справа № 2-1222/10
УХВАЛА

16 серпня 2016 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л., вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1 на постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 07.06.2016 ВП №51308417 та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07.06.2016 року ВП №51308417, які винесені заступником начальника Залізничного ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2

Як вбачається із розяснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог.

Згідно розяснень, даних у п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року, за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК. Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Разом з тим, як вбачається з поданої скарги, ОСОБА_1 просить скасувати постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, не зазначаючи яким саме чином поновити її порушені права.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що скарга не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, то таку слід залишити без руху і надати скаржнику строк, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ним ухвали, для усунення вказаних недоліків скарги.

Керуючись ст.119-121, 383-388 ЦПК України,

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 на постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження залишити без руху.

Скаржник має право протягом строку, який не перевищує пяти днів з дня отримання ним ухвали, усунути недоліки скарги. Якщо скаржник усуне зазначені недоліки скарги у визначений ухвалою строк, вона вважається поданою в день первісного її подання до суду, в противному випадку - вважатиметься неподаною і буде повернута скаржникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Ю.Л. Бориславський