Справа № 359/6112/15-ц Головуючий у І інстанції Борець Є. О.
Провадження № 22-ц/780/832/16 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 26 10.02.2016
УХВАЛА

Іменем України

10 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А.,Таргоній Д.О.,

при секретарі: Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від16 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

встановила :

у липні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування свого позову, ПАТ «Дельта Банк» послався на те, що 18 вересня 2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого був ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2. був укладений договір №49.28/237/С-Н-06, згідно якого, банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 63 000доларів США з розрахунком 12,83% річних за користування кредитом на строк з 18.06.2006 року по 18.09.2025 року.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав повністю.У випадкуненалежноговиконання кредитного договору відповідач зобов'язалась додатково сплатити пеню в розмірі подвійної процентної ставки за кожний календарний день прострочення. В той же день ВАТ «Кредитпромбанк» уклав з ОСОБА_2 іпотечнийдоговір №33/237/Н/З-06, за яким з метою забезпечення належного виконання кредитного договору відповідач передала ВАТ «Кредитпромбанк» в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

18 вересня 2006 року ВАТ «Кредитпромбанк» надавДзюбі Н.А. кредит. 26 червня 2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» уклав з ПАТ «Дельта Банк» договіркупівлі-продажу прав вимоги, за яким ПАТ «Кредитпромбанк» відступивпозивачу права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним та іпотечним договорами.

Відповідач неналежним чином не виконує кредитний договір, тому у ПАТ «Дельта Банк» виникло право вимагати від ОСОБА_2 достроково повернути кредит в розмірі 1251724 гривень 98 копійок, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 553352 гривень 77 копійок, пеню в розмірі 109233 гривень 20 копійок та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 762 гривень 12 копійок. Загальнийрозмір боргу за кредитним договором становить 1915073 гривні 07 копійок. Відповідач ухилялась від добровільного поверненн яцього боргу.

Позивач просив суд, в рахунок погашення заборгованості в сумі 1 915 073,07 грн., з яких:тіло кредиту - 1 251724,98 грн.;відсотки - 553 352,77 грн.;пеня - 109 233,20 грн.;сума за ставкою 3% від прострочення заборгованості по тілу - 104,99 грн.;сума за ставкою 3% від прострочення заборгованості по процентам - 657,13 грн., за кредитним договором №49.28/237/С-Н-06 від 18.09.2006 року звернути стягнення на предмет іпотеки з ОСОБА_2, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею: 68,30кв.м.

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2015 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, таким, що прийнято з порушенням норм матеріального права.

Апелянт просив скасувати заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те,що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог посилався на той факт, що 26 червня 2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір купівлі продажу прав вимог, за яким ПАТ «Кредитпромбанк» зобов'язався відступити позивачу права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним та іпотечним договорами.

З пункту 2.3. договору купівлі - продажу прав вимогправа вимоги до відповідача переходять від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» включно з моменту підписання акту прийому передач прав вимоги.

Апелянт, вважає, що висновки суду першої інстанції є невірними, адже з п.4.3. іпотечного договору №33/237/Н/З-06 відсутнє застереження про те, що звернення стягнення на спірну квартиру допускається шляхом визнання за іпотекодержателем права власності на цей об'єкт нерухомого майна.

Також, відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень і відмовив у задоволенні позову з підстав відсутності застереження про те, що звернення стягнення на спірну квартиру допускається шляхом визнання за іпотекодержателем права власності на цей об'єкт нерухомого майна та відсутності у представника позивача на момент судового засідання копій акту приймання - передач права вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст.213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст.215 ЦПК України, в мотивувальній частині рішення суд має зазначити встановлені судом обставини і визначити відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, бере до уваги чи відхиляє докази, застосовує зазначені у рішенні нормативно-правові акти.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 вересня 2006 року ВАТ «Кредитпромбанк» уклав з відповідачем кредитний договір №49.28/237/С-Н-06 за яким ВАТ «Кредитпромбанк» зобов'язався надати кредит в розмірі 63000 доларів США, а ОСОБА_2 зобов'язалась щомісячно до 18 вересня 2025 року повертати кредит по частинам та сплачувати відсотки за користування ним в розмірі 12,49% річних. У випадку неналежного виконання кредитного договору відповідач зобов'язалась додатково сплатити пеню в розмірі подвійної процентної ставки за кожний календарний день прострочення (а.с. 4).

В той же день ВАТ «Кредитпромбанк» уклав з ОСОБА_2 іпотечний договір №33/237/Н/З-06, за яким з метою забезпечення належного виконання кредитного договору відповідач передала ВАТ «Кредитпромбанк» в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 (а.с.15-17).

18 вересня 2006 року ВАТ «Кредитпромбанк» надав ОСОБА_2 кредит. Ця обставина підтверджується копією заяви про видачу готівки №TR.26494.1.3 (а.с. 45).26 червня 2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір купівлі-продажу прав вимоги за яким ПАТ «Кредитпромбанк» зобов'язався відступити позивачу права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним та іпотечнимдоговорами (а.с. 22).

В матеріалах справи міститься витяг з додатку №1 в якому конкретизуються права вимоги, які відступаються позивачу. Цей додаток є частиною договору купівлі-продажу прав вимоги та не може бути доказом, що підтверджував би виконання цього договору( а.с. 25).Крім того, в матеріалах справи відсутній акт прийому-передачі прав вимоги, підписаний ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк».

Не поданий даний акт і до суду апеляційної інстанції.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що права вимоги до відповідача за кредитним та іпотечним договорами не перейшли до ПАТ «Дельта Банк». Підстави для визнання за позивачем права власності на спірну квартиру відсутні.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.662 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з п.1 ч.1, ч.2 ст.664 цього Кодексу, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Відповідно до п. 2.3 договору купівлі-продажу прав вимоги (а.с. 23), права вимоги до відповідача переходять від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» виключно з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимоги.

За правилами ч.4 ст.10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права і обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин. Які мають значення для вирішення справи.Належними в розумінні ч.1 ст.58 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У зв'язку з відсутністю в матеріалах справи акту прийому-передачі прав вимоги, підписаного ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк», до останнього не перейшли права вимоги до відповідача за кредитним та іпотечним договорами.

Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотеко держатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

В п.4.3 іпотечного договору №33/237/Н/З-06 відсутнє застереження про те, що звернення стягнення на спірну квартиру допускається шляхом визнання за іпотекодержателем права власності на цей об'єкт нерухомого майна (а.с. 16).

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді