АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Пікуль А.А., Соколової В.В.

секретар: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою Гриня Костянтина Андрійовича в інтересах Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/3490/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Чех Н.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі по тексту - ПАТ «Акцент-Банк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Не погодившись із таким рішенням суду Гринь К.А. в інтересах ПАТ «Акцент-Банк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки в матеріалах справи наявна заява від 26 травня 2008 року про отримання кредиту, яка містить всі істотні умови договору кредиту та підписана власноручно ОСОБА_2, що свідчить про укладення договору кредиту. Також вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на правовий висновок Верховного Суду України у справі №6-16цс15, оскільки укладений між банком та ОСОБА_2 кредитний договір є договором приєднання.

В суді апеляційної інстанції Діденко М.В. в інтересах ПАТ «Акцент-Банк» апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з наведених в ній підстав.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 травня 2008 року між ЗАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Акцент-Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № АВ24RX03220159 шляхом підписання заяви позичальника, в якій зазначено, що вона разом з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір.

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2 493,26 грн. зі сплатою процентів у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном погашення кредиту до 26 листопада 2009 року (а.с.6).

В заяві міститься інформація про те, що ОСОБА_2 ознайомився з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та тарифами банку, та погодився з ними. Також ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання споживчого кредиту фізичним та тарифами складає між ним та банком договір, про що свідчить його підпис у заяві (а.с.6, зворот).

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 не виконує свої зобов'язання, ПАТ «Акцент-Банк» у вересні 2015 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №АВ24RX03220159 від 26 травня 2008 року, яка відповідно до наданих позивачем розрахунків станом на 21 вересня 2015 року становить 50 074,09 грн., яка включає в себе 2 483,88 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 253,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 638,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 52 047,30 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2 360,67 грн. - штраф (процентна складова), за виключенням суми у розмірі 9 209,40 грн. яка була стягнута з відповідача рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 листопада 2013 року (а.с.5).

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки судом було неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Розглядаючи вимоги ПАТ «Акцент-Банк», суд не звернув увагу на те, що частина вимог, що були заявлені позивачем вже були предметом судового розгляду.

Так, відповідно до позовної заяви ПАТ «Акцент-Банк» просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором станом на 21 вересня 2015 року: 50 074,09 грн., яка включає в себе 2 483,88 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 253,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 638,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 52 047,30 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2 360,67 грн. - штраф (процентна складова), за виключенням суми у розмірі 9 209,40 грн. яка була стягнута з відповідача заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 листопада 2013 року.

При цьому, відповідно до наданих позивачем розрахунків, заборгованість по тілу кредиту, процентами та комісією була обрахована позивачем за період з 26 травня 2008 року по 27 листопада 2009 року, заборгованість по неустойці - з 26 липня 2008 року по 21 вересня 2015 року (а. с. 5).

Разом з тим, заочним рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 листопада 2013 року, копія якого додана до позовної заяви, вже було вирішено вимоги ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості за кредитним договором №АВ24RX03220159 станом на 17 квітня 2013 року, а саме, було стягнуто заборгованість по тілу кредиту в сумі 2483,88 грн., заборгованість по процентам в сумі 253,64 грн., заборгованість по комісії в сумі 1 638,00 грн. та неустойку в сумі 2483,88 грн. При цьому, визначаючи розмір пені, суд застосував положення ст.551 ЦК України. Вказане рішення набрало законної сили (а.с.3-4).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Отже, враховуючи, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 листопада 2013 року вже вирішено вимоги ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №АВ24RX03220159 за період з 26 травня 2008 року по 17 квітня 2013 року, провадження у справі в цій частині підлягало закриттю, а розгляду підлягали лише вимоги ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення неустойки за прострочення виконання зобов'язань за період з 17 квітня 2013 року по 21 вересня 2015 року.

Відповідно до положень п. 5.4. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. п. 5.1., 5.2., 5.3. цих умов здійснюється протягом трьох років з дня коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане позичальником.

Згідно з умовами кредитного договору №АВ24RX03220159 від 26 травня 2008 року заборгованість за договором мала бути погашена в повному обсязі до 26 листопада 2009 року.

Відтак, трирічний строк для нарахування неустойки, визначений п. 5.4. Умов надання споживчого кредиту, закінчився 26 листопада 2012 року.

Відповідно, ПАТ «Акцент-Банк» не мало права нараховувати неустойку, починаючи з вказаної дати, вимоги про стягнення неустойки за період з 17 квітня 2013 року по 21 вересня 2015 року, є безпідставними.

В свою чергу, суд першої інстанції при ухваленні рішення виходив з того, що ПАТ «Акцент-Банк» не доведено наявності укладеного між сторонами договору, тим самим порушив правило, установлене ч. 3 ст. 61 ЦПК України щодо преюдиційного значення рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, оскільки вказані обставини були установлені заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 листопада 2013 року.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Таким чином, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі в частині вирішення позовних вимог ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №АВ24RX03220159 за період з 26 травня 2008 року по 17 квітня 2013 року, а в частині вирішення позовних вимог ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення з ОСОБА_2 неустойки за період з 17 квітня 2013 року по 21 вересня 2015 року - із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 310, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Гриня Костянтина Андрійовича в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №АВ24RX03220159: тіла кредиту, процентів, комісії та неустойки за період з 26 травня 2008 року по 17 квітня 2013 року закрити.

В частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за кредитним договором №АВ24RX03220159 від 26 травня 2008 року за період з 17 квітня 2013 року по 21 вересня 2015 року ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: А.А. Пікуль

В.В.Соколова