У Х В А Л А

іменем україни

16 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Місто Банк», відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, Одеської філії приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство юстиції», приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Філімонової Галини Василівни про визнання недійсним та скасування виконавчого напису, визнання результатів прилюдних торгів недійсними, скасування постанов та актів державного виконавця за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Місто Банк» на рішення апеляційного суду Одеської області від 15 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 01 лютого 2008 року між публічним акціонерним товариством «Місто Банк» (далі - ПАТ «Місто Банк») та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, на забезпечення виконання умов якого банк 03 лютого 2008 року уклав із нею, позивачкою, договір іпотеки, предметом якого є садовий будинок з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 352,2 кв. м та земельна ділянка, на якій він розташований, розміщені на території СК «Таїр» у смт Таїрове Овідіопольського району Одеської області.

13 липня 2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Філімоновою Г.М. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення заборгованості у безспірному порядку. Реалізацію предмета іпотеки з прилюдних торгів було доручено приватному підприємству «Спеціалізоване підприємство юстиції» (далі - ПП «Спеціалізоване підприємство юстиції»). 30 травня 2011 року та 28 липня 2011 року торги не відбулися у зв'язку з відсутністю покупців, тому заступник начальника відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області (далі − ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області) 29 серпня 2011 року склав акти про реалізацію предмета іпотеки, який не було реалізовано, та у рахунок погашення заборгованості передав предмет іпотеки у власність банку, про що ухвалив постанови.

Посилаючись на те, що кредитна заборгованість не була безспірною і приватний нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис, а також на те, що про дату та час проведення прилюдних торгів її не було повідомлено, позивачка просила визнати недійсним та скасувати виконавчий напис нотаріуса від 13 липня 2009 року, визнати недійними результати проведення прилюдних торгів, скасувати постанови державного виконавця про передачу непроданого предмета іпотеки (садового будинку та земельної ділянки) банку та акти про реалізацію зазначеного майна.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 листопада 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 вересня 2015 року рішення районного суду скасовано. Позов ОСОБА_3 задоволено частково. Скасовано акт заступника начальника ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області від 29 серпня 2011 року про реалізацію предмета іпотеки, зокрема садового будинку № 11 у садовому кооперативі «Таїр» у смт Таїрове Овідіопольського району Одеської області, який не було реалізовано у зв'язку з тим, що прилюдні торги не відбулися. Скасовано постанову заступника начальника ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області від 29 серпня 2011 року про передачу зазначеного предмета іпотеки стягувачу - ПАТ «Місто Банк». Скасовано акт заступника начальника ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області від 29 серпня 2011 року про реалізацію предмета іпотеки - земельної ділянки № 11 площею 0,060 га за тією ж адресою, який не було реалізовано у зв'язку з тим, що прилюдні торги не відбулися. Скасовано постанову заступника начальника ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області від 29 серпня 2011 року про передачу зазначеного предмета іпотеки стягувачу - ПАТ «Місто Банк». В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Місто Банк» просить змінити рішення апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Судові рішення в частині відмови у задоволенні позову не оскаржені, тому в касаційному порядку не переглядаються (ст. 335 ЦПК України).

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що повідомлення про проведення прилюдних торгів позивачці надсилалися за наявною у матеріалах виконавчого провадження адресою, відомостей щодо зміни адреси вона не надавала. Суд також послався на те, що оспорені постанови та акти заступника начальника ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області відповідають вимогам законодавства.

Частково скасовуючи рішення районного суду та задовольняючи позов, апеляційний суд виходив із того, що повідомлення про результати оцінки майна та повідомлення про призначення повторних прилюдних торгів на 28 липня 2011 року, ОСОБА_3 не направлялися, що є порушенням процедури проведення торгів.

Проте повністю з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 01 лютого 2008 року між ПАТ «Місто Банк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, на забезпечення виконання умов якого банк 03 лютого 2008 року уклав із ОСОБА_3 договір іпотеки, предметом якого є садовий будинок з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 352,2 кв. м та земельна ділянка, на якій він розташований, розміщені на території СК «Таїр» у смт Таїрове Овідіопольського району Одеської області.

13 липня 2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Флімоновою Г.М. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення заборгованості у безспірному порядку.

30 травня 2011 року та 28 липня 2011 року прилюдні торги з реалізації предмета іпотеки не відбулися у зв'язку з відсутністю покупців.

29 серпня 2011 року заступник начальника ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області склав акти про реалізацію предмета іпотеки, який не було реалізовано, та постановами того ж числа передав предмет іпотеки у власність банку.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилалась на те, що результати оцінки майна їй не надсилалися, а також на те, що про дату та час проведення прилюдних торгів її не було повідомлено.

Умови та порядок вчинення виконавчих дій визначають Закон України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Інструкція про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 (далі - Інструкція), Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 (далі - Тимчасове положення), а також Закон України «Про іпотеку».

Згідно з п. 3.5 Тимчасового положення спеціалізована організація, яка проводить публічні торги, не пізніше як за 15 днів до дня проведення публічних торгів публікує в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003 № 43/5, зареєстрованим у Мін'юсті 21.05.2003 за № 388/7709 (зі змінами), на відповідному веб-сайті інформацію про нерухоме майно, що реалізується. Оголошення про проведення прилюдних торгів має бути розміщене не пізніше семи днів з моменту укладення договору про реалізацію майна, а у випадку проведення повторних торгів - не пізніше семи днів з моменту переоцінки майна. Одночасно ця інформація може бути розміщена в засобах масової інформації.

Апеляційний суд не врахував того, що діюче на момент проведення прилюдних торгів законодавство не містило вимоги розміщення інформації про майно, яке підлягає реалізації, не менше ніж на двох друкованих виданнях.

При цьому суд апеляційної інстанції не дав оцінки посиланню банка на те, що інформація про проведення прилюдних торгів була розміщена у газетах «Наша область» та «Рекламний курьер» (т. 2 а.с 33-35).

Висновок апеляційного суду про те, що повідомлення про проведення прилюдних торгів, призначених на 28 липня 2011 року ОСОБА_3 надіслано за невірною адресою є передчасним, оскільки судом у порушення ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України не дано належної оцінки повідомленням, які містяться у матеріалах справи (т. 2 а.с. 15, 19). При цьому судом апеляційної інстанції не наведено доказів повідомлення ОСОБА_3 державного виконавця про зміну адреси проживання, відмінною від тієї, що вказана у договорі іпотеки.

Крім того, висновок апеляційного суду про те, що ОСОБА_3 не отримувала повідомлень з вимогами про погашення заборгованості та про звернення стягнення на предмет іпотеки, а також постанов та повідомлень державного виконавця про здійснення ним виконавчих дій є передчасним, оскільки не обґрунтовані належними доказами. Крім того, суд не дав оцінки посиланням ПАТ «Місто Банк» на те, що ОСОБА_3 особисто отримала вимогу-рахунок про погашення нарахованої заборгованості, про що власноручно розписалася (т. 2 а.с. 107).

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно із ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року № 6-1749цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Пославшись на те, що позивачка не була належним чином повідомлена про призначення прилюдних торгів, апеляційний суд належним чином не перевірив та не встановив, чи призвело це до порушення її прав і законних інтересів та чи вплинуло на результати торгів з урахуванням того, що, якщо вона мала намір придбати предмет іпотеки, то могла погасити існуючу заборгованість.

Апеляційний суд також не врахував того, що порушення, які, на думку позивачки, допустив державний виконавець при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» до призначення прилюдних торгів, зокрема щодо оцінки майна, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85 Закону).

Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року № 6-81цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Отже, скасовуючи рішення районного суду та частково задовольняючи позов, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України доводів сторін по суті позовних вимог не перевірив; фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору, належним чином не встановив; не визначився які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи в частині задоволення позову ОСОБА_3, судом апеляційної інстанції не встановлені, рішення апеляційного суду в цій частині не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Місто Банк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 15 вересня 2015 року у частині вирішення позову ОСОБА_3 про скасування постанов та актів державного виконавця скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська