АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Лапчевської О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання недійсним умов кредитного договору, зобов'язання здійснити перерахунок,

в с т а н о в и л а :

у травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Порше Мобіліті», в якому, з урахуванням зменшення позовних вимог, просила визнати недійсними вступну частину кредитного договору від 01.04.2013 року № 50008173 щодо встановлення доларового еквіваленту в договірних правовідносинах, ст. 1.3, пунктів 1.3.1 - 1.3.3, п.1.7, пунктів 1.7.1 -1.7.15, ст. 2.3, ст. 3.2, пунктів 3.2.1 -3.2.8, ст. 3.3, ст. 5.5, ст. 5.6, ст. 7.1, ст. 8.2, ст. 8.3, ст. 8.4 додатку до кредитного договору від 01.04.2013 року № 50008173 «Загальні умови кредитування», ст. ст. 1.3, 1.4 додаткової угоди до кредитного договору від 01.04.2013 року № 50008173, графік погашення кредиту, де нарахування встановлюються по курсу долара США; визнати фактично сплачені грошові кошти на погашення основного кредиту за рахунок курсової різниці в сумі: по основному кредиту 19 566, 63 грн., а по додатковому кредиту 1 861, 35 грн., як дострокове повернення частини основного кредиту, що залишились до сплати; зобов'язати відповідача зробити перерахунок усіх зайво сплачених платежів - процентів за користування основним та додатковим кредитом в сумі: по основному кредиту 19 566, 63 грн., а по додатковому кредиту 1 861, 35 грн. на користь погашення суми основного кредиту за кредитним договором від 01.04.2013 року № 50008173.

Справа № 755/8943/15 Апеляційне провадження № 22-ц-796/7740/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Чех Н.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
В обгрунтування позову посилалася на те, що у кредитних правовідносинах вбачаються застосування ознак обману зі сторони відповідача. Сума кредиту у спірному кредитному договорі визначена в гривні, то і повертатися кредит має в тій же сумі, що видавався, в гривні, а не у сумі, розрахованій за відповідним обмінним курсом гривні, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, про що вказано в спірних пунктах договору. Це ж стосується і нарахування процентів за користування кредитом. Крім того, нарахування відповідачем сум (шляхом визначеного у договорі порядку), що підлягають сплаті свідчить про обов'язок повернути кредит та проценти не просто у більшому розмірі, а у подвійній сумі, що нараховується від тіла кредиту та процентів. Згідно умов кредитного договору тіло кредиту та проценти сплачуються в сумі від фактично отриманої суми кредиту в гривнях і додатково дохід вираховується від тіла кредиту та процентів як від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунку та обмінного курсу, який діяв на день укладання кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як корегування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього договору.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.04.2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що для споживача існує ризик помилково чи навіть внаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Суд не взяв до уваги, що їй, як споживачу, об'єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору послуг (кредитних послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання у відповідача. Суд застосував ст. ст. 524, 525, 533 ЦК України, які не регулюють спірні правовідносини та не застосував ст. ст. 1046, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, рішення Конституційного Суду України, постанови Верховного Суду України та рішення ЄСПЛ. Суд не звернув уваги на те, що тіло кредиту і проценти сплачуються в сумі від фактично отриманої суми кредиту у гривнях і додатково дохід, який вираховується від тіла кредиту та процентів як від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунка та обмінного курсу, який діяв на день укладення кредитного договору по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов кредитного договору, що свідчить про обман споживача. Правила відповідача, які допускають надання кредитів за рахунок власних коштів суперечать ліцензійним умовам, а відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 28.01.2015 року № 6- 230 цс 14 у такому випадку мав бути договір позики.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_4 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.04.2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 5008173, за умовами якого остання отримала кредит на придбання автомобіля в розмірі 113 092, 51 грн., що еквівалентно 13 880,64 доларів США; сума додаткового кредиту - 33 262,60 грн., що еквівалентно 4 082, 55 доларів США, курс для обчислення - курс КІБ «ПАТ «Креді Агріколь Банк», що дорівнює 8 1475 грн./долар США; зі сплатою 9,90 % змінна ставка відповідно до ст. 2.3 Загальних умов кредитування, строк кредиту 60 місяців. Цільове використання кредиту - на придбання автомобіля. Вказаний договір підписаний всіма сторонами та поручителем (кожен аркуш) додаток «Загальні умови кредитування», який є невід`ємною частиною кредитного договору. Сторонами також підписано додаткову угоду та графік погашення кредиту. Підписи сторін проставлені на кожному аркуші зазначених документів.

Згідно з п 1.3.1 Загальних умов кредитування (Додаток до кредитного договору) розмір платежів, які підлягають сплаті Позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених вище особливостей. Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти за безготівковими операціями, чинного станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунку, та обмінного курсу за безготівковими операціями, станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у Графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. При цьому сума основної заборгованості за кредитним договором відображається в рахунках, наданих компанією в українських гривнях відповідно до встановленого сторонами еквіваленту в іноземній валюті за обмінним курсом іноземної валюти за безготівковими операціями станом на робочий день, що передує дню укладення кредитного договору. Сторони погоджуються, що розрахункова сума процентів за відповідний період, після врахування позитивного або від'ємного значення курсової різниці, як зазначено вище, а також сума процентів, що підлягає сплаті за такий період, не можуть мати від'ємне значення. Якщо в період між датою виставлення рахунку та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшиться більше ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позичальником.

Пунктами 1.7.1-1.7.15 визначено порядок зарахування сплачених позичальником сум.

Статтями 2.3, 3.2 визначено правила, якими сторони керуватимуться, якщо між ними буде існувати домовленість про зміну процентної ставки, а також питання дострокового повернення кредиту на вимогу компанії.

Статтею 5 визначено обов`язок позичальника забезпечити страхування майна.

Статтями 7 визначено права позичальника, а статтею 8 відповідальність сторін за порушення умов договору.

Відповідно до Графіку погашення кредиту, усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, відповідно до ст. 1.3 Загальних умов кредитування, із зазначенням у графіку еквіваленту щомісячного платежу в доларах США.

З умовами договору позивач була згодна та здійснювала платежі відповідно до виставлених відповідачем рахунків.

Позивач була належним чином ознайомлена з правилами та умовами надання фінансових послуг із зазначенням цієї послуги для позичальника, інформацією, передбаченою Законом України «Про захист прав споживачів» (п. 9.5).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач була належним чином ознайомлена з правилами надання фінансових послуг відповідачем, інформацією, передбаченою Законом України «Про захист прав споживачів», умовами надання послуг фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позивача (позичальника), позивач погодилася з запропонованими послугами, умовами, порядком розрахунків, визначеною в договорі грошовою одиницею, підписавши кредитний договір, графік погашення кредиту, та здійснивши часткове виконання обов'язків за кредитним договором та законом не заборонено визначення в грошовому зобов`язанні еквіваленту іноземної валюти.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Згідно до ст. 626 ЦК України договір є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини, вона проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору.

Відповідно до ст. 192 ЦК України платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 524 цього Кодексу зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Згідно зі ст. 533 цього ж Кодексу грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином положення чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення розрахунків за зобов'язанням, визначеним грошовим еквівалентом в іноземній валюті.

Суд першої інстанції виходячи з приписів вищезазначених норм дійшов правильних висновків про те, що визначення в договорі еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті відповідає вимогам ст. 533 ЦК України, при цьому сплата за таким зобов'язанням, у тому числі і процентів за користування кредитними коштами має здійснюватися в гривні за офіційним курсом Національного банку України на дату оплати.

Доводи апеляційної скарги про введення споживача в оману та застосування подвійної сплати платежів не знайшли свого підтвердження.

Позивачкою на власник розсуд обрано кредитодавця та добровільно підписано кредитний договір, додаток «Загальні умови кредитування», який є невід'ємною частиною кредитного договору та який містить всі умови, пов'язані з спірним кредитним договором. До вказаного кредитного договору укладалася додаткова угода, було укладено графік погашення кредиту, який на кожному аркуші підписаний сторонами.

Відповідно до п. 9.5 «Загальних умов кредитування» позивач була належним чином ознайомлена з правилами та умовами надання фінансових послуг, інформацією, передбаченою Законом України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного й обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, вірно встановив обставини справи на основі об'єктивної оцінки доказів, наданих сторонами та правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Виходячи з викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді