Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/4200/14-ц Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р. А.
Категорія 2 Доповідач Галацевич О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Матюшенка І.В., Широкової Л.В.,

з участю секретаря судового засідання Мишаковської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частку майна,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17 грудня 2014 року,

встановила:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнень від 17 грудня 2014 року (а.с. 31), просила визнати спільним сумісним майном її та ОСОБА_6 гараж №6 у гаражному кооперативі «Космонавт» у місті Житомирі та визнати за нею право власності на ? його частку. В обґрунтування позову вказала, що гараж побудований нею та ОСОБА_6 під час проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, а тому таке майно, відповідно до ст. 74 СК України, є їх спільною сумісною власністю.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17 грудня 2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1

На його думку, суд дійшов помилкового висновку, що спірний гараж побудований ОСОБА_1 та його батьком ОСОБА_6, оскільки вказане майно придбано ним у 2004 році та подаровано останньому у 2007 році. На підтвердження цих обставин він надав відповідні докази, які суд залишив без уваги. Крім цього вказав, що суд, застосовуючи при вирішенні спору норми спадкового права, не визначився з колом спадкоємців ОСОБА_6 та не правильно визначив їх частки у спірному майні.

Заслухавши доводи осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з 01 січня 2001 року по день смерті ОСОБА_6 - 03 липня 2012 року, проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. Зазначені обставини встановлені рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 14 листопада 2012 року (а.с.9).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 827 від 25.10.2007 року «Про оформлення права власності на обєкти нерухомого майна» та дадатку № 1 до нього ОСОБА_6 надано право на оформлення права власності на спірне майно (а.с. 81-91). 30.10.2007 року ОСОБА_6 отримав свідоцтво про право власності на гараж № 6 в гаражному кооперативі «Космонавт» по вулиці Космонавтів, 1 у місті Житомирі, а 19.11.2007 року здійснив його державну реєстрацію (а.с.7,8).

Право на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, регулюється ст. 74 СК України, яка передбачає, що майно, набуте чоловіком та жінкою за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На таке майно поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сімї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

У звязку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сімєю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що спірний гараж побудований ОСОБА_1 і ОСОБА_6 та є їх спільним майном. Водночас, суд застосував до спірних правовідносин норми спадкового права, зазначивши, що позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка, а тому має право на ? частку спірного майна.

Проте, обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці, тобто спільних трудових зусиль чи спільних доходів ОСОБА_6 та ОСОБА_1, якими остання обґрунтовувала свої позовні вимоги, нею, у відповідності до ст. 60 ЦПК України, не доведені, і суд таких під час розгляду справи не встановив.

Таким чином, не встановивши обставини, які мають значення для справи, та неправильно застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального права, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Обставини, якими позивач обґрунтовувала свої позовні вимоги, спростовуються наданими відповідачем ОСОБА_2 доказами, яким суд першої інстанції не дав належної оцінки.

Так, відповідно до наявного у матеріалах справи договору дарування від 18 листопада 2007 року ОСОБА_2 подарував своєму батькові ОСОБА_6 гараж № 6 в гаражному кооперативі «Космонавт» по вулиці Космонавтів, 1 у місті Житомирі (а.с.33). Наданою ОСОБА_2 суду першої інстанції копією рішення Корольовського районного суду м.Житомира встановлено, що вказаний гараж належав йому відповідно до договору купівлі-продажу від 17.05.2005 року. Він добудував його восени 2005 року та підняв покрівлю гаража на висоту 0,3 м. За цим рішенням, з нього, як власника спірного гаража, було стягнуто шкоду на користь власника сусіднього гаража у звязку з підтопленням майна останнього (а.с. 34).

Факт набуття спірного гаражу № 6 в гаражному кооперативі «Космонавт» по вулиці Космонавтів, 1 у місті Житомирі ОСОБА_2 також підтверджується оглянутою в суді апеляційної інстанції копією договору купівлі-продажу спірного гаража від 17.05.2004 та інформацією гаражного кооперативу «Космонавт», відповідно до якої ОСОБА_2 придбав 17.05.2004 металевий гараж, який у подальшому було знято та на його місці зведено капітальний гараж, який 18.07.2007 був подарований ним батькові ОСОБА_6 (а.с. 104).

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що право власності у ОСОБА_6 на спірний гараж виникло на підставі прийняття в дар від свого сина ОСОБА_2, а тому реєстрація права власності на вказане майно під час проживання однією сімєю чоловіка та жінки не дає підстав для набуття ОСОБА_1 права на ? його частку в порядку ст. 74 СК України.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17 грудня 2014 року скасувати, ухваливши нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання гаража №6 в гаражному кооперативі «Космонавт» по вул.Космонавтів,1 в місті Житомирі спільною власністю її та ОСОБА_6 та визнання за нею права на ? частину цього майна.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: