Справа № 522/9396/16-ц
Провадження №2/522/5731/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2016 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючого судді Бойчука А. Ю.
при секретарі Скибінській Є. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення авансу, -
Позивач звернувся до суду з позовом по якому просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь неповернутий аванс в сумі 54 453 грн., проценти за користування незаконно утриманими грошима в сумі 23 463 грн., а також судовий збір 779,17 коп. та витрати на надання правової допомоги.
ОСОБА_3 вимоги обґрунтовував тим, що 01.07.2013 року позивач та відповідач домовились про купівлю квартири АДРЕСА_1. В цей же день позивач передав відповідачу 4 050 грн. та 2 000.дол. США в якості авансу, проте на сьогоднішній день договір купівлі-продажу не укладено, аванс позивачу не повернуто. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений, поважних причин неявки суду не надавав. Згідно ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди представника позивача, на підставі ст.224-225 ЦПК України, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ОСОБА_2 була досягнута домовленість про продаж належної йому квартири АДРЕСА_1.
01.07.2013 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 аванс за квартиру АДРЕСА_1. у розмірі 4 050 грн. та 2 000.дол. США
Однак, договір купівлі-продажу між позивачем та відповідачем укладено не було, суму авансу не повернуто.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із ч.ч. 1,3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобовязання, встановлене попереднім договором припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу будинку та частин земельних ділянок.
Оскільки договір купівлі-продажу між позивачем та відповідачем укладений не був, а сторонни лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана грошова сума є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Зазначена позиція викладена в постанові Верховного суду України від 13 лютого 2013 року №6-176цс12.
Також, умова попереднього договору, про необхідність повернення авансу в разі не укладення основного договору, є грошовим зобовязанням, у разі не виконання якого застосовується положення ч. 2 ст. 625 ЦК України. (правова позиція висловлена Верховним Судом України у Постанові від 18.09.2013р. у справі №6-90цс13).
Згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
У відповідності до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У звязку з тим, що зобовязання Відповідачем досі не виконане, Позивач відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України має право на отримання суми нарахованої інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З розрахунку заборгованості наданого позивачем, вбачається що розмір 3% річних згідно ст. 625 ЦК України та розмір інфляційних витрат складає 23 463,32 гривень.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, знайшли підтвердження у матеріалах справи, тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 15, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд, -
ОСОБА_3 ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неповернутий аванс в сумі 54 453 грн., проценти за користування незаконно утриманими грошима в сумі 23 463 грн.
Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у загальній сумі 2279,17 гривень.
Рішення суду може бути переглянуте за заявою відповідача, якій не приймав участі при розгляді справи, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, яки брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя: А. Ю. Бойчук