Справа № 2/593/225/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2016 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бережанах позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3, посилаючись на те, що згідно рішення Бережанського районного суду від 5 серпня 1993 року йому належить 24/100 житлого будинку, що знаходиться в м. Бережани, вул. Крушельницької, 26 та хоч рішенням Бережанської міської ради від 15 червня 1994 року йому було виділено у постійне користування земельну ділянку площею 267 м , у тимчасове користування -164 м та 143 м - у спільне з ОСОБА_4 користування, однак між ним та ОСОБА_4, якій належить 26/100 зазначеного будинковолодіння, не було встановлено порядку користування зазначеною земельною ділянкою та не було визначено її меж, а тому за відсутності згоди відповідачки на порядок користування земельною ділянкою він немає можливості її приватизувати, звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити порядок користування земельною ділянкою для можливості проведення її приватизації.

В судовому засіданні представник позивача заявлені ОСОБА_3 вимоги, викладені у позові, підтримав, суду пояснив, що позивач ОСОБА_3 більше двадцяти років добросовісно, відкрито та безперервно користується земельною ділянкою площею 502, 5 м та зацікавлений у набутті права власності на неї, однак він немає можливості реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки, на якій розміщена частина його будинку, оскільки між ним та відповідачкою ОСОБА_4, яка також являється співвласником зазначеного будинковолодіння, не достягнуто згоди щодо порядку користування зазначеною прибудинковою територією, просив позов задоволити та встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до варіанту № 2, запропонованого у висновку судової земельно-технічної експертизи № 7652 від 30 листопада 2015 року.

Третя особа - представник Бережанської міської ради ОСОБА_2 заперечень щодо задоволення позову немає, пояснила, що згідно рішення Бережанської міської ради від 15 червня 1994 року позивачу було виділено у постійне користування земельну діялянку площею 267 м2 , у тимчасове користування - 164 м2 та 143 м2 - у спільне з ОСОБА_4 користування. Позивач понад двадцять років користується зазначеною земельною ділянкою і має право на її приватизацію, однак без визначення меж, які мали бути погоджені із відповідачкою, як співвласником будинку, він не має можливості скористатися своїм право на приватизацію земельної ділянки.

Відповідачка в судове засідання повторно не заявилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника Бережанської міської ради, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. З Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку, що знаходиться в місті Бережани Тернопільської області, на вул. Крушельницької, 26. Позивачу ОСОБА_3 належить 24/100 його ідеальних долей, а відповідачці ОСОБА_4 - 26/100.

Вищевказаний факт підтверджується рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 05 серпня 1993 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що був виданий Бережанським обласним комунальним міжрайонним бюро технічної інвентаризації 25 грудня 2006 року.

Судом також встановлено, що рішенням Бережанської міської ради народних депутатів від 15 червня 1994 року затверджено варіант розподілу земельної ділянки по вул. Крушельницької, 26, згідно з яким ОСОБА_4 надано у постійне користування земельну ділянку площею 190 кв.м. та 165кв.м. у тимчасове користування терміном два роки; позивачу ОСОБА_3 надано у постійне користування земельну ділянку площею 267кв.м. та 164 кв.м. у тимчасове користування. Вищевказаним рішенням за сторонами на умовах спільного користування закріплено земельну ділянку площею 143кв.м..

10 грудня 2010 року рішенням виконавчого комітету Бережанської міської ради № 4 24/100 частки житлового будинку ОСОБА_3, що знаходиться в м. Бережани, вул. Крушельницької, 26 відповідно до витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 25 грудня 2006 року присвоєно адресу: м. Бережани, вул. Крушельницької, 26/3.

Крім цього, рішенням Бережанської міської ради за № 131 від 25 лютого 2016 року для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд позивачу ОСОБА_3 надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою для встановлення меж земельної ділянки в натурі та посвідчення права власності земельної ділянки орієнтованою площею 502, 5 кв.м..

Відповідно до п. "в" ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України однією із підстав набуття права власності на земельну ділянку громадянами є приватизація земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Відповідно до ч. З ст. 116 ЗКУ безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Частиною 1 ст. 118 ЗКУ передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗКУ, відповідно до якої сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. 2 ст. 118 Земельного Кодексу України рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

На день звернення до суду у позивача відсутня технічна документація, якою

підтверджується розмір земельної ділянки. Також для визначення земельної ділянки як об'єкта цивільних прав необхідно сформувати земельну ділянку, відповідно до вимог ст. 79 і ЗКУ. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Одним із способів формування земельної ділянки, передбачених ч. 2 ст. 79і ЗКУ, є її формування у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Судом встановлено, що 13 січня 2016 року позивач звернувся із клопотанням про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою та проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 502,5 м для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель житлової і громадської забудови та отримав позитивну відповідь, однак здійснити розробку такої документації не мав можливості без попереднього встановлення порядку користування земельною ділянкою. І хоч позивачем було надіслано відповідачці пропозицію укласти угоду, якою вони могли б добровільно встановити порядок користування земельною ділянкою, однак відповіді від останньої не отримав.

А так як ситуація, що склалась значно обмежує права позивача як власника житлового будинку, оскільки без визначення меж та розміру земельної ділянки, на якій розташована належна йому частина житлового будинку, він не має можливості приватизувати земельну ділянку для його обслуговування, а тому у позивача виникла необхідність звернутися до суду для захисту своїх прав на підставі ч. 1 ст. 55 Конституції України.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 р., зазначені спори підлягають розгляду місцевими судами незалежно від того, розглядалися вони попередньо органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів чи ні.

Громадяни зберігають право на земельні ділянки (пункт 7 розд. X. «Перехідні положення» ЗК України), одержані ними до 1 січня 2002 року у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством.

Відповідно до статті 30 ЗК України від 18 грудня 1990 року, який діяв на момент отримання сторонами у власність вищевказаного будинку, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Згідно ст. 42 ЗК України від 18 грудня 1990 року громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об'єктів.

Угода про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою є обов'язковою для особи, яка придбала відповідну частку в спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі.

Якщо згоди на використання та розпорядження спільною земельною ділянкою не досягнуто, спір вирішується судом.

У справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодовоягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки.

Згідно ст.103 ЗК України, власники або землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей, та зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного із них.

Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи № 7652 від ЗО листопада 2015 року сторонам запропоновано два варіанти встановлення порядку користування зазначеною земельною ділянкою.

З врахуванням того, що сторони не дійшли згоди щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до одного із запропонованих варіантів, суд вважає, що розподіл земельної ділянки слід здійснити згідно з варіантом № 2 , запропонованим у висновку земельно-технічної експертизи № 7652 від 30 листопада 2015 року, який, на думку суду, є найбільш оптимальним та зручним для обох сторін.

Цей варіант максимально враховує порядок користування наявними на земельній ділянці спорудами, не порушує взаємних майнових прав співвласників.

З врахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до 2-го варіанту, визначеного судовою експертизою, є найбільш доцільним і прийнятним для сторін, найбільше враховує інтереси як позивача, так і відповідачки, є приближеним до фактичного порядку користування земельною ділянкою, що склався між сторонами.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. З, 60, 61, 209, 212-215, 218, 292, 294 ЦПК України, ст. ст.16, 377 ЦК України, ст.ст. 81,103, 116, 118, 120 Земельного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задоволити.

Встановити порядок користування земельною ділянкою, розташованою в м.Бережани Тернопільської області, вул. Крушельницької, 26, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Позивачу ОСОБА_3 виділити у користування земельну ділянку площею 502,5м2 по вул. Крушельницької, 26/3 згідно з варіантом № 2, запропонованим у висновку судової земельно-технічної експертизи № 7652 від 30 листопада 2015 року Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_5