Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1026/16 Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Письменний О. А.
УХВАЛА

Іменем України

17.05.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів -Єгорової С.М., Дьомич Л.М.,

за участю секретаря - Яковлєвої Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 04.03.2016 року у справі за її позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення компенсації за порушення прав інтелектуальної власності,-

Встановила:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, яким просила стягнути з нього компенсацію за порушення прав інтелектуальної власності у розмірі 40 мінімальних заробітних плат, що становить 55120 грн. та вирішити питання про судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що в журналі "Ланруж" НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_1 на сторінці 49 в рубриці під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_2» опублікована стаття про інноваційні технології, що застосовуються у побуті, автором якої вона є.

Вказує, що вона працює в сфері опалення і тому матеріал статті був використаний для інформування споживачів про властивості товару в рекламній продукції та на сайті ІНФОРМАЦІЯ_3 із використанням знаку охорони авторського права.

Зазначає, що у 2015 році нею з'ясовано, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 використовує вищезазначені матеріали статті з метою просування продукції торгової марки "ІНФОРМАЦІЯ_4", для ефективності своєї господарської діяльності.

Крім того рекламні матеріали із змістом її статті використовувалися на сайті відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5, створеному на платформі prom.ua та були надані ним для розміщення на сторінках будівельного інформаційного каталогу ІНФОРМАЦІЯ_6 у випусках з липня по листопад 2015 року включно, який видається Спілкою будівельників Кіровоградщини.

Вказує, що неодноразово зверталася до відповідача з проханням вилучити запозичену інформацію з її статті з вищезазначеного сайту та усунути інші неправомірні дії з його боку, а також виплатити компенсацію за використання об'єкта інтелектуальної власності з порушенням особистих майнових прав та немайнових прав суб'єкта авторського права.

Враховуючи, що відповідач не відреагував на адресовані йому звернення і не виплатив компенсації, просить задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 04.03.2016 року позов ОСОБА_1 частково задоволено

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1, грошову компенсацію за порушення авторських прав в розмірі 13780 грн. та 137,80 грн. сплаченого судового збору.

Позивач подала апеляційну скаргу, якою просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Зазначає, що при визначенні розміру компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи доходу, суд не врахував, що відповідач завдяки неправомірному використанню об'єкта авторського права для просування продукції «ІНФОРМАЦІЯ_4» та ігноруючи права автора, під час своєї підприємницької діяльності отримував увесь цей час прибутки від реалізації електрообігрівачів.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що ФОП ОСОБА_2 використав зміст авторської статті ОСОБА_1 у рекламуванні продукції торгової марки «ІНФОРМАЦІЯ_4» у зв'язку з чим з нього на користь позивача необхідно стягнути компенсацію у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що на день ухвалення рішення складає 13780 грн.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у журналі "Ланруж" НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_1 на сторінці 49 в рубриці під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_2» опублікована стаття, в кінці якої зазначено, що рубрику веде ОСОБА_1, директор компанії «Дом» (а.с. 5).

Матеріали із статті ОСОБА_1, який надруковано у журналі "Ланруж" НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_1 на сторінці 49 в рубриці під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_2» дублюються на 10-11 сторінках будівельного інформаційного каталогу «ІНФОРМАЦІЯ_6», який видається ГО "Спілки будівельників Кіровограду" з періодичністю 1 раз на місяць (а.с. 8).

26.11.2015 року ОСОБА_1 направила ГО "Спілки будівельників Кіровограду" запит з проханням надати інформацію про найменування суб'єкта (фізична особа, ФОП чи юридична особа), що розмістив інформацію на 10-11 сторінках каталогу «ІНФОРМАЦІЯ_6» та кількість випусків видання із зазначеною інформацією (а.с.10).

Згідно листа Громадської організації «Спілка будівельників Кіровограду» від 03.12.2015 року, ОСОБА_1 на її запит від 26.11.2015 року повідомлено, що ФОП ОСОБА_2 надав інформацію для розміщення в будівельному каталозі «ІНФОРМАЦІЯ_7» на 10-11 сторінках,а також зазначили, що період виходу даної статті складає 5 випусків, з липня по листопад 2015 року (а.с.11).

Дозвіл на використання тексту статті ОСОБА_1, який надруковано у журналі "Ланруж" НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_1 на сторінці 49 в рубриці під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_2», у ФОП ОСОБА_2 відсутній.

Таким чином, суд першої інстанції відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України, дійшов правильного висновку, що відповідачем було порушено авторські права позивача, і цій частині рішення сторонами не оскаржувалося.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині визначення розміру компенсації за порушення авторського права ОСОБА_1 вважає визначену судом суму в 13780 грн. недостатньою та необґрунтованою.

Відповідно до ст. 52 Закону Україні «Про авторське право та суміжні права» (далі Закону) передбачено способи цивільно-правового захисту авторського права і суміжних прав. Зокрема, за захистом свого авторського права суб'єкт авторського права має право звертатися в установленому порядку до суду. При порушеннях будь-якою особою авторських прав, передбачених статтею 50 цього Закону, та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права, суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених Законом межах (від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат) визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Як вбачається з тексту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції при визначенні компенсації за порушення авторського права ОСОБА_1 взяв до уваги обставини порушення відповідачем виключних майнових авторських прав позивача, категоричну позицію відповідача щодо відсутності порушень прав позивача, мету використання відповідачем твору, а саме рекламування обігрівачів «ІНФОРМАЦІЯ_8» для продажу товару, тривалість використання авторського твору з липня по листопад 2015 року та 5 випусків авторського твору, обсяг адаптації та використання твору, недоведеність позивачем будь-яких негативних наслідків, некомерційний характер авторської статті у журналі «Ланруж» НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім цього суд першої інстанції врахував загальні засади цивільної відповідальності - справедливість, добросовісність, розумність, і дійшов висновку про необхідність визначення розміру компенсації порушення авторського права ОСОБА_1 в сумі 13780 грн., що відповідає розміру 10 мінімальних заробітних плат.

Колегія суддів, переглядаючи оскаржуване судове рішення, не знайшла підстав для зміни розміру компенсації за порушення авторського права ОСОБА_1 враховуючи, що авторська стаття в журналі «Ланруж» НОМЕР_1 за ІНФОРМАЦІЯ_1, зі слів позивача, носила пізнавальних характер без мети отримання прибутку.

Крім того, позивач не довела факт збільшення доходу відповідачем від підприємницької діяльності внаслідок використання її авторської статті.

Не вбачається також будь-яких інших підстав для зміни визначеного судом розміру компенсації.

Аргументи позивача, висловлені ним в апеляційній скарзі про право на отримання частки прибутку, що був отриманий відповідачем, не можуть бути предметом розгляду апеляційного суду, оскільки відповідних вимог позов не містить, а апеляційний суд не вправі при розгляді справи виходити за межі позовних вимог та апеляційної скарги.

З огляду на викладене, відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування чи зміни в порядку ст. 309 ЦПК України оскаржуваного рішення суду першої інстанції, постановленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 04.03.2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: