Справа № 236/3717/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

при секретарі Колесник О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман цивільну справу за позовом ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Краснолиманська тепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, інфляційних збитків, 3% річних, пені на загальну суму 9356,10 грн.

В С Т А Н О В И В:

28.12.2015 року до суду надійшла позовна заява ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Краснолиманська тепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, інфляційних збитків, 3% річних, пені на загальну суму 9356,10 грн..

26.02.2015 року позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі 4532,16 грн.; 02.03.2015 року було видано відповідний судовий наказ (справа № 236/543/15-ц); ухвалою суду від 03.12.2015 року за заявою боржника судовий наказ було скасовано, розяснено сторонам про можливість розгляду спору у позовному провадженні.

Звертаючись за захистом свого порушеного права, позивач в позовному провадженні просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 4532,16 грн., інфляційні збитки у розмірі 2334,38 грн., 3% річних у розмірі 168,89 грн.,пеню у розмірі 2320,67 грн. та судові витрати по справі.

ОКП «Донецьктеплокомуненерго» свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами.

Відповідач є спадкоємцем нерухомого майна , що залишилось після смерті ОСОБА_2, яка померла 11.10.2013 року квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1. Між позивачем та відповідачем склались фактичні відносини, що породжують цивільні права та обовязки, ОКП «Донецьктеплокомуненерго» надає послуги щодо постачання теплової енергії для обігріву квартири ОСОБА_1, а останній отримує такі послуги та зобовязаний оплачувати їхню вартість згідно з установленими тарифами. Відповідач в період з 15.ю10.2013 року по 01.02.2015 року сплачував за послуги з теплопостачання не у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 4532,16 грн.. Позивач вважає своє право порушеним і просить суд стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість за спожиті послуги, а також на підставі ст. 625 ЦК України інфляційні витрати та 3% річних, на підставі ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - суму пені.

В судовому засіданні 25.01.2016 року представник позивача ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі, навела на підтвердження позиції позивача аргументи, аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні 25.01.2016 року заперечував проти задоволення позову в повному обсязі; визнав існування у нього заборгованості перед ОКП «Донецьктеплокомуненерго», але зазначив, що, на його думку, розмір заборгованості є меншим, оскільки він після смерті своєї матері ОСОБА_2 здійснював певні платежі на підставі абонентської розрахункової книжки, квитанцій при собі не має, просив суд витребувати від позивача відомості про ці платежі; відповідно відповідач вважав, що позивачем неправильно нараховані інфляційні витрати, 3% річних та пеня на залишок основної заборгованості за послуги з теплопостачання.

Для участі в судовому засіданні 09.03.2016 року сторони не прибули, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи судом (а.с.91,92), клопотань про необхідність відкладення розгляду справи від сторін не надходило. З огляду на це та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів, раніше наданих сторонами, та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2, яка була матірю відповідача, померла 11.10.2013 року в м. Красний Лиман Донецької області, що підтверджено наданою відповідачем копією свідоцтва про смерть серії І-НО № 727966, виданого 11.10.2013 року відділом ДРАЦС РС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області (а.с. 94). Після смерті цієї особи Краснолиманською державною нотаріальною конторою 26.11.2013 року була заведена спадкова справа № у спадковому реєстрі 55379578, номер у нотаріуса 516/2013(а.с. 62).

ОСОБА_1 12.06.2014 року здійснив своє право на спадкування майна та отримав свідоцтво про спадщину за законом на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_2 (а.с.61). Право власності на вказану квартиру було зареєстроване за відповідачем 12.06.20-14 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.63).

27.01.2015 року ОСОБА_1 звернувся до ВО «Краснолиманська тепломережа» із заявою про переоформлення з 01.01.2015 року на своє імя особового рахунку № 10929 щодо надання послуг з теплопостачання квартири за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 57). Таке переоформлення було здійснено (а.с. 80).

Між позивачем та відповідачем склались фактичні відносини, що породжують цивільні права та обовязки, ОКП «Донецьктеплокомуненерго» надає послуги щодо постачання теплової енергії для обігріву квартири ОСОБА_1, а останній отримує такі послуги та зобовязаний оплачувати їхню вартість згідно з установленими тарифами. Відповідач в судовому засіданні не заперечував факту надання позивачем послуг з теплопостачання належної йому квартири.

Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ст. 208 ЦК України в письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою,крім правочинів, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення. Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом(ч.1 ст. 218 ЦК України).

Ст.ст. 20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, відповідно до яких споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обовязком виконавця є надання таких послуг вчасно та відповідної якості.

Ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

При розгляді справи судом було встановлено, що відповідач як власник квартири користується наданими позивачем послугами, але не сплачує за їх використання у повному обсязі. Сам ОСОБА_1 у судовому засіданні визнав надання позивачем комунальних послуг.

За таких обставин суд визнає існування позивачем та відповідачем фактичних цивільних правовідносин відносини, згідно з якими ОКП «Донецьктеплокомуненерго» надає послуги щодо постачання теплової енергії для обігріву квартири ОСОБА_1, а останній отримує такі послуги та зобовязаний оплачувати їхню вартість. Такий висновок відповідає правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду України від 10.10.2012 року у справі № 6-110цс12 та від 217.03.2013 року у справі № 6-6цс13.

ОСОБА_1 успадкував квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_2, яка померла 11.10.2013 року.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч.3 ст. 1223 ЦК України). Згідно з ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є,зокрема, день смерті особи. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 319 ЦК України власність зобовязує.

З огляду на це, суд приходить до висновку, що до відповідача перейшли зобовязання щодо утримання успадкованого ним обєкта нерухомого майна саме з часу відкриття спадщини, тобто з 11.10.2013 року.

Позивачем згідно з чинними тарифами нараховано ОСОБА_1 заборгованість за спожиті послуги з теплопостачання квартири в період з 15.10.2013 року по 01.02.2015 року в розмірі 4532,16 грн. (а.с. 79-80).

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень(ст. 60 ЦПК України).

ОСОБА_1 посилався на ту обставину, що він після смерті своєї матері ОСОБА_2 здійснював певні платежі на підставі абонентської розрахункової книжки, однак таких квитанцій для огляду в судовому засіданні не надав, просив витребувати відповідну інформацію у позивача.

Позивачем до суду надана довідка від 09.03.2016 року № 12юр, якою підтверджено, що за особовим рахунком № 10929 за адресою АДРЕСА_3, зареєстрованим на імя ОСОБА_1, були здійснені наступні надходження та платежі в спірний період : в жовтні 2013 року платіж за надані послуги відсутній; в листопаді 2013 року 45,62 грн. надійшло від абонента та 317,57 грн. було пере5раховано відділом субсидій Краснолиманської міської ради; з грудня 2013 року по лютий 2015 року платежі відсутні. Заборгованість абонента станом на 01.03.2016 року становить 3447,73 грн. з урахуванням переплати відділу субсидій зав період з 01.02.2015 року по 01.03.2016 року 417,05 грн. та переплати самого абонента за період з 01.02.2015 року по 01.03.2016 року 667,38 грн. (а.с. 95,96).

Здійснення будь-яких інших платежів за особовим рахунком № 10929 відповідачем не доведено.

Отже, враховуючи відповідні обовязки споживача житлово-комунальних послуг, визначені ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,суд приходить до висновку про правомірність вимог позивача щодо стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за послуги з теплопостачання в розмірі 3447,73 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із сказаними положеннями законодавства позивачем нараховані ОСОБА_1 інфляційні збитки у розмірі 2334,38 грн. та 3% річних у розмірі 168,89 грн..

Правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення, є грошовим зобовязанням, у якому, серед інших прав і обовязків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обовязок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобовязань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання.

Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 20.06.2012 року в справі № 6-68цс12, від 30.10.2013 року у праві № 6-59цс13, від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14 та мають враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні подібних норм права (ст. 360-7 ЦПК України).

Отже, на підставі наведеного суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні збитки у розмірі 2334,38 грн. та 3% річних у розмірі 168,89 грн..

З приводу заявленої позивачем вимоги про стягнення зі ОСОБА_1 пені у розмірі 2320,67 грн. суд вказує наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 548 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі; правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п.10 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг зобовязаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах.

Судом встановлена відсутність між позивачем та відповідачем договору про надання послуг з теплопостачання, укладеного в письмовій формі, натомість констатовано лише наявність фактичних цивільних правовідносин. Конкретний розмір пені, яку мав би сплатити відповідач у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиту теплову енергію,в даному випадку договором не визначений. Відсутня норма з цього приводу і в Закону України «Про житлово-комунальні послуги», і в Закону України «Про теплопостачання».

Таким чином, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» нарахованої суми пені в розмірі 2320,67 грн..

Отже, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача.

З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України до складу судових витрат включено,зокрема,судовий збір. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 1096,20 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 1991 від 24.12.2015 року (а.с.2,3).

При зверненні ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в лютому 2015 року до суду із заявою про видачу судового наказу у цих же правовідносинах щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги теплопостачання (справа № 236/543/15-ц) позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 121,80 грн. (а.с. 93). 02.03.2015 року було видано відповідний судовий наказ; ухвалою суду від 03.12.2015 року за заявою боржника судовий наказ було скасовано, розяснено сторонам про можливість розгляду спору у позовному провадженні.

Згідно з ч.2 ст. 99 ЦПК України у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається;у разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати; якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За цих обставин суд з урахуванням принципу пропорційності приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 774,72 грн. судового збору .

Керуючись ст. ст. 11,14,15,16,202,208,218,319,546,548,549,625,1218,1220,1223,1268 ЦК України, ст. ст.19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 3,4,8,10,60, 79, 88,99,169,209,213,214,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Краснолиманська тепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, інфляційних збитків, 3% річних, пені задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, народжений у м. Красний Лиман Донецької області, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (юридична адреса Донецька область, м. Краматорськ, пров. Земляний, буд.2; фактична адреса Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Ємельянова, буд. 69; ідентифікаційний номер за Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 03337119; рахунок № 7050 в ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО 335496) в особі Виробничої одиниці «Краснолиманська тепломережа»(адреса Донецька область,м. Лиман, пров. Робочий, буд. 6-А) заборгованість за послуги з теплопостачання станом на 01.03.2016 року в розмірі 3447,73 грн., суму інфляційних витрат 2334,38 грн., суму 3% річних 168,89 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 774,72 грн., а всього 6725 (шість тисяч сімсот двадцять пять) гривень 72 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано; у випадку подання апеляційної скарги, якщо рішення за наслідками її розгляду не скасовано - після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -