Справа №645/9857/15-ц
Провадження №2/645/653/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2016 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Бондарєвої I.В., при секретарi ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення вартості частки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення вартості частки, вказуючи. що 24.10.1998 р. між сторонами був укладений шлюб, який розірвано за рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 11.09.2015 р. Під час шлюбу, наприкінці січня 2015 р., сторонами спільно, на імя відповідача, було придбано автотранспортний засіб марки Dodge Caliber, 2006 року випуску, держномер АХ3319ЕІ. Просить суд визнати вказане майно спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_2, стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 частини вартості автомобіля у розмірі 112500,00 грн., після чого припинити право спільної сумісної власності.

В судовому засіданні позивач та представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали. При цьому представник позивача пояснив, що спірний автомобіль придбаний з використанням коштів, отриманих позивачем у цей же день від продажу іншого автомобіля Opel Vektra. Вартість ? частини спірного автомобіля у розмірі 112500,00 грн. визначена позивачем, виходячи зі змісту оголошення про продаж автомобіля, розміщеного відповідачем у мережі Інтернет, у якому вона зазначила, що автомобіль продається за 216600,00 грн./9000 доларів США.

Позивач пояснив, що він є військовослужбовцем та з 01.12.2014 р. по 30.12.2014 р. знаходився на навчальних зборах. Повернувшись зі зборів, він мешкав разом з відповідачкою до 28.01.2015 р. , вони вели спільне господарство. 28.01.2015 р. вони продали свій автомобіль Opel Vektra власнику автомобіля Dodge Caliber, а потім оформили купівлю-продаж спірного автомобіля, фактично вони його обміняли з доплатою 300 доларів США. Потім він знову поїхав на ротацію, де був до 21.04.2015 р., і знову повернувся до їх місця проживання на вул.Сонячній. Він користувався спірним автомобілем, їздив на ньому до матері, яка мешкає у Краснокутському районі Харківської області. На початку травня 2015 р. він знову поїхав на військову службу та, зателефонувавши відповідачеві, повідомив про свій намір розірвати шлюб.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала, оскільки вважає спірний автомобіль своєю особистою власністю. Пояснила, що фактичні сімейні відносини між сторонами були припинені наприкінці 2014 р., коли позивач поїхав на навчальні збори. Він їй зателефонував та повідомив, що до неї не повернеться, оскільки зустрів іншу жінку. Перед купівлею спірного автомобіля Dodge, у цей же день, дійсно, його власнику був проданий належний сторонам автомобіль Opel Vektra. Усі кошти від його продажу забрав позивач, оскільки вони домовились, що відповідач з донькою залишаться проживати у належній йому квартирі. Кошти на придбання спірного автомобіля у розмірі 10000 доларів США їй подарував дід, ОСОБА_5, який раніше продав свою квартиру. Спірний автомобіль наразі не проданий, вона ним користується.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони з 24.10.1998 року перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 11.09.2015 р.

За повідомленням Регіонального сервісного центру в Харківській області від 10.02.2016 р.,

15.11.2014 р. на імя ОСОБА_2 було зареєстровано автомобіль Opel Vektra, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1. 28.01.2015 р. цей транспортний засіб перереєстровано на імя ОСОБА_6, зі зміною номерних знаків. Крім того, 28.01.2015 р. на імя ОСОБА_2 зареєстровано автомобіль Dodge Caliber, 2006 року випуску, держномер АХ3319ЕІ (а.с.49).

Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Враховуючи наведене, суд вважає, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_2, оскільки право власності на нього набуто під час їх шлюбу.

Доводи відповідача про придбання спірного автомобіля після припинення сімейних стосунків та посилання на зміст позову ОСОБА_2 про розірвання шлюбу як доказу припинення шлюбних відносин наприкінці 2014 р. суд вражає неспроможними, оскільки згідно ч.3 ст.105 України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу, тобто шлюб між сторонами вважається припиненим з часу ухвалення рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 11.09.2015 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Крім того, вказані доводи відповідача спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_7, який повідомив суду, що у січні та у лютому 2015 р. він був у гостях у подружжя за їх місцем проживання. Свідок також користувався спірним автомобілем у власниї справах, при цьому питав дозволу у позивача. На прохання відповідача, яка не вміла керувати, у січні-лютому 2015 р. він привозив її до родичів у Краснокутський район Харківської області. Про свій намір розлучитися позивач повідомив свідкові влітку 2015 р.

Також суд вважає недоведеними твердження відповідача про придбання спірного автомобіля за її особисті кошти, оскільки договір дарування валютних цінностей на суму яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, як передбачено ч.5 ст.719 ЦК України, проте суду такий договір надано не було.

Таким чином, пояснення свідка ОСОБА_5 щодо дарування ОСОБА_2 10000 доларів США на купівлю житла, які вона витратила на придбання спірного автомобіля, як і пояснення свідка ОСОБА_8, не можна вважати допустимим доказом вказаної обставини, у розумінні ст.59 ЦПК України.

Крім того, свідок ОСОБА_8 повідомив суду, що він особисто при передачі грошей не був присутній і про цей дарунок йому повідомила відповідач.

Свідок ОСОБА_9 та ОСОБА_10 також пояснили суду, що про припинення сімейних стосунків з позивачем їм відомо зі слів відповідача. Крім того, свідок ОСОБА_10 пояснив, що він мешкає в м.Краснокутську та у 2015 р. в м.Харкові не був жодного разу, не спілкувався з позивачем близько 2 років.

Що стосується вимог про стягнення на користь позивача вартості ? частини автомобіля суд відмовляє у їх задоволенні, оскільки, на порушення вимог ст.60 ЦПК України, суду не надано допустимих доказів дійсної вартості спірного автомобіля.

Наданий суду текст оголошення в мережі Інтернет про продаж автомобіля за 216600,00 грн./9000 доларів США не є таким доказом, оскільки вказана ціна була лише бажаною на той час для відповідача, проте вона не є спеціалістом у галузі автотоварознавства, та у судовому засіданні не погодилась з вартістю ? частки, визначеною позивачем у розмірі 112500 грн.

Про свої права та обовязки, зокрема, на заявлення клопотання про призначення експертизи, про наслідки не подання належних та допустимих доказів, представник позивача була повідомлена судом, проте відповідних клопотань нею не заявлено.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про їх часткове задоволення.

Враховуючи, що при поданні позову позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1125,00 грн. щодо вимоги майнового характеру, у задоволенні якої відмовлено, понесені ним судові витрати не відшкодовуються.

З підстав, передбачених ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави

судовий збір у розмірі 551,20 грн. щодо вимоги немайнового характеру, яка була задоволена судом.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України , ст.ст.60, 70, 71 СК України, суд -

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, стягнення вартості частки - задовільнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 транспортний засіб марки Dodge Caliber, 2006 року випуску, держномер АХ3319ЕІ.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м.Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий - суддя :