Справа № 324/2019/14-ц
№ провадження 2/323/432/16
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

19.08.2016 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді Плечищевої О.В. при секретарі Свириденко О.С. розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі державної казначейської служби України, Докучаєвської державної нотаріальної контори, Пологівського районного суду Запорізької області, Докучаєвського міського суду Донецької області про встановлення факту, що має юридичне значення, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який неодноразово доповнювала та уточнювала, в якому зазначає, що вона є рідною племінницею ОСОБА_2, після смерті якої залишилось спадкове майно, а саме будинок, який знаходиться за адресою: вулиця Пушкіна, 31 м.Докучаєвськ Донецької області, який тітка отримала в спадок після бабусі ОСОБА_3

ОСОБА_2 заповіла по ? частини будинку своїй доньці ОСОБА_4 та онукі ОСОБА_5 ( післяшлюбне прізвище ОСОБА_6В.). ОСОБА_4 померла коли ще була жива тітка ОСОБА_7, не прийнявши спадщину, потім померла тітка ОСОБА_8, а потім померла племінниця ОСОБА_6

Позивач вказує, що ні при житті ОСОБА_7, ні після смерті ніхто із її рідних не оформлював право власності на вказане майно в установленому законом порядку і лише вона є єдиною спадкоємицею вказаного майна.

Після смерті ОСОБА_6 позивач подала заяву до Докучаєвської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, але нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 як не належному спадкодавцю, оскільки спадщину за законом прийняв ОСОБА_9, який являється рідним братом ОСОБА_6 і є спадкоємцем другої черги, а ОСОБА_1 є її рідною тіткою і відноситься до третьої черги спадкоємців.

Позивач вважає, що відповідач: Докучаєвська державна нотаріальна контора Донецької області, а саме нотаріус ОСОБА_10 незаконно, на підставі недостовірних фактів про родинні звязки, розпорядилася спадковим майном та передала його у власність ОСОБА_9, який не має ніякого відношення до нього, здійснила ряд корупційних правопорушень у відношенні майна ОСОБА_2 та спричинила їй матеріальні збитки в сумі 20 000 доларів США.

Після цього вона зверталася до Докучаєвського міського суду Донецької області з позовом про усунення ОСОБА_9 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, рішенням якого їй було відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Також позивач вважає, що були порушені її законні права при звернені до Докучаєвського міського суду Донецької області, так як при зверненні до цього суду за захистом права як спадкоємиці, суддею Чертковою Л.О. була винесена незаконна ухвала про залишення без руху позовної заяви та надано строк для усунення недоліків, а потім визнано неподаним та повернуто

їй позов, яка була скасована апеляційною інстанцією Донецької області, а також вказує на те, що їй була спричинена матеріальна та моральна шкода.

Після надходження справи до Пологівського районного суду Запорізької області, справу було передано на розгляд судді Іванченко М.В., який на думку позивачки, виносив незаконні ухвали з ціллю позбавити захисту її конституційних прав. Внаслідок незаконних дій судової системи України, в тому числі Пологівського районного суду Запорізької області, її позбавили спадкового майна, яке для неї має матеріальну цінність, спричинили матеріальну шкоду, яку вона оцінила, виходячи з ринкової ціни аналогічного будинку, який розташований на території м.Докучаєвська Донецької області..

Позивач прохає визнати юридичним фактом право на прийняття спадщини, а саме будинку, який знаходиться за адресою: вулиця Пушкіна,21 м.Докучаєвськ Донецької області, визнати юридичним фактом припинення правовідносин ОСОБА_9 у відношенні майна, яке належало ОСОБА_2, визнати недійсним документальне підтвердження, видане на імя ОСОБА_9 про право на спадщину на вказаний будинок, визнати факт відсутності реєстрації права власності на других осіб на цей будинок, стягнути з Докучаєвської державної нотаріальної контори Донецької області спричинену матеріальну шкоду в розмірі 20000 доларів США, з Докучаєвського міського суду Донецької області стягнути спричинену шкоду в розмірі місячної винагороди за пять місяців судді Чертокової Л.О., а також стягнути з Пологівського районного суду Запорізької області суму заподіяної їй шкоди в розмірі риночної ціни аналогічного спірного будинку, розташованого на території м.Докучаєвська, а судовий збір віднести на рахунок відповідачів.

В судове засідання позивач ОСОБА_11, її представник ОСОБА_12 не зявилися, про день та час слухання справи повідомлялися за електронною адресою, вказаною представником позивача ОСОБА_12

Представник державної казначейської служби України в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, судовою повісткою з повідомлення, заяви про розгляд справи за їхньої відсутності до суду не надавали.

Представник Докучаєвської державної нотаріальної контори Донецької області в судове засідання не зявився, оскільки Указом Президента України від 14.11.2014 року та розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року припинено приймання поштових відправлень на/з території Донецької області до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, в тому числі і до м.Докучаєвськ.

Представник Пологівського районного суду Запорізької області в судове засідання не зявився, до суду надали заперечення на позовні вимоги позивача та прохали справу розглянути без їхньої присутності.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Як було встановлено в судовому засіданні, відповідно до копії постанови державного нотаріуса Докучаєвської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.08.2014 року № 622/02-31 та копій матеріалів цивільної справи № 228/618/14-ц (2-о/228/11/2014) за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, яка перебувала в провадженні Докучаєвського міського суду Донецької області вбачається, що спадкодавець ОСОБА_2 померла 05.07.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 617788, виданим відділом ДРАЦС Докучаєвського МУЮ в Донецькій області 05.07.2012 року ( а.с.137).

Після її смерті відкрилася спадщина, на яку за заповітом, складеним ОСОБА_2 та посвідченим державним нотаріусом другої Волноваської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі № 385, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: м.Докучаєвськ Волноваського району вулиця Пушкіна, 31, мають право донька ОСОБА_4 та онука ОСОБА_5 в рівних долях ( а.с.140).

Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла ОСОБА_6, яка 17.12.2012 року звернулася із заявою до Докучаєвської державної нотаріальної контори ( а.с.139).

ОСОБА_4 до нотаріальної контори із заявою не зверталася.

На підставі ст.1223 ЦК України, яка зазначає, що право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, спадкоємець за заповітом ОСОБА_6 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, до складу якої входив житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: м.Докучаєвськ Волноваського району вулиця Пушкіна, 31, а тому особи, які визначені у статтях 1261-1265 ЦК України, а саме третьої, четвертої та пятої черги спадкоємців за законом не отримують.

Доказів щодо визнання недійсним вказаного заповіту спадкодавця ОСОБА_2, або докази, які б свідчили про те, що позивач ОСОБА_1 в порядку, визначеному ст.ст.1268,1269 ЦК України, прийняла спадщину суду не надані.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, в редакції закону, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємець, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса до видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Спадкоємець ОСОБА_6 за життя не отримала свідоцтво про право на спадщину після сестрі ОСОБА_2 і померла 05.07.2013 року.

Після смерті ОСОБА_6 спадщину за законом прийняв ОСОБА_9, який 16.07.2013 року звернувся з заявою до Докучаєвської державної нотаріальної контори.

Факт не отримання спадкоємицею ОСОБА_6 свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 не позбавляє її права на спадщину та не позбавляє права спадкоємців права на спадкування після її смерті спадщини, до складу якої входить і зазначений будинок. Відповідно до розяснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано право на спадщину (ст.1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію (ст.1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» і повязує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а ст.1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину ( ст.ст.1296, 1297 ЦК України).

Позивач ОСОБА_1 також 18.09.2013 року звернулася із заявою про прийняття спадищини до Докучаєвської державної нотаріальної контори ( а.с.142) і постановою державного нотаріуса ОСОБА_10 від 14.08.2014 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 05.07.2013 року ОСОБА_6 як неналежному спадкодавцю, оскільки ОСОБА_1 є рідною тіткою померлої і відноситься до третьої черги спадкоємців за законом, а ОСОБА_9 є рідним братом ОСОБА_6 і відноситься до другої черги спадкоємців за законом, а тому право на спадкування має бути здійснено ОСОБА_9

Позивач ОСОБА_1 зверталася до суду з позовними вимогами про усунення спадкоємця ОСОБА_9 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, але рішенням Докучаєвського міського суду Донецької області від 12.03.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області ( а.с 143-146, 164) в задоволенні позову було відмовлено.

Також суд звертає увагу, що постановою державного нотаріуса Докучаєвської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 від 14.08.2014 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом саме після смерті ОСОБА_6, яка померла 05.07.2013 року, а не після смерті ОСОБА_2, як зазначено в позовних вимогах позивача.

Твердження позивача ОСОБА_1 про те, що державний нотаріус ОСОБА_10 на

підставі недостовірних фактів про родинні звязки незаконно розпорядилася та передала спадкове майно ОСОБА_2 ОСОБА_9 і чим спричинила їй збитки в розмірі 20 000 доларів США не обґрунтовані і не підтверджені ніякими доказами, адже в матеріалах справи маються інформаційні довідки зі спадкового реєстру про заведення спадкової справи і видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті 05.07.2012 року ОСОБА_2 та після смерті ОСОБА_6, яка померла 05.07.2013 року ( а.с. 118-119, 121-122). В них наявні відомості лише щодо заведення спадкових справ після смерті вказаних осіб, ніяких відомостей щодо видачі свідоцтв про право на спадщину у вказаному реєстрі не має.

Позивачем не доведено про спричинення їй матеріальних та моральних збитків Докучаєвською державною нотаріальною конторою Донецької області, на підставі яких їх було визначено саме в такому розмірі.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на її користь матеріальної та моральної шкоди з державної казначейської служби України, Докучаєвського міського суду Донецької області, Пологівського районного суду Запорізької області суд приходить до наступних висновків.

Одними з основних принципів цивільного процесу є принципи змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства, що викладені у ст..ст.10, 11 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода серед іншого може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї та у звязку з пошкодженням її майна.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд виходить при вирішенні спору по суті з доказів, що є в матеріалах цивільної справи та наданих сторонами.

Зважаючи на те, що позивач в своєму позові обмежився лише твердженням про завдання йому матеріальної шкоди та в порушення вимогст. 60 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів цим обставинам, не обґрунтував розрахунку заявленої до стягнення суми відшкодування, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачів заявленої суми відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Оскільки ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 26.02.2016 року позивачу ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору в загальній сумі 1102, 40 гривень, але не більше як до ухвалення рішення у справі, судовий збір підлягає стягненню на користь держави.

Керуючись 10, 11, 57, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.1223, 1261-1265, 1268,1269 ЦК України, 1166, 1167 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави України в особі державної казначейської служби України, Докучаєвської державної нотаріальної контори, Пологівського районного суду Запорізької області, Докучаєвського міського суду Донецької

області про встановлення факту, що має юридичне значення, відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1102,40 грн. (Отримувач: УК в Оріхівському районі /Оріхівський район/ 22030001; банк отримувача: ГУДКСУ у Запорізькій області; код ЄДРПОУ одержувача: 38025629; МФО банку: 813015; рахунок отримувача: 0211 (призначення платежу: судовий збір, 37455335, п.1.1.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Плечищева О.В.

.