Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/5999/14-ц головуючий у 1 інстанції Дмитрієва М.М.
провадження № 22-ц /778/100/16 суддя-доповідач Панкеєв О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухаря С.В., Панкеєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 16 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя, про поділ спадкового житлового будинку в натурі та вселення,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 звернулася до з позовом до ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району м. Запоріжжя, про поділ спадкового житлового будинку в натурі та вселення.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, який був батьком її сина - ОСОБА_3. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складалася з житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.11.2013 року ОСОБА_3 є власником ? частки зазначеного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Інша ? частка житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 належить відповідачу ОСОБА_4, яка перешкоджає заселитися ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_3, та не бажає вирішувати в добровільному порядку питання поділу зазначеного житлового будинку в натурі.

Позивач просила суд поділити житловий будинок, загальною площею 84,4 кв., який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 виділивши ОСОБА_3 в натурі квартиру 1 по основній частині житлового будинку літ. А приміщення 1-7, площею 10,1 кв.м., приміщення 1-8, площею 17 кв.м., частина приміщення 1-6, площею 3,2 кв.м. і частина приміщення 1-9, площею 3,9 кв.м загальною площею 34,2 суму 29 565 гривень із надвірними побудовами: Літня кухня літ «Б» - 13 406 грн.; Сарай літ «б» - 2 901 грн.; Вбиральня літ «Д»-1 058 грн.; Навіс літ «З» -753 грн.; Сарай літ «К» -646 грн.; Навіс літ «Л» -1 380 грн.; Погріб із шийкою літ «пд.» -2 002 грн.; Частина паркану літ №6 1 850 грн.; Частина воріт літ №5 - 455 грн.; Частина замощення літ «І» -2 026 грн.; Частина воріт літ №2 -386 грн.; Частина зливної ями №7 - 698,50 грн. Частина водопроводу літ №3 -78,50 грн.; Паркан літ №1-581 грн.; Частина калитки літ №8 -177,50 грн. Паркан літ №9 -3 603 грн., на суму 3 2002 гривень, а всього будівель та споруд на суму 61 567 грн., здійснивши переобладнання згідно з експертним висновком та усунути перешкоди в користуванні житловим будинком, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у вказаний будинок, судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 16 вересня 2015 рокупозов задоволено частково.

Усунуто перешкоди в користуванні житловим будинком, вселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 243,60 грн..

Не погоджуючись із зазначеним рішення суду ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити та позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається із матерів справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить кожному по ? частці житлового будинку АДРЕСА_1.

Для визначення можливих варіантів поділу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 згідно часток співвласників була призначена та проведена судова будівельно-технічна експертиза.

Згідно Висновку експерта № 2059 від 15.04.2015 року на розгляд суду запропоновано два варіанти розподілу житлового будинку АДРЕСА_1 з максимальним наближенням до часток співвласників та з розрахунком грошової компенсації. Виходячи з висновку експерта, будинок можна розділити за 2-ма варіантами, здійснивши переобладнання відповідно до норм ДБН та отриманням на виконання будівельних робіт дозволу інспекції державного архітектурного контролю, на підставі затвердженої у встановленому порядку проектної документації (а.с.175)

З урахуванням другого варіанту розподілу (варіант 1 викладений в висновку експерта) істотна відмінність між варіантами полягає в наступному. Згідно другого варіанту після розподілу співвласник 1 квартири 1 буде мати вхід до будинку безпосередньо з двору, що є незручним для користування, а у першому варіанті розподілу будинку, співвласник 1 квартири 1 буде мати вхід до квартири з задньої частини дому з боку сусідів, що € не зручним для користування, тому що там дуже вузький прохід, що ускладнює занесення крупно габаритних речей. Згідно другого варіанту у співвласника 1 квартири 1 в житловій кімнаті є 4 вікна, а в квартирі 2 співвласника 2 в житловій кімнаті 1-2 вікна. Згідно другого варіанту розподілу співвласнику 1 квартири 1 передається літня кухня Б, де знаходиться котел опалення, і для цього власнику потрібно буде робити зміну проекту опалювальної системи, що коштує 500 грн., в той же час співвласнику 2 квартири 2 потрібно буде замовляти повністю газовий проект що коштує 9000 грн. Крім того, у співвласника квартири 1 газовий котел буде знаходитись у літній кухні, що є безпечним для неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, тому що немає прямого доступу до газового опалення. Водночас в квартирі 2 газовий котел доведеться встановлювати в прибудовах до будинку і дитина буде мати прямий доступ до нього, що є небезпечним для її життя і здоров'я. Згідно другого варіанту співвласнику 1 квартири 1 передається 34,2 кв.м основної частині житлового будинку вартістю 29565,00 грн., а співвласнику 2 квартири 2 всього - 15,1 кв.м. основної частині житлового будинку вартістю 13053,00 грн. При цьому вся основна частина житлового будинку становить 70,2 кв.м. При розподілі у малолітнього ОСОБА_3 має бути не менше ? основної частини житлового будинку, а передання йому 15,1 кв.м., порушує його права. В разі передання квартири 1 неповнолітньому ОСОБА_3 згідно другого-варіанту вікна співвласника квартири 1 виходять безпосередньо на вулицю, що дає можливістьконтролювати дитину матір'ю, коли він буде знаходитись на вулиці. (а.с.166-175)

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції послався на те, що Позивач у позові не ставить питання про зміну часток співвласників, та про виплату відповідачу відповідної грошової компенсації, а також на не надав належним чином оформлені рішення виконкому та дозволи відповідних органів на переобладнання та облаштування у квартирах окремих систем водопостачання, електропостачання, газового опалення.

В той же час вимоги про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом вселення підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги проте, що суд ухилився від поділу будинку та не взяв до уваги проте, що перепланування жилого будинку не передбачають втручання в несучі конструкції та системи загального користування, та не потребують документів , що дають право на їх виконання не приймаються колегією виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.

Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

Виходячи з положень ст.ст. 183, 364, 370 ЦК України, виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній зі сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Згідно зі ст. 152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, проводиться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради.

За роз'ясненнями п.п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст. 152 ЖК УРСР). Якщо сторона оспорює рішення виконкому щодо дозволу на переобладнання та перепланування і воно є необґрунтованим, суд може не погодитись з ним, мотивуючи це в рішенні.

Отже, згода органу державної влади на заплановані переобладнання та перепланування згідно з висновком експертизи повинні бути отримані до ухвалення рішення суду, а не після його ухвалення, оскільки така згода є однією з умов для вирішення та задоволення позову про поділ будинку в натурі.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

За положеннями ч.3 ст.10, ч.ч. 1,2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із висновку експертизи обидва запропоновані експертом варіанти розподілу передбачають проведення переобладнань шляхом переносу двірних пройомів, переобладнанням квартир ситем електро -, газо -, водопостачання та опалювання, відповідно до норм ДБН та отриманням на виконання будівельних робіт дозволу інспекції державного архітектурного контролю, на підставі затвердженої у встановленому порядку проектної документації (а.с.175)

Отже твердження особи, що подала апеляційну скаргу про відсутність втручання в несучі конструкції та системи загального користування, та що переобладнання не потребують дозвільних документів не тільки не підтверджено з посиланням на докази, а і не відповідає висновку експерта № 2059 від 15.04.2015 року (а.с.166-175)

За положеннями ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване не правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги проте, що спірна компенсація є незначною складає 03 гривні 50 копійок не зовсім відповідають висновку експертизи, оскільки з урахуванням ринкової вартості та відповідно корегуючого коефіцієнту грошова компенсація складає 29 гривень 10 копійок (а.с.173), проте такий довід не призводить до неправильного вирішення справи, оскільки позивач не надає належним чином оформлені рішення виконкому та дозволи відповідних органів на переобладнання та облаштування у квартирах окремих систем водопостачання, електропостачання, газового опалення.

Оскільки судом по суті правильно вирішена справа, та твердження позивача не знайшли свого підтвердження, відмова у задоволенні позову є по суті правильною та відповідає обставинам справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія судів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про про задоволення позову, як про це вимагає позивач.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 16 вересня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: