Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 0811/889/2012 Головуючий у 1 інстанції: Комишня Н.І.
Провадження № 22-ц/778/3460/16 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В., суддів Савченко О.В., Кочеткової І.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 30 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Акціонерне товариство «ОТП банк», Реєстраційна служба Кам'янсько-Дніпровського районного управління юстиції Запорізької області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» про встановлення факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на майно та його поділ,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права спільної сумісної власності на майно та його поділ.

В позові позивач просила поділити майно, яке придбане нею і відповідачем під час перебування в зареєстровану шлюбу у період з 18.11.1995р. по 13.03.2006р., наступним чином: їй виділити однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 вартістю 78 083 грн., а ОСОБА_2 виділити трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 вартістю 129 406 грн., стягнувши з останнього на її користь грошову компенсацію різниці у вартості виділеного майна в розмірі 25 661,50 грн.; визнати за нею право власності на ? частину автомобіля ВАЗ, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1, та стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію вартості цієї частки в розмірі 18 175 грн. із залишенням автомобілю відповідачеві.

Також в позові вказувала, що після розірвання шлюбу рішенням суду від 13.03.2006р. вони з відповідачем разом з їх дітьми продовжували проживати однією сім»єю без реєстрації шлюбу до грудня 2011р. у тій же квартирі АДРЕСА_2 та за цей період за спільні сумісні кошти набули житловий будинок, земельну ділянку та автомобіль «Шкода Октавія», які зареєстровані за відповідачем. Посилаючись на вимоги ст.ст. 3, 74 СК України, просила встановити факт проживання з ОСОБА_2 однією сім»єю без реєстрації шлюбу з 14 березня 2006р. по 09 грудня 2011р., визнати придбане за цей період майно спільним сумісним майном та здійснити його поділ наступним чином: визнати за нею та ОСОБА_2 право власності на будівлю магазину літ. А

по АДРЕСА_3, розміром 182 кв. м вартістю 281 763 грн.; земельну ділянку площею 0,0304 га за цією ж адресою; автомобіль «Шкода Октавія», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, вартістю 148 520 грн., по 1/2 частці за кожним;

-припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 на 1/2 частку автомобіля

«Шкода Октавія», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, стягнувши з ОСОБА_2 на її користь компенсацію вартості 1/2 частки цього автомобілю, та визнати право власності на весь автомобіль за відповідачем;

-стягнути з ОСОБА_2 на її користь компенсацію вартості 1/2 частки в будівлі мага-

зину літера А, що знаходиться по АДРЕСА_3, в розмірі 140 881,50 грн. та визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на всю будівлю магазину літера А за вказаною адресою;

-стягнути з ОСОБА_2 на її користь компенсацію вартості 1/2 частки земельної діля-

нки площею 0,0304 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, та визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на цю земельну ділянку;

-визнати грошові кошти, які в період часу з 01.01.2008р. по 09.12.2011р. зараховува-

лися на особисті рахунки ОСОБА_2 в АТ «ОТП-Банк», об'єктом спільної часткової власності в розмірі 158 849 доларів США, що еквівалентно 1 810 878, 6 грн.;

-стягнути з ОСОБА_2 на її користь 1/2 частину вказаних коштів в розмірі 905 439,3

грн.;

-визнати товар в магазині від сумісної підприємницької діяльності, а саме мобільні те-

лефони, аксесуари, побутову та цифрову техніку на суму 200 000,00 грн. об'єктом спільної сумісної власності, стягнувши з ОСОБА_2 на її користь компенсацію вартості 1/2 частини цього товару в розмірі 100 000,00 грн.

Також просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 3219 грн. та витрати на проведення судової експертизи у розмірі 5200 грн.

Рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 30 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 14.03.2006р. по грудень 2011р. без реєстрації шлюбу.

Визнано об'єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 майно, набуте за час шлюбу, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 вартістю 129 406 грн.; однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 вартістю 78 083 грн.; автомобіль ВАЗ 2107, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1 вартістю 36 350 грн.

Визнано право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на майно, набуте за час шлюбу, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 вартістю 129 406 грн.; однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 вартістю 78 083 грн.; автомобіль ВАЗ 2107, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1 вартістю 36 350 грн. в рівних частках, тобто по 1/2 частці кожному.

Розподілено вищезазначене майно наступним чином:

Виділено ОСОБА_3 та визнано за нею право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 вартістю 78 083 грн. Виділено ОСОБА_2 та визнано за ним право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 вартістю 129 406 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію, як різницю у вартості 1/2 частки в цих об'єктах нерухомості, в розмірі 25 661 грн.50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частки в автомобілі ВАЗ 2107, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1 в розмірі 18 175 грн.

Визнано об'єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 майно, нажите за час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а саме:

- будівлю магазину літера А, що знаходиться по АДРЕСА_3, розміром 182 кв. м.;

- земельну ділянку, площею 0,0304 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3;

- автомобіль «Шкода Октавія», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, вартістю 148 520грн.

Визнано право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на майно, нажите за час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на наступне майно:

- будівлю магазину літера А, що знаходиться по АДРЕСА_3 розміром 182 кв.м.;

- на земельну ділянку, площею 0,0304 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

- автомобіль «Шкода Октавія», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1. в рівних частках, тобто, по 1/2 частці за кожним.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_3 на 1/2 частку в автомобілі «Шкода Октавія», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості 1/2 частки в автомобілі «Шкода Октавія», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 в сумі 74 260 грн.

Визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на автомобіль «Шкода Октавія», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 3219 грн. та витрат на проведення судової експертизи у розмірі 5 200 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду в часині задоволення позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові.

За наслідками розгляду апеляційної скарги відповідача рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 22 липня 2015 року рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 30 грудня 2014 року в частині визнання об'єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 будівлі магазину літера А, що знаходиться по АДРЕСА_3, розміром 182 кв. м і земельної ділянки площею 0,0304 га за цією ж адресою та поділу цього майна - скасовано та в цих позовних вимогах ОСОБА_3 відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Додатковим рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 26 серпня 2015 року вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2016 року рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22 липня 2015 року в частині залишення без змін рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 30 грудня 2014 року щодо вирішення питання про поділ майна, придбаного в період зареєстрованого шлюбу, та в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 залишено без змін. Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 22 липня 2015 року в частині вирішення питання про встановлення факту, що має юридичне значення, а також в частині поділу майна, набутого під час спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу скасовано. Додаткове рішення Апеляційного суду Запорізької області від 26 серпня 2015 року щодо розподілу судових витрат скасовано. Справу передано на новий апеляційний розгляд.

Отже, при новому розгляді апеляційному суду слід перевірити доводи апеляційної скарги, що стосуються тільки задоволення судом першої інстанції позовних вимог ОСОБА_3 щодо визнання факту проживання однією сім»єю з ОСОБА_2 у період з 13.03.2006р. по 09.12.2011р., визнання спільним сумісним майном набутого у цьому періоді майна та його поділу.

Позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4, будучи належним чином повідомлені про дату та місце слухання справи до судового засідання апеляційного суду 04 серпня 2016р. не з»явились, не надавши клопотань про відкладення розгляду справи та не сповістивши про причини своєї неявки, тому колегія у відповідності до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України розглянула справу у відсутності сторони позивача.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в частині встановлення факту проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 14 березня 2006 року по грудень 2011 року та відповідно до встановленого факту здійснюючи поділ майна, придбаного в період проживання сторін без реєстрації шлюбу, суд першої інстанції виходив із того, що сторони після розірвання шлюбу продовжували проживати разом, вести спільне господарство та спільно займались підприємницькою діяльністю, а тому таке майно належить їм як спільне майно, набуте під час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказував, що такі висновки суду не відповідають матеріалам справи та іншим здобутим у справі доказам, якими не підтверджується факт його проживання з колишньою дружиною ОСОБА_3 однією сім»єю після розірвання шлюбу, що він категорично заперечує. А всі наявні у справі договори, за якими ним придбавалось майно після розірвання шлюбу, спростовують ті обставини, що воно набуто сумісно з позивачем та за сумісні кошти.

Дослідивши вказані доводи апеляційної скарги, колегія вважає їх обґрунтованими з огляду на таке.

В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 1995 року.

Рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 13 березня 2006 року шлюб між сторонами розірвано.

Після ухвалення рішення про розірвання шлюбу було придбано наступне майно:

- будівля магазину літ. А, що знаходиться по АДРЕСА_3 площею 182 кв. м, який придбано на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 5 березня 2008 року. Право власності зареєстровано 26 березня 2008 року за ОСОБА_2 ( вказане майно придбано за рахунок кредитних коштів, отриманих відповідачем в АТ "ОТП Банк" за договором від 5 березня 2008 року);

- земельна ділянка за цією ж адресою площею 0,0304 га, яка придбана на підставі договору

купівлі-продажу від 19 серпня 2008 року (державний акт виданий 6 жовтня 2008 року на ім'я ОСОБА_2.);

- автомобіль "Шкода Октавія", 2008 року випуску, придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 27 жовтня 2011 року (автомобіль зареєстрований в Енергодарському МРЕВ на ім'я ОСОБА_2.).

Згідно зі ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Факт проживання чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу підлягає доказуванню.

Частиною 2 ст. 114 СК України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Встановлюючи факт проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу з 14 березня 2006 року, суд першої інстанції не звернув уваги на п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", в якому роз'яснено, що розірвання шлюбу, здійснене на підставі рішення суду, потребує подальшої реєстрації у державному органі РАЦС, моментом припинення шлюбу є день набрання чинності рішенням суду про його розірвання.

Станом на 14 березня 2006 року рішення суду про розірвання шлюбу не набрало чинності, тобто суд не мав правових підстав вважати 14 березня 2006 року початком перебігу строку проживання сторін як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Рішення суду набрало законної сили тільки з 23 березня 2006р., але і після цієї дати слід здобути докази, які достеменно вказуватимуть на наявність сімейних стосунків між чоловіком та жінкою за ознаками, зазначеними у статті 3 СК України.

Так, вбачається, що відповідач не визнавав факт сумісного проживання з позивачем однією сім'єю, ведення з нею спільного господарства та проживання за однією адресою, тому, скасовуючи рішення апеляційного суду Запорізької області від 22 липня 2015р., касаційний суд вказував, що ці обставини підлягають ретельній перевірці в ході нового апеляційного розгляду справи.

Насамперед, слід зазначити, що, судом першої інстанції не взято до уваги, що ініціа-тором розірвання шлюбу була ОСОБА_3, оскільки саме вона подала до суду позов про розірвання шлюбу.

З рішення Кам»янка-Дніпровськогого районного суду Запорізької області від 13 березня 2006р. вбачається, що позивач в позові про розірвання шлюбу вказувала, що на протязі тривалого часу ОСОБА_2 влаштовує сварки і бійки, погано відноситься до неї, ображає, ні на які міри не реагує, створив неможливі умови для сумісного проживання. Відповідач цей позов визнав, пояснивши, що свою поведінку і відношення до сім»ї міняти не збирається. Тому, встановивши ці обставини, суд прийняв рішення про розірвання шлюбу між сторонами ( Т. 3 а.с. 172).

ОСОБА_3 особисто у квітні 2006р. звернулась до відділу РАЦС для отримання свідоцтва про розірвання шлюбу (а. с. 176, т. 1).

В такому разі є непереконливими та підлягаючими сумніву викладені нею в цьому позові обставини про те, що, незважаючи на розірвання шлюбу, сторони продовжували проживати однією сім»єю, якщо вищевказаним рішенням встановлено, що сторони тривалий час перебувають у вкрай неприязних стосунках та змінювати негативне відношення один до одного не збираються.

Також, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з'ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім'єю; спільний побут; взаємні права та обов'язки (ст.ст. 3, 74 СК України).

