Солом'янський районний суд м. києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Піддубняк І.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи Державна виконавча служба Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області, ОСОБА_5, про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за договором іпотеки від 31.07.2013, а саме житловий будинок АДРЕСА_1, та земельну ділянку, що розташована за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, накладеного постановою Державної виконавчої служби Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області 24.10.2014.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між сторонами було укладено договір позики 31 липня 2013 року, згідно якого позивач надав відповідачу позику в сумі 100 000,00 грн. В забезпечення виконання своїх зобов`язань відповідач передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1, та земельну ділянку, що розташована за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Позивач зазначає, що йому стало відомо про те, що 24.10.2014 державним виконавцем Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області на виконання ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області було накладено на вищенаведене майно арешт з метою забезпечення позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

Посилаючись на те, що позивач не є стороною даного виконавчого провадження, а також на те, що він є першим обтяжувачем і відтак має пріоритетне право на звернення стягнення на вищенаведене нерухоме майно, просить позов задовольнити, оскільки останнє, на його думку, порушує його права (а.с.3-5)

Представник позивача підтримала позов з підстав, викладених судом вище, на питання, чи перебуває на даний час вищенаведене нерухоме майно у власності відповідача відповідати відмовилася.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України. На адресу суду направила заяву, в якій зазначила, що позов визнає (а.с.80)

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

В той же час, суд не приймає таке визнання позовних вимог, зважаючи на матеріали справи та пояснення представника третьої особи ОСОБА_5, з яких вбачається наступне.

Так, представник третьої особи наполягає на тому, що між сторонами досягнута домовленість по «виведенню» вищенаведеного майна із власності відповідача, оскільки вона позичила саме у ОСОБА_5 грошові кошти на суму 537 700,00 доларів США ще 01.01.2010 року, при цьому взявши на себе зобов`язання повернути гроші 01.06.2014. Та обставина, що гроші вчасно повернуті не були, змусило ОСОБА_5 звернутися до Пустомитівського районного суду Львівської області до ОСОБА_4 із позовом про стягнення заборгованості, в рамках якого 24.10.2014 було винесено судом ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно ОСОБА_4 Дана ухвала була виконана Пустомитівським РУЮ Львівської області в порядку Закону України «Про виконавче провадження».

Представник ОСОБА_5 зазначає, що вищенаведена ухвала залишена в силі ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23.12.2014.

Саме тому, вважає представник третьої особи, сторони у цій справі вирішили унеможливити виконання будь-якого рішення по стягненню заборгованості з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 по поверненню позики.

В подальшому, зазначає позивач, сторони також неодноразово зверталися до різних судів із різноманітними заявами та позовами.

Пустомитівське РУЮ в Львівській області в судове засідання свого представника не направило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12.10.2015 змінено рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 травня 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики та встановлено, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 01.01.2010 укладено договір позики, за яким ОСОБА_5 передав ОСОБА_4 у власність грошові кошти в сумі 537 700,00 доларів США та зобов`язався повернути таку ж суму до 01.06.2014 (а.с.43)

Також суд достовірно встановив, що зі сторони ОСОБА_5 умови договору позики були виконані. Будь-яких же доказів того, що договір було виконано ОСОБА_4 та грошові кошти в сумі 537 700,00 доларів США повернуто ОСОБА_5, представлено не було.

Відтак, судом було стягнуто суму позики 537 700,00 доларів США, суму процентів за користування позикою 277 836,22 доларів США, 3% річних в сумі 18 969,60 доларів США (а.с.45)

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в даному провадженні Пустомитівським районним судом Львівської області ухвалою від 24.10.2014, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23.12.2014, забезпечувався вищезазначений позов шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_4 (а.с.29, 30)

Постановою державного виконавця Пустомитівського РУЮ Львівської області від 24.10.2014 в порядку Закону України «Про виконавче провадження» виконана зазначена ухвала суду про забезпечення позову та накладено арешт на все майно ОСОБА_4 (а.с.12)

З матеріалів справи також вбачається, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03.09.2015 в задоволенні заяви старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в м. Києві про визнання мирової угоди в процесі виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24.03.2015 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики відмовлено. Згідно даної ухвали суду, в примусовому порядку з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 відбувається стягнення за договором позики в сумі 9 003 030,00 грн. На стадії виконавчого між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 укладено мирову угоду, за умовами якої ОСОБА_4 передає ОСОБА_6 в рахунок погашення заборгованості належне їй на праві власності нерухоме майно. В той же час, суд чітко зазначив про те, що будь-які судові справи з приводу обтяжень, відчуження тощо рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_4, порушують законні права та інтереси ОСОБА_5, оскільки саме в його інтересах було накладено арешт на майно боржника з метою виконання його вимог, як першочергового обтяжувача. І лише після задоволення вимог ОСОБА_5 можуть бути задоволені вимоги всіх інших кредиторів (а.с.82)

Дана ухвала суду ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.10.2015 залишена без змін. Більше того, колегія суддів апеляційного суду детально проаналізувала ті взаємовідносини, які склалися саме безпосередньо між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про що суд зазначав вище (а.с.54)

Також згідно матеріалів справи 31.07.2013 між сторонами - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - укладено договір позики, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 100 000,00 грн. за умови повернення до 31.07.2023 року включно. Даний договір посвідчено нотаріально (а.с.7)

В забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним договором 31.07.2013 між сторонами укладено договір іпотеки, згідно якого відповідач передала в іпотеку позивачу належне їй на праві власності нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1, та земельну ділянку, що розташована за адресою АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с.8)

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27.03.2015 у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса КМНО Кручини-Мінюкової Т.П., ОСОБА_4 про оскарження постанови нотаріуса, зобов`язанні вчинити дії, задоволено позовні вимоги та визнано незаконною постанову приватного нотаріуса КМНО Кручини-Мінюкової Т.П. від 12.02.2015 про відмову у вчиненні виконавчого напису та зобов`язано приватного нотаріуса вчинити виконавчий напис на вищезазначеному договорі іпотеки від 31.07.2013 шляхом надання ОСОБА_3 права продажу предмета іпотеки третій особі на умовах, визначених договором іпотеки та посвідчити вказаний договір купівлі-продажу іпотечного майна (а.с.100)

Рішення набрало законної сили і відповідні дії були вчинені. Так, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна (житлового будинку) від 12.04.2015, який укладено відповідно до ст.38 Закону України «Про іпотеку», договору позики від 31.07.2013, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_3 передав нерухоме майно (житловий будинок АДРЕСА_1) у власність ТОВ «Кронберг», ціна - 3 777 569,00 грн., договір посвідчений нотаріально (а.с.112). Згідно аналогічного договору від 12.04.2015 ОСОБА_3 передав у власність ТОВ «Кронберг» також вищезазначену земельну ділянку за ціною 2 300 000,00 грн. (а.с.115)

24.04.2015 ТОВ «Кронберг» продало вищезазначене нерухоме майно за двома договорами, які посвідчені нотаріально, ОСОБА_8 за відповідно 