Справа № 383/1484/15-ц
Провадження №2/383/94/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2016 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Бондаренко В.В.,

за участю:

секретаря Машкової О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 міської ради Кіровоградської області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області в залі засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Кіровоградської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини обґрунтовуючи позов тим, що 28 лютого 2014 року помер ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 4,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території ОСОБА_2 міської ради Кіровоградської області. Позивач є спадкоємцем за заповітом вказаної земельної ділянки, та для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_2 районного нотаріального округу ОСОБА_5, яка 23.12.2015 року видала постанову про відмову у заведенні спадкової справи у звязку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Позивач зазначає, що бажає прийняти спадщину після смерті ОСОБА_4, однак у шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, так-як йому не було відомо, що відносно нього спадкодавець склав заповіт. Про смерть спадкодавця та про наявність заповіту позивачу стало відомо лише у грудні 2015 року. Окрім протягом строку для прийняття спадщини позивач проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 і через постійний брак коштів не приїздив до м. Бобринець, а тому просить визначити йому додатковий строк два місяця для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, який помер 28.02.2014 року.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та додатково пояснив, що на час смерті ОСОБА_4 спільно з ним не проживав. Також пояснив, що додав до позовної заяви копію частини домової книги з тих підстав, що інша частина пошкоджена вогнем.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Кіровоградської області ОСОБА_3 позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечив проти їх задоволення.

Суд, заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

28 лютого 2014 року у м. Бобринець Бобринецького району Кіровоградської області помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №183584, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_2 районного управління юстиції у Кіровоградській області 05 березня 2014 року (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 4,72 га, що розташована на території ОСОБА_2 міської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю (а.с.6).

Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини ОСОБА_4 є день його смерті, тобто 28 лютого 2014 року.

Частиною 1 статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, шестимісячний строк для прийняття спадщини померлого ОСОБА_4 закінчився 28 серпня 2014 року.

За життя спадкодавець склав заповіт, який посвідчено 21 лютого 2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_2 районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_5 за №431 та згідно копії якого ОСОБА_4 усі його права та обовязки, які йому належать на момент складання цього заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть належати йому у майбутньому та усе його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що йому буде належати на день смерті і на що він згідно з законом матиме право, заповідав ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

Для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 позивач 23 грудня 2015 року звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_2 районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_5, однак остання відмовила у заведенні спадкової справи з тих підстав, що в шестимісячний строк позивач не вчинив дій, передбачених ст.ст. 1268-1271 ЦК України, тобто не був зареєстрований на момент смерті з спадкодавцем за однією адресою, а також до нотаріальної контори не подав заяви про прийняття спадщини за заповітом, що підтверджується копією постанови про відмову у заведенні спадкової справи від 23 грудня 2015 року (а.с.8).

З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №42670131, №42670121 від 13.01.2016 року вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4, який помер 28 лютого 2014 року, не заводилась та зареєстровано заповіт за №55768063, який є чинним (а.с. 30, 31).

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За змістом ч.3 ст.1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Суд не приймає до уваги копію частини домової книги (а.с.9-10), оскільки з неї неможливо зясувати прізвища, імя та по батькові осіб зареєстрованих в домоволодінні та адресу домоволодіння.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1369 ЦК України). Однак, позивач протягом встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 не звернувся за прийняттям спадщини, а звернувся із вказаних питань до приватного нотаріуса ОСОБА_2 районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_5 лише 23 грудня 2015 року (а.с.8).

Згідно ч.2, 3 ст.1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до постанови Верховного Суду України 26 вересня 2012 року (справа № 6-85 цс 12), прийнятої за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, визначено, що правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч.3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Частиною першою статті 360-7 ЦПК України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до абз.6 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Однак, позивачем не надано доказів того, що він не мав можливості з обєктивних, непереборних, поважних причин у передбачений законом шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини ОСОБА_4 звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Посилання позивача на ту обставину, що йому не було відомо, що відносно нього ОСОБА_4 склав заповіт, а стало відомо про смерть спадкодавця та наявність заповіту в грудні 2015 року, що обєктивно, непереборно перешкодило прийняттю ним спадщини, не доведено позивачем будь-якими належними та допустимими доказами під час розгляду справи. Крім того, сама по собі необізнаність позивача про складення на його користь ОСОБА_4 заповіту та відсутність коштів не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач не має право спадкування після смерті ОСОБА_4, яка наступила 28 лютого 2014 року, оскільки пропуск шестимісячного строку прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 відбувся позивачем без поважних причин, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, та є такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.4 ст.174 ЦПК України).

Суд не приймає визнання представником відповідача ОСОБА_3 позову, оскільки визнання позову суперечить закону та вищевказаним обставинам справи.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.1216, 1217, 1223, 1266, 1268, 1269, 1270, 1272ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 174, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Кіровоградської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4, померлого 28 лютого 2014 року відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги через Бобринецький районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Бондаренко