Ухвала

іменем україни

08 серпня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Карпенко С.О., Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» про визнання права власності на квартиру, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Донецької області від 01 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимог тим, що у період з 1993 року по 2004 рік працювала черговим ліфтером у ВАТ «Маркохім». 22 вересня 2000 року з між нею та підприємством було укладено договір строком на 15 років про передачу в тимчасове користування з правом викупу двокімнатної квартири АДРЕСА_1, власником якої на цей час є відповідач. Відповідно до умов договору, вона до заселення, сплатила підприємству 5 % від вартості квартирі, а залишок сплачувала по 65,76 грн щомісяця до повного погашення загальної вартості у 12 460 грн. На пропозицію відповідача вона достроково, 06 вересня 2013 року сплатила останній платіж, однак товариство відмовляється визнати за нею право власності, а тому позивач звернулась до суду з цим позовом.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29 вересня 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 44,8 кв. м.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 01 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ст. 16 ЦК України. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Частиною першою цієї статті передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, кожна особа, яка вважає, що її права за укладеним договором не визнаються, має право звернутися до суду за захистом свого права.

За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, ураховуючи, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому ст. 392 ЦК України.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-318 цс15.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд правильно виходив із того, що за наявності титульного власника майна, не оспорюючи його право власності, неможливо визнати право на це майно за іншою особою у спосіб, передбачений ст. 392 ЦК України. Крім того, судом встановлено, що позивачем не у повній мірі виконані умови договору, укладеного з відповідачем.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків суду не спростовують.

Отже колегією суддів встановлено, що апеляційний суд, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 01 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана С.О. Карпенко О.В. Кафідова