Дата документу 19.08.2016 Справа № 554/4846/16-ц
Провадження № 2/554/2376/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2016 року

Октябрський районний суд м.Полтави

у складі : головуючого судді Кулешової Л.В.

при секретарі Ткаченко А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

16 червня 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з відповідачкою перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 2009 року та мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя з відповідачкою не склалося, та як в сімї часто виникали конфлікті ситуації, була відсутня повага, почуття кохання, жили недружно, що призвело до припинення сімейних стосунків. У серпні 2014 року відповідачка переїхала жити до своєї матері та з цього часу сімейні стосунки між ними припинені. Наміру відновлювати сімейні стосунки вони не мають, позивач втратив почуття кохання та поваги до відповідачки, відсутні підстави для збереження їх сімї. Позивач просить шлюб розірвати.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідачки з позовом погодилася частково. Суду надала пояснення про те, що згодні з розірванням шлюбу, але не згодні з підставами розірвання шлюбу, які вказав позивач у позовній заяві. Шлюбні відносини між сторонами були припинені, так позивач не працював, брав кредити, які потім сплачувала відповідачка. На вимоги працевлаштуватися позивач зчиняв в сімї скандали. Крім того, в присутності матері та сусідів позивач казав, що їх син не його. Позивач обманював сім*ю, садистські відносився до відповідачки, морально тиснув на неї. Все це призвело до припинення шлюбних стосунків між ними.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Крім того, слід зазначити, що відповідачка згодна з розірванням шлюбу.

Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони припини шлюбні відносини з серпня 2015 року, тривалий час разом не проживають, мають різні погляди на подружнє життя, між ними склалися неприязні стосунки, внаслідок чого суд приходить о висновку, що сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, між ними виникали конфлікти, які і призвели до припинення шлюбних відносин, які сторони не бажають поновлювати.

Із оглянутої в судовому засіданні ухвали Октябрського районного суду від 27 липня 2015 року вбачається, що відповідачка також зверталася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на різні погляди на життя, різні характери, через що в сім*ї виникали сварки. Провадження у справі було закрито, так як на час звернення до суду дитині не виповнився рік.

Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Зі згоди відповідачки після розірвання шлюбу суд вважає присвоїти їй дошлюбне прізвище Гаврильєва.

Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України, керуючись ст..ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Гаврильєва) , зареєстрований 19 грудня 2009 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1762.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 присвоїти прізвище Гаврильєва.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Л.В.Кулешова