Таким чином, для з»ясування питання, чи були чоловік та жінка однією сім»єю, у випадку відсутності реєстрації шлюбу, слід встановити наявність всіх характерних ознак,

притаманних для сім»ї, визначених у вищенаведеній статті 3 СК України.

При цьому, важливим та першочерговим є саме те, як сприймав ці відносини кожен із

сторін, а не те, як виглядали ці відносини для інших осіб, які бачили лише зовнішню їх сторону.

Посилаючись на те, що після розірвання шлюбу вони продовжували мешкати у спільно придбаній квартирі АДРЕСА_2, і ця квартира у період з 14 березня 2006р. по грудень 2011р. була їх постійним місцем проживання, позивач реєструє своє місце мешкання з 15.03.2007р. в іншій квартирі - АДРЕСА_2 Тобто сама ж не вважає квартиру № 5 своїм постійним місцем мешкання. Але саме спільне проживання у одному помешканні, яке є постійним місцем проживання для кожної із сторін, є одним із елементів, які є складовою для визначення чоловіка і жінки як подружжя.

На користь тому, що сімейних стосунків між сторонами не зберіглось після розірвання шлюбу, свідчить також зміст укладених сторонами договорів у періоді, який позивач зазначає як фактичні шлюбні відносини.

З матеріалів справи вбачається, що нежитлове приміщення - будівля магазину літ. А, що знаходиться по АДРЕСА_3 площею 182 кв. м, яке придбано ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 5 березня 2008 року., було куплено за кредитні кошти.

В пункті 2.5 цього договору купівлі-продажу зазначено, що покупець довів до відома продавця, що він не перебуває у шлюбі, і грошові кошти, що витрачаються ним на придбання нерухомості за цим договором, не є спільною сумісною власністю та є його особистою власністю, і особи, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на грошові кошти ( чи їх частку), витрачені на купівлю нерухомого майна, у тому числі відповідно до статей 65, 74 та 97 СК України, відсутні ( Т. 1 а.с. 186).

З укладеного 05.03.2008р. між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» кредитного договору слідує, що цільове використання кредиту - придбання нерухомого майна (Т. 1 а.с. 178). А отже, магазин придбавався не за кошти подружжя, а за кредитні кошти, надані банком ОСОБА_2

При укладенні договору іпотеки від 05.03.2008р. № РМ-SME 202/105/2008/1, за яким в іпотеку згідно з п. 3.1 передавався магазин літ. А, загальною площею 90,7 кв. м по АДРЕСА_3, ОСОБА_2 вказував, що в шлюбі та у фактичних сімейних відносинах не перебуває ( Т. 3 а.с. 140-зворот).

Такі ж відомості надавала і ОСОБА_3, укладаючи забезпечувальний договір.

Так, укладаючи 05.03.2008р. договір поруки із АТ "ОТП Банк" (правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк") № SR-SME 202/105/2008, за яким взяла на себе зобов»язання як поручитель відповідати за повне та своєчасне виконання боржником ОСОБА_2 його боргових зобов»язань перед кредитором (банком) за кредитним договором, ОСОБА_3 зазначила, що у фактичних шлюбних відносинах вона не перебуває, та надала заяву поручителя про відсутність шлюбних та фактичних сімейних відносин ( Т. 1 а.с. 202-203-зворот).

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_3 з 18.06.2007р. була зареєстрована як фізична особа - підприємець ( Т. 1 а.с. 102).

З договорів оренди нежитлового приміщення від 11.06.2008р. та від 01.06.2011р., укладених між ПП ОСОБА_2 (орендодавець) та ПП ОСОБА_3 (орендар) видно, що орендодавець передає орендарю в користування площу в розмірі 25 кв. м в магазині за адресою: м. Кам»янка-Дніпровська, вул. Радянська, буд. 2 ( Т. 3 а.с. 20, 155).

Також в матеріалах справи є копія рішення виконкому Кам»янка-Дніпровської міської ради № 24 від 17.02.2009р., яким надано дозвіл приватному підприємцю ОСОБА_3 на розміщення об»єкту торгівлі - магазину «Синтез» в орендованому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3

Отже, ОСОБА_3 на час укладення договорів оренди торгівельної площі здійснювала в приміщенні магазину по АДРЕСА_3 окрему від відповідача підприємницьку діяльність та не вважала себе співвласником цього нерухомого майна, а визнавала той факт, що власником будівлі магазину літ. А за вказаною адресою є ОСОБА_2

Вказане спростовує доводи ОСОБА_3 про те, що вона протягом 2007-2011рр. приймала участь у підприємницькій діяльності ОСОБА_2 як член його сім»ї, про що, на її думку, свідчить довідка з податкової. Проте ця довідка не підтверджена відповідними звітами, в яких не зазначається про сплату єдиного податку у збільшеному розмірі саме за члена сім»ї ОСОБА_3, а у звітах лише зазначається, що вона у 2006р. та 2007р. є найманим працівником у відповідача ( Т. 3 а.с. 18. 19).

Зважаючи на вказані обставини, колегія вважає, що позивач не довела належними і допустимими доказами факту проживання з відповідачем протягом періоду з 14.03.206р. по грудень 2011р. однією сім»єю без реєстрації шлюбу.

Натомість, з матеріалів справи, зокрема, з вищезазначених договорів купівлі-продажу спірного майна, кредитного договору, договору іпотеки, договору поруки, договорів оренди приміщення вбачається зворотнє, тобто, що вона особисто визнавала, що не є членом сім»ї ОСОБА_2 та не перебуває з ним у фактичних шлюбних відносинах, та такі її ствердження узгоджуються з аналогічними ствердженнями ОСОБА_2 як у вказаних договорах, так і в послідовних запереченнях проти позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість вимог позивача в частині визнання факту проживання однієї сім»єю сторін у справі в період з 14 березня 2006р. по грудень 2011р. та визнання майна, набутого у цей період, спільним майном подружжя та щодо його поділу знайшли своє підтвердження в ході нового апеляційного розгляду, у зв»язку з чим у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню із ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_3

У зв»язку з ухваленням нового рішення, яким у частині позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити, колегія у відповідності до ст. 88 ЦПК України вирішує питання щодо розподілу судових витрат, понесених сторонами у справі.

Рішенням суду, яке залишено без змін, за ОСОБА_3 було визнано право власності на майно на суму 78 083 грн. + 25 661,50 + 18 175 грн. = 121 919,50 грн. Тобто судовий збір на її користь складає 1 219,20 грн.

За апеляційною скаргою ОСОБА_2 скасовано рішення та в позові відмовлено в частині визнання права власності на майно на суму 140 881,50 грн. та щодо встановлення юридичного факту, тому відшкодуванню на його користь підлягає судовий збір у сумі: 1 408,82 грн. + 243,60 грн. = 1652,42 грн.

Також у справі була проведена експертиза вартості майна, витрати у якій в сумі 5 200 грн. понесла позивач ОСОБА_3

Позивачем заявлено майнових вимог на суму 426 252 грн., з них задоволено судом І інстанції на суму 207 489 грн., тобто за пропорцією задоволено 49 % вимог. Відповідно цей відсоток до вартості експертизи становить 5 200 х 49 : 100 = 2 548 грн., а в апеляційній інстанції з урахуванням відмови в частині вимог компенсація витрат за експертизу становить 1 274 грн.

Таким чином, на користь позивача ОСОБА_3 судових витрат припадає: 1 219,20 грн. + 1 274 грн. = 2 493,20 грн., а на користь ОСОБА_2 - 1 652,42 грн. Шляхом зарахування цих витрат остаточно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню: 2 493,20 грн. - 1 652,42 грн. = 840,78 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 30 грудня 2014 року у цій справі скасувати в частині задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання сторін однією сім»єю без реєстрації шлюбу з 14.03.2006р. по грудень 2011р., визнання права спільної сумісної власності сторін на придбане у цей період майно та поділ цього майна, а також щодо розподілу судових витрат.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні вказаних позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 840 гривень 78 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Савченко О.В.

Кочеткова І.В.