Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 323/245/16 Головуючий у 1 інстанції: Мінаєв М.М.
№ провадження 22-ц/778/3260/16 Суддя-доповідач: Савченко О.В
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„28" липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 23 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» про скасування наказу про звільнення поновленого на роботі працівника, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» про скасування наказу про звільнення поновленого на роботі працівника, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У позові зазначала, що рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 17.07.2015 року у справі № 323/95/16-ц за її позовом до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» про поновлення на роботі, яке було допущено до негайного виконання, було скасовано наказ № 38-п від 05 грудня 2014 року про припинення трудового договору та звільнення її з посади на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України у зв»язку із закінченням строку трудового договору і поновлено її на роботі на посаді контролера газового господарства по роботі з споживачами Оріхівського УЕГГ з дня звільнення, тобто з 05.12.2014 року, про що відповідач в порядку виконання рішення видав наказ № 480п від 24.07.2015 року «Про поновлення на роботі ОСОБА_2».

Цим же наказом був скасований наказ відповідача від 05.12.2014 року № 38-п про звільнення її з роботи у зв'язку із закінченням строку трудового договору.

Оскільки виданий в порядку виконання судового рішення наказ № 480 п від 24.07.2015 року про поновлення на роботі не містив вказівок про строковий характер поновленого трудового договору між сторонами, а попередній наказ № 38 п від 05 грудня 2014 року про звільнення її з роботи у зв'язку із закінченням строку договору був скасований як рішенням суду, так і власним наказом відповідача, вважає, що при поновленні на роботі між нею та відповідачем виник звичайний безстроковий трудовий договір.

В подальшому рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 17.07.2015 року було скасоване рішенням апеляційного суду Запорізької області від 18.11.2015 року, а у позові про поновлення її на роботі було відмовлено.

На виконання рішення апеляційного суду відповідач видав наказ № 787-п від 14.12.2015 року.

Зазначає, що зазначений наказ не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки її звільнено з формулюванням «вважати звільненою 15.12.2015 року по закінченню строку договору (п. 2 ст. 36 КЗпП України)», тоді як на момент видачі наказу жодного строкового договору між сторонами не існувало, бо з поновленням її на роботі на підставі наказу № 480-п від 24.07.2015 року виникли нові, безстрокові трудові відносини, незалежні від попередніх.

Також вказує на те, що чинне трудове законодавство не містить такої підстави звільнення, як «вважати звільненою».

Таким чином, оскаржуваним наказом були порушені її трудові права, тому вона знову підлягає поновленню на роботі, але вже на умовах безстрокового трудового договору.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд скасувати наказ «Про звільнення поновленого працівника ОСОБА_2.» за № 787п від 14.12.2015 року, як незаконний, поновити її на попередній роботі на раніше займаній посаді контролера газового господарства служби по роботі зі споживачами Оріхівського УЕГГ ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», як звільнену без законної підстави.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 23 травня 2016 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд, встановивши фактичні обставини справи та надавши оцінку наданим доказам, дійшов обґрунтованого висновку щодо законності оскаржуваного ОСОБА_2 наказу № 787 п від 14.12.2015 року, при виданні якого вимоги норм трудового законодавства відповідачем порушені не були.

Судом встановлено, що наказом № 52 п від 18.05.2013 року ОСОБА_2 була прийнята на роботу до відповідача до служби обліку та розрахунків за природний газ учнем контролера газового господарства тимчасово, на час відпустки у зв»язку з вагітністю та пологами працівника ОСОБА_4

У зв»язку з тим, що ОСОБА_4 вирішила перервати декретну відпустку та повернутися на роботу, наказом № 38 п від 05.12.2014 року позивач була звільнена з 05.12.2014 року на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України, у зв»язку із закінченням строку трудового договору.

Не погоджуючись із вказаним звільненням, ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про поновлення на роботі.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 17.07.2015 року позов ОСОБА_2 був задоволений частково.

З мотивів того, що на момент видачі наказу № 38п від 05.12.2014 року між сторонами трудові відносини фактично тривали і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення, суд ухвалив рішення, яким скасував наказ № 38 п від 05.12.2014 року про звільнення позивача з роботи у зв»язку з закінченням строку трудового договору, поновив ОСОБА_2 на посаді контролера газового господарства служби по роботі з споживачами, стягнув на її користь середній заробіток за вимушений прогул.

