Справа № 703/2298/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2016 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Манька М.В.

при секретарі Пшенишній А.І.

з участю адвоката ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Смілянського управління державної казначейської служби України Черкаської області про відшкодування матеріальної шкоди, повязаної з витратами на правову допомогу, завданої протиправними рішеннями та діями державного органу Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом і просить стягнути із Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області матеріальну шкоду в розмірі 20 000,00 грн., що повязана з витратами для забезпечення правової допомоги, повязаної з написанням скарг на протиправні дії державного виконавця, що полягають у відмові у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом у адміністративній справі № 711/5996/15-а, та розглядами цих скарг у судах.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 01 листопада 2015 року ним було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_1, відповідно до якого адвокат ОСОБА_1, захищаючи інтереси позивача, подавав до Придніпровського районного суду м. Черкаси скарги на дії державного виконавця та приймав участь у судових засіданнях при їх розгляді, за що позивач сплатив адвокату ОСОБА_1 згідно з вищевказаним договором 20 000,00 грн.

Ухвалами Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2015 року та 26 січня 2016 року визнані неправомірними та скасовані постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження від 17 листопада 2015 року та 03 грудня 2015 року, тому позивач вважає, що витратами на забезпечення правової допомоги при розгляді судом скарг на протиправні дії державного виконавця йому спричинена матеріальна шкода в розмірі 20 000,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, понесені позивачем в межах підготовки даного позову та розгляду цієї справи в розмірі 6 960,00 грн.

Представник відповідача - Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області - проти позову категорично заперечує, посилаючись на правомірність винесення державним виконавцем постанов про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Представник відповідача - Смілянського управління державної казначейської служби України Черкаської області - в судове засідання не зявився, але надіслав суду письмове клопотання, в якому просить суд винести справедливе рішення без його участі.

Позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

17 листопада 2015 року головний державний виконавець Смілянського міського відділу ДВС виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим на виконання рішення суду у справі № 2-а/711/171/15. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2015 року дана постанова визнана неправомірною та скасована.

03 грудня 2015 року головний державний виконавець Смілянського міського відділу ДВС виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження у справі № 2-а/711/171/15. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2016 року дана постанова визнана неправомірною та скасована.

Згідно з договором про надання правової допомоги від 01 листопада 2015 року, укладеним адвокатом ОСОБА_1 та громадянином ОСОБА_3, адвокат зобовязується надати клієнту правову допомогу, клієнт, в свою чергу, зобовязується оплатити адвокату вартість цих послуг, яка визначена сторонами цього договору в розмірі 20 000,00 грн.

Статтею 1174 ЦК України, на яку посилається позивач, передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

У розумінні Цивільного кодексу України шкода включає до свого складу майнову і моральну шкоду, про збитки мова йде при порушенні лише майнової сфери потерпілої особи. Відповідно, збитки є майновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, що відшкодовується у випадках завдання майнової шкоди. Тобто, поняття «шкода» законодавець застосовує при завданні знецінення майнових і немайнових благ, а збитки лише при завданні майнових втрат.

Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК збитками є не лише втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а й доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто, межі обовязку відшкодувати шкоду визначаються розміром цієї шкоди. Отже, особа, яка завдала шкоду, повинна надати та відновити потерпілому ті блага, які він втратив внаслідок протиправної поведінки завдавача шкоди.

Відповідно до ст.79 ЦПК України витрати на правову допомогу входять до складу судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Отже, заявлена до стягнення сума витрат на оплату юридичних послуг не є шкодою (збитками), оскільки такі витрати не мають обов'язкового характеру та необхідних ознак збитків відповідно до чинного законодавства, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному зв'язку з неналежним здійсненням відповідачем своїх повноважень.

Крім цього, ст. 1174 ЦК України характеризується певною особливою умовою, яка передбачає завдання шкоди фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень.

А витрати, які просить стягнути позивач, - це понесені ним витрати у зв'язку з судовим розглядом скарг, розмір їх визначений позивачем та адвокатом, і не перебуває в безпосередньому причинному звязку з неналежним виконанням посадовою особою своїх повноважень.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму ВГС України №7 від 21 лютого 2013 року витрати на правову допомогу не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися під виглядом збитків.

Отже, витрати на правову допомогу не є шкодою (збитками) в розумінні ст.ст. 22, 1174 ЦК України, дані витрати є судовими витратами, повязаними з розглядом справи судом, тому вони не можуть стягуватися під виглядом шкоди(збитків).

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази про кількість годин, які затрачено адвокатом для надання правової допомоги, стороною позивача не надано суду розрахунок витрат часу, затраченого адвокатом на правову допомогу, яка визначена ним в розмірі 20 000,00 грн., тому навіть за наявності правових підстав у суда відсутні підстави для відшкодування витрат на правову допомогу.

У відповідності з ст. 88 ЦПК України витрати на правову допомогу, понесені позивачем в межах підготовки даного позову та розгляду цієї справи в розмірі 6 960,00 грн., відшкодуванню не підлягають.

На підставі наведеного, ст.ст. 22, 1174 Цивільного кодексу України, та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_3 до Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, Смілянського управління державної казначейської служби України Черкаської області про відшкодування матеріальної шкоди, повязаної з витратами на правову допомогу, завданої протиправними рішеннями та діями державного органу Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Головуючий: М.В.Манько