Справа №587/90/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Дашутін І. В.
Номер провадження 22-ц/788/1527/16 Суддя-доповідач - Семеній Л. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Гагіна М. В. , Кононенко О. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 21 грудня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 21 грудня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 18 лютого 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилено, рішення Сумського районного суду Сумської області від 21 грудня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2016 року касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 18 лютого 2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» (далі - ТОВ «Косівщинська») про розірвання договору оренди землі скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості за орендну плату не переглядається.

Оскаржуючи рішення місцевого суду в частині вирішених вимог про розірвання договору оренди землі, ОСОБА_3 через свого представника посилалася на факт несплати орендної плати у 2011 і 2012 роках, який є доведеним і достатнім для висновку про систематичну несплату у строки, передбачені договором, а також передбачену п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставу для припинення права користування земельною ділянкою.

З цих підстав заявниця вважає рішення незаконним і необґрунтованим та, посилаючись на неповне з'ясування і невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення на скаргу представника відповідача ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ТОВ «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог про розірвання договору оренди землі, суд першої інстанції виходив з того, що орендна плата за користування земельною ділянкою ТОВ «Косівщинська» за 2011- 2012 роки була виплачена позивачці, але з порушенням визначених договором строків, однак у повному обсязі з нарахуванням інфляційних та пені, за 2013 рік орендна плата виплачена своєчасно і у повному обсязі. Сам по собі факт несвоєчасної сплати орендної плати не може бути підставою для розірвання укладеного між сторонами договору оренди землі.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Косівщинською сільською радою 24 січня 2000 року належить на праві приватної власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,72 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована на території Косівщинської сільської ради Сумського району (а.с. 7, 10).

17 січня 2005 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Косівщинська» був укладений договір оренди землі, відповідно до якого ОСОБА_3 надала в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 2,72 га, який 22 листопада 2006 року за №52 зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України». Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 29466,74 грн. Орендна плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі становила 442 грн., що становить 1,5% від грошової оцінки земельного паю. Відповідно до п. 11 договору оренди землі обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься до 30 числа останнього у звітному році місяця (п. 12 договору). Договір укладено на п'ять років (п. 8 договору).

Крім того, п. 14 цього договору визначено, що розмір орендної плати переглядається один раз у два роки, зокрема, в разі змін розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, а п. 14а договору передбачає, що у разі несплати орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня в розмірі 0,01% від невиплаченої суми за кожен день прострочення.

Земельна ділянка була передана позивачем та прийнята відповідачем в оренду згідно з актом приймання - передачі від 23 листопада 2006 року (а.с. 9).

01 січня 2009 року між сторонами був укладений додатковий договір до вказаного вище договору оренди землі, який був зареєстрований у Сумському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного кадастру» 05 жовтня 2010 року за №11. Пунктом 1.2 додаткового договору в новій редакції викладено п.8 договору оренди землі та збільшено до 10 років строк оренди, пунктом 1.3 внесено зміни до п.9 договору та визначено, що орендна плата вноситься в розмірі 1083,75 грн. за рік, що становить 3,0 % від нормативної грошової оцінки земельної частки. Відповідно до п. 1.3. додаткового договору п. п. 5, 9 договору викладені у новій редакції, за якою орендна плата встановлена у розмірі 1083,75 грн., що становить 3% від нормативно-грошової оцінки земельного паю - 36125,14 грн. (а.с.8).

Як вбачається з видаткових касових ордерів №281125 та №281126 від 27 листопада 2013 року, ОСОБА_3 двома платежами по 1712 грн. 89 коп. виплачено 3425 грн. 78 коп. орендної плати за 2011 - 2013 роки (а.с. 32-33).

Сторони визнали, що орендна плата за 2013 рік виплачена позивачці своєчасно і у повному обсязі, а за 2011 і за 2012 роки, як встановлено судом виплачена їй із порушеннями визначених договором строків.

На підтвердження розміру орендної плати, яка відповідно до умов укладеного договору підлягала нарахуванню та виплаті позивачці, суд першої інстанції навів відповідні розрахунки, які позивачем та його представником не спростовані.

Загальна сума розміру орендної плати за 2011-2013 роки з урахуванням індексу інфляції та пені за вирахуванням податку з доходів фізичних осіб становить 2908 грн. 38 коп. (за 2011 рік: 1212,84 грн. - 181,94 грн. (15%ПДФО) = 1030,91 грн.; за 2012 рік: 1119,84 грн. - 167,99 грн. (15%ПДФО) = 951,86 грн.; за 2013 рік: 1089,17 грн. - 163,38 грн. (15%ПДФО) = 925,79 грн.).

Позивачці ж фактично виплачено 3425 грн. 78 коп., що більше ніж належало до сплати. Сума переплати становить 517 грн. 40 коп.

Отже, на день звернення до суду з даним позовом права позивачки фактично відновлені, орендна плата за 2011, 2012 роки хоча і з порушенням строків, але виплачена в повному розмірі з нарахуванням інфляційних збитків та пені, у подальшому аналогічних порушень відповідачем допущено не було.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивачка, звертаючись до суду з вимогами про розірвання договору, посилалась на несплату орендної плати в 2011 та 2012 роках, яку вважала систематичною та такою, що дає підстави для дострокового розірвання договору, передбачені п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України.

В п. 36 договору сторони передбачили, що його дія припиняється шляхом розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (а.с. 8-9).

Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Перелік підстав для припинення та примусового припинення права користування земельною ділянкою, що не підлягає розширеному тлумаченню, визначений статтями 141, 143 Земельного кодексу України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Зазначені складові, а саме системність і несплата у розумінні п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України є необхідною підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

Законодавець не розкриває поняття терміну - «систематична» щодо кількісних та якісних характеристик, що вказує на недостатню правову визначеність для суб'єктів правовідносин, на яких поширюється зазначена норма матеріального права.

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року, справа № 6-146цс12, на яку є посилання у вищезгаданій ухвалі колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2016 року, договір оренди землі можливо розірвати лише у разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Тобто, у зазначеній правовій позиції у повній мірі не розкрита кількісна та якісна характеристика поняття «систематична несплата».

Вище вказана норма не передбачає інших складових, окрім зазначених, а відтак факт несплати оренди не може включати в себе ані часткової, ані несвоєчасної несплати, які є різними за змістом та наслідками.

Зокрема, наслідком повної несплати є неотримання грошових коштів взагалі, часткової - їх недоотримання, а при несвоєчасній відбувається повна сплата належної суми, але поза межами обумовлених договором строків.

З огляду на зазначене вбачається, що несплата орендної плати мала місце за 2011 та 2012 роки, проте, ця обставина, за якої права позивачки були порушені, перестала існувати після поновлення її прав, тобто сплати орендної плати в повному обсязі в 2013 році, та перейшла в несвоєчасну сплату.

Несвоєчасність платежів, обумовлених договором, свідчить про неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором (тобто виконання з порушенням строків), проте такі порушення з боку відповідача не дають підстав для розірвання договору з заявлених позивачкою підстав.

При цьому несвоєчасна сплата орендної плати, яка супроводжується повним відновленням порушених прав заявниці шляхом прийняття не тільки належних до виплати коштів, але і не передбаченої договором чи іншими домовленостями між сторонами спору переплати, виключає застосування до спірних правовідносин положень п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, оскільки з відновленням прав позивачки на час звернення з позовом перестала існувати обставина, за якої її права були порушені, тобто обставина повної несплати орендної плати за 2011-2012 роки, а мала місце обставина несвоєчасної її сплати.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині вимог про розірвання спірного договору.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішених вимог про розірвання договору оренди землі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 21 грудня 2015 року, в частині позовних вимог ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Косівщинська» про розірвання договору оренди землі, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -