служби України та прокуратури Полтавської області відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 3 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: О.І. Євтушенко

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

В.І. Мартинюк