В порядку п.4 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допустив негайне виконання зазначеного рішення(а.с.15-19).

Відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Порядок виконання рішення про поновлення працівника на роботі врегульований ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою-підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

Саме в порядку виконання судового рішення від 17.07.2015 року про поновлення ОСОБА_2 на роботі, яке мало оформлюватися у відповідності до рішення суду, відповідачем був виданий наказ № 480 п від 24.07.2015 року, яким було скасовано наказ № 38 п від 05.12.2014 року про звільнення позивача та про поновлення її на роботі.

У відповідності до вимог п.2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, на підставі названого наказу до трудової книжки ОСОБА_2 був внесений запис № 10 про те, що запис № 8 від 05.12.2014 року, внесений на підставі наказу № 38 п від 05.12.2014 року, слід вважати недійсним.

Не погоджуючись із рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 17.07.2016 року, ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» оскаржило його апеляційному порядку.

Встановивши, що при ухваленні рішення від 17.07.2016 року суд першої інстанції не сприяв всебічному і повному з»ясуванню обставин справи, розгляд справи провів поверхнево та не в повній мірі дослідив заяви та накази, які видавались підприємством, апеляційний суд Запорізької області скасував зазначене рішення та ухвалив по даній справі нове рішення від 18 листопада 2015 року, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 про скасування наказу та поновлення на роботі відмовив.

У зв»язку з ухваленням рішення апеляційного суду від 18 листопада 2015 року втратило силу рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 17.07.2016 року, в порядку виконання якого відповідачем видавався наказ № 480п від 24.07.2015 року про поновлення ОСОБА_2 на роботі, тобто припинились юридичні підстави для поновлення позивача на роботі .

За вказаних обставин висновок суду про те, що видання відповідачем наказу № 787п від 14.12.2015 року, як заходу по приведенню трудових відносин з ОСОБА_2 у відповідність до рішення апеляційного суду, відповідало вимогам діючого законодавства, є правомірним.

Скасуванням відповідно до рішення апеляційного суду наказу № 480 п від 24.07.2015 року відповідач відновив дію наказу № 38 п від 05.12.2014 року, яким ОСОБА_2 була звільнена з роботи у зв»язку із закінченням строку трудового договору.

При цьому суд дійшов правомірного висновку, що зазначення у наказі № 787 п від 15.12.2015 року формулювання «вважити звільненою з 15.12.2015 року» вказує не на дату закінчення трудового договору, укладеного між сторонами 21.03.2013 року, а на дату припинення правового зв»язку між сторонами у зв»язку з закінченням зазначеного трудового договору, тобто на дату звільнення.

Судом враховано, що при негайному виконанні рішення суду про поновлення робітника на роботі, яке в подальшому було скасовано, такий працівник продовжує певний час перебувати у трудових відносинах, а тому після скасування судового рішення про поновлення працівника на роботі роботодавець зобов»язаний звільнити працівника з урахуванням фактично відпрацьованого ним в порядку поновлення на роботі часу, але з тієї ж підстави, з якої він первісно був звільнений.

Таке формулювання доводить, що трудові відносини між сторонами існували у зв»язку з їх поновленням у судовому порядку лише з моменту виконання відповідачем судового рішення про поновлення працівника на роботі і до скасування зазначеного судового рішення, а нові трудові відносини при цьому між працівником та роботодавцем не виникали.

За визначенням ч.1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов»язується виконувати роботу, визначеною цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов»язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбаченої законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст.. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути, зокрема, строковим. Такий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на визначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Судове рішення вирішує спір між сторонами, що виник між ними з певних правовідносин, у даному випадку, з трудових, і як акт правосуддя, на сутність цих правовідносин не впливає.

Таким чином, посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на те, що рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від17.07.2016 року, правові наслідки якого втратили чинність у зв»язку з його скасуванням в апеляційному порядку, залишилось при цьому фактором, що змінив характер її трудових відносин з відповідачем зі строкових на безстрокові, є безпідставними і ґрунтуються на її особистому тлумаченні положень трудового законодавства.

Інші докази та обставини, що наведені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги також зводяться до незгоди з рішенням апеляційного суду від 18.11.2015 року, яким ОСОБА_2 було відмовлено в поновленні на роботі, однак вони не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відносяться до підстав для касаційного оскарження зазначеного рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 23 травня 2016 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: