Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2558/15-ц
Провадження №: 2/332/19/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2016 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Андрюшиної Л.А. за участю секретаря Ковтуна В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства

«УкрСиббанк»

до ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за кредитним

договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту з Правилами №0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті у сумі 49000,00 доларів США, а відповідач ОСОБА_1 зобовязалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 21 вересня 2023 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 16,00% річних. Погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно з п.1.2.10 кредитного договору відбувається з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти. Додатковою угодою № 1 від 26 грудня 2009 року до вищевказаного договору сторони домовились перенести щомісячний строк сплати процентів, який повинен відбуватися з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти. Для забезпечення виконання зобовязань відповідача ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту з Правилами №0 від 22 вересня 2008 року було укладено наступні договори поруки: між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 за № 230010 від 22 вересня 2008 року; між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 за № 230011 від 22 вересня 2008 року. Відповідно до пункту 1.4 вищевказаних договорів поруки передбачено, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобовязань по кредитному договору. Згідно з пунктом 1.3 договору поруки поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обсязі, що і позичальник, а саме: за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи,пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязань в повному обсязі. Позивач виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі, а відповідач ОСОБА_1 всупереч умовам кредитного договору не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе зобовязання. Пунктом 4.1 Правил споживчого кредитування визначено, що за порушення відповідачем термінів погашення будь-яких грошових зобовязань, передбачених кредитним договором, зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, позивач має право вимагати від відповідача додатково сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Станом на 04.06.2015 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 по поверненню кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом становить 36590 доларів США 61 цент та пеня у розмірі 27373,51грн., з яких: 31294,90доларів США- заборгованість за простроченим кредитом; 5295,71доларів США заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 10783,21грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 16590,30грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. 29 березня 2015 року відповідачам було направлено вимоги про погашення простроченої заборгованості, що підтверджується списками згрупованих рекомендованих відправлень та повідомленням про вручення поштового відправлення, однак відповідачі свої зобовязання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним не виконали, у зв»язку з чим у банка виникло право на звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідачів всієї суми заборгованості по кредитному договору. Просять стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 36590,61доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 27373,51грн., а також стягнути з відповідачів судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Представник позивача ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Пояснення суду в обґрунтування позовних вимог надав аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, а також зазначив, що на час укладення з відповідачем ОСОБА_1 договору про надання споживчого кредиту з Правилами, діяла редакція Правил споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк», що затверджена Продуктово-тарифним комітетом на підставі протоколу № 243 від 21.08.2008 року. Ці Правила викладені на сайті банку і є загальнодоступними для ознайомлення. Позичальник під час укладення договору про надання споживчого кредиту був ознайомлений з цими Правилами, які є невід»ємною частиною цього договору.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання на неодноразові виклики не зявилися і від них не надійшло повідомлення про причини неявки. Про день та час розгляду справи відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були повідомлені шляхом направлення на їх адреси рекомендованих листів з судовими повістками, але всі конверти були повернуті до суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання». Положеннями ч.5 ст. 74 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців,- за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Порядок вручення судових повісток регламентовано статтею 76 ЦПК України, зокрема, згідно ч.3 ст. 76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім»ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. Судові повістки на адресу відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зв»язку з тим, що вони тривалий період часу не були виявлені в місці проживання, були вручені МКП «Основаніє» як житлово-експлуатаційній організації, яка також засвідчила відсутність цих осіб за місцем їх проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку. Таким чином, враховуючи, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважаються такими, що своєчасно та належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи в установленому законом порядку, але до суду не з»вилися та причини своєї неявки не повідомили, суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився. Про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку через свого представника, відповідно до вимог ч. 5 ст. 76 ЦПК України, згідно до якої, вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та в обґрунтування надав суду пояснення, аналогічні тим, що викладені в письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи та додаткових пояснень до письмових заперечень(а.с.216-219 т.1; 51-55 т.2).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 та дослідивши матеріали справи і оцінивши надані сторонами докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

ПАТ «УкрСиббанк» включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджується витягом з ЄДР(а.с.65-76). Національним банком України 2 грудня 2001 року АКІБ «УкрСиббанк», зареєстрованому НБУ 28 жовтня 1991 року за номером 57 видана банківська ліцензія № 75 на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»(а.с.77), а також наданий дозвіл № 75-2 на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» згідно з додатком до цього дозволу(а.с.78-80).

У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобовязується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти .

Відповідно до договору про надання споживчого кредиту з Правилами № 0 від 22 вересня 2008 року встановлено, що між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк»(який на теперішній час змінив найменування на ОСОБА_4 акціонерне товариство «УкрСиббанк») і відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого сторонами були прийняті на себе взаємні зобов'язання, а саме: кредитор надав позичальникові кредит в іноземній валюті у сумі 49000,00 доларів США 00 центів. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 237699,00грн. за курсом НБУ на день укладання договору. Кредит надається у формі кредитної лінії та надання кредиту здійснюється у наступний термін: «22» вересня 2008 року. За користування кредитними коштами процентна ставка встановлюється у розмірі 16,00% річних. В той самий час, позичальник, підписуючи цей договір, погоджується з викладеною у Правилах(договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкСиббанк», затверджених рішенням Продуктово-тарифного комітету АКІБ «УкрСиббанк» (Протокол № 243 від 21.08.2008р.) із усіма змінами і доповненнями пропозицією Банку надати позичальнику споживчий кредит, на умовах, встановлених у цьому договорі та Правилах. Правила після підписання сторонами договору, стають його невід»ємною частиною. Підписуючи договір, сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами договору, які викладені в цьому договорі та Правилах. Підписи сторін під цим договором вважаються одночасно підписами під Правилами, при цьому після підписання сторонами цього договору, Правила не підлягають додатковому підписанню сторонами та вступають в силу для сторін одночасно із підписанням цього договору(а.с.6-25). 26.12.2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 була укладена додаткова угода № 1 до вищевказаного договору про надання споживчого кредиту з Правилами, відповідно до якої п. 1.1. договору стосовно сплати процентів викладеній в наступній редакції: строк сплати процентів з 01 по 25 (включно) число кожного місяця, наступного за тим, за який банком були нараховані такі проценти(а.с.26-29).

Згідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору, як зазначено у ст. 628 ЦК України, становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України. Як встановлено судом, договір, що укладений між позивачем та відповідачем ОСОБА_1, складається з договору про надання споживчого кредиту та Правил (договірні умови)споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк», затверджених Продуктово-тарифним комітетом АКІБ «УкрСиббанк»(Протокол № 243 від 21.08.2008 року. Відповідач ОСОБА_1 погодилась з тим, що Правила, після підписання сторонами договору, стають його невід»ємною частиною та підписуючи договір підтвердила, що досягнуто згоди за усіма істотними умовами договору, які викладені в ньому та Правилах.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Судом встановлено, що 22 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 саме в письмовій формі був укладений договір про надання споживчого кредиту з Правилами № 0. Відповідач ОСОБА_1 висловила свою згоду на укладання договору саме в такій формі та погодилась з тим, що Правила після підписання сторонами договору, стають його невід»ємною частиною та що підписи сторін під цим договором вважаються одночасно підписами під Правилами, при цьому після підписання сторонами цього договору, Правила не підлягають додатковому підписанню сторонами і вступають в силу для сторін одночасно із підписанням цього договору. Таким чином, на підставі наданих письмових доказів судом встановлено, що між сторонами був укладений договір, відповідно до умов якого, сторонами були прийняті на себе взаємні права та обовязки. Разом з тим факт укладання договору в судовому засіданні не оспорювався.

В забезпечення виконання зобовязань за укладеним між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 договором про надання споживчого кредиту, були укладені: договір поруки № 230010 від 22 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2; договір поруки № 230011 від 22 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3. Згідно п.1.1.вказаних договорів поручителі зобовязались перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_1 усіх її зобовязань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 0 від 22 вересня 2008 року, укладеного між кредитором та боржником, існуючих в теперішній час, і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Разом з тим, зі змісту договорів поруки вбачається, що поручителям були добре відомі усі умови вищезазначеного основного договору, зокрема: сума основного договору-49000,00доларів США, що дорівнює 237699,00грн за курсом НБУ на день укладення основного договору; процентна ставка -16% річних, якщо згідно умов основного договору не буде встановлено іншу процентну ставку; термін виконання основного зобовязання -21 вересня 2023 року, якщо згідно умов основного договору не буде застосовано інші терміни виконання такого зобовязання; інші умови основного договору(п.1.2). Відповідно до п.1.3 поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною(п.1.4 договорів поруки). У випадку зміни основного договору поручитель, підписанням цього договору, підтверджує свою згоду на здійснення таких змін. Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту договору не потребують додаткового укладення сторонами угод щодо внесення змін. У випадку невиконання боржником своїх зобовязань за основним договором кредитор має право предявити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які останній зобовязаний виконати протягом 10-ти робочих днів з дати відправлення йому такої вимоги(рекомендованим листом) шляхом переказу/перерахування коштів у розмірі визначеному п. 1.3 договору на рахунки, вказані кредитором(п.2.1., п.2.2.)(а.с.30-32,33-35).

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Відповідальність поручителя також передбачена ст. 554 ЦК України, відповідно до якої, у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно наданої позивачем довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № 000 від 22.09.2008 року, укладеним з відповідачем ОСОБА_1, станом на 04.06.2015 року, загальна сума заборгованості за цим кредитним договором складає 36590,61 доларів США, з яких: 31294,90доларів США заборгованість за простроченим кредитом; 5295,71доларів США заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом та пеня у загальному розмірі 27373,51грн., з яких: 10783,21грн.-пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 16590,30грн.-пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом(а.с.36-46). Перевіривши наданий розрахунок заборгованості, суд вважає його правильним та достовірним, а тому не вбачає підстав для неприйняття цього розрахунку до уваги.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. На виконання умов вище зазначеного кредитного договору банком були перераховані грошові кошти у загальному розмірі 49000,00доларів США, що підтверджено наданим позивачем меморіальним ордером № НОМЕР_1 від 22 вересня 2008 року(а.с.184). Позичальник ОСОБА_1 виконувала умови укладеного між банком та нею умови кредитного договору лише до 25.06.2014 року, а в подальшому ухилилася від виконання взятих на себе зобовязань за кредитним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами/з простроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Разом з тим, розділом 6 Правил споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк», затверджених Продуктово-тарифним комітетом АКІБ «УкрСиббанк»(Протокол № 243 від 21.08.2008 року), який є невід»ємною частиною договору про надання споживчого кредиту з Правилами № 0 від 22.09.2008 року, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_1, визначено порядок дострокового повернення кредиту за вимогою банку. Зокрема, п.6.1; п.6.1.2 передбачено, що у випадку настання будь-якої з подій, вказаних у пункті 3.1.2 Правил, банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення. Пунктом 3.1.2 зазначених Правил передбачено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту згідно вимог договору та сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення в порядку, визначеному розділом 6 цих Правил, у разі порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань за договором строком більше ніж на 30 календарних днів, та/або невиконання або прострочення виконання грошових зобовязань позичальника, передбачених договором. Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_1 з 25.06.2014 року повністю припинила виконання своїх зобовязань за кредитним договором, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит.

За порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених договором, зокрема, термінів повернення кредиту(всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступних розмірах, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті(розділ 4 п.4.1 договору з Правилами). Зазначеним пунктом визначено порядок розрахунку пені(а.с.19-20).

З вимог від 24.03.2015 року, надісланих за вих. № 30-11/23674, № 30-11/23673, № 30-11/23672 на адресу відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 вбачається, що відповідачі повідомлялися банком про наявність заборгованості, що виникла станом на 17.03.2015 року у зв»язку з невиконанням позичальником ОСОБА_1 своїх зобовязань за кредитним договором та попереджалися банком про необхідність повного погашення простроченого зобовязання протягом 31 календарного дня з дати одержання повідомлення. Отже, відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було повідомлено, що позичальник ОСОБА_1 свої кредитні зобовязання не виконує, тому їм, як поручителям, було запропоновано погасити виниклу заборгованість за кредитним договором(а.с.54-55,56-57,58-59). Підтвердженням факту відправлення цих вимог рекомендованими листами є списки № 71 та № 75 згрупованих рекомендованих відправлень(листи рекомендовані) та штамп Укрпошти від 26.03.2015 року, що підтверджує факт відправки вимог(а.с.60-61,62-63). Разом з тим, в матеріалах справи мається розписка відповідача ОСОБА_3 про отримання ним 20.04.2015 року надісланої на його адресу вимоги банку(а.с.64).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено і підтверджено належними письмовими доказами той факт, що відповідачка ОСОБА_1 дійсно отримала кредитні кошти у розмірі 49000,00доларів США, але неналежним чином виконувала свої зобовязання за укладеним договором, у зв»язку з чим утворилась заборгованість, а тому у позивача виникло право вимагати задоволення своїх вимог шляхом предявлення позову про дострокове стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту у солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, з ОСОБА_1 та ОСОБА_3, з урахуванням процентів нарахованих за користування кредитом та пені. При цьому, суд оцінює заперечення представника відповідача ОСОБА_3-ОСОБА_6 в тій частині, що позивачем в порушення вимог абз. 6 ч.10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», позов подано до суду до спливу 60 календарних днів з дня отримання відповідачем ОСОБА_3 вимоги банку, яку він отримав 20.04.2015 року, так як позов датований 05 червня 2015 року, чим істотно звужені права поручителя за кредитним договором, та не може взяти їх до уваги, оскільки позов надійшов до суду 22.06.2015 року. Крім того, з часу отримання вимоги банку і по теперішній час відповідачем ОСОБА_3 не було вжито заходів щодо виконання отриманої ним вимоги банку, а тому ця обставина сама по собі не може бути підставою для відмови у задоволені позову. Разом з тим, представник відповідача, незважаючи на те, що він має повноваження на представництво інтересів лише одного відповідача ОСОБА_3, в своїх запереченнях посилається на порушення законних прав всіх відповідачів, зокрема і відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі стосовно всіх відповідачів. Але, суд звертає увагу, що відповідно до вимог ч.1,3 ст. 32 ЦПК України позов може бути предявлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Співучасники можуть доручити вести справу одному із співучасників, якщо він має повну цивільну процесуальну дієздатність. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 доручали представнику відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 вести справу у їх інтересах. Факт отримання кредитних коштів, як було зазначено вище, підтверджений меморіальним ордером та не спростований відповідачем ОСОБА_1, як позичальником та її дії щодо сплати кредитних коштів на виконання умов кредитного договору у строк до 25.06.2014 року також свідчать про визнання нею факту отримання кредитних коштів та спростовують заперечення представника відповідача щодо відсутності доказів видачі кредитних коштів позичальнику. Посилання представника відповідача ОСОБА_6 щодо безпідставності позову банку стосовно вимог на майбутнє, оскільки строк дії спірного кредитного договору закінчується лише 21.09.2023 року також не заслуговують уваги, оскільки право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому передбачено ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умовами кредитного договору, за умови прострочення повернення чергової частини позики, про що також зазначено вище у рішенні суду. Посилання представника відповідача у наданих суду запереченнях щодо неправильно проведених розрахунків заборгованості також не знайшли свого підтвердження, оскільки перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором укладеним з позичальником ОСОБА_1, суд вважає його правильним та достовірним також як і розрахунок пені, який здійснений у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, а тому не вбачає підстав для неприйняття цього розрахунку до уваги. Оскільки суд прийшов до переконання про необхідність взяти до уваги розрахунок позивача, розрахунок заборгованості наведений представником відповідача у письмових запереченнях до уваги не береться. Щодо безпідставного, на думку представника відповідача, солідарного стягнення суми заборгованості за кредитним договором з позичальника та поручителів, суд враховує норми статті 543 ЦК України відповідно до яких, у разі солідарного обовязку боржників(солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У своєму позові ПАТ «УкрСиббанк» просить стягнути виниклу заборгованість з усіх солідарних боржників разом. При цьому, позивач не ставить питання щодо солідарного стягнення виниклої заборгованості з поручителів, порука яких врегульована окремими договорами поруки, а керуючись своїм правом, передбаченим ст. 543 ЦК України, на свій розсуд предявив вимогу до боржника й кожного з поручителів разом в одному позові щодо солідарного стягнення заборгованості з позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2, з позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_3, що не суперечить вимогам діючого цивільного законодавства.

На підставі вище викладеного та аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів на користь позивача також підлягає стягненню сума судового збору у загальному розмірі 3654,00грн. сплачена позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Керуючись ст.ст. 525,526,543,553,554,625,627-629,638,639,1050,1054 ЦК України, ст. ст. 10,11, 60,88, 209,212,213-215,218 ЦПК України , суд , -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту з Правилами № 0 від 22 вересня 2008 року у загальному розмірі 36590,61 доларів США(тридцять шість тисяч пятсот девяносто доларів США 61 цент) та пеню у розмірі 27373,51грн.(двадцять сім тисяч триста сімдесят три грн. 51 копійка).

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту з Правилами № 0 від 22 вересня 2008 року у загальному розмірі 36590,61 доларів США(тридцять шість тисяч пятсот девяносто доларів США 61 цент) та пеню у розмірі 27373,51грн.(двадцять сім тисяч триста сімдесят три грн. 51 копійка).

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 1218,00грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять грн.) з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Андрюшина Л.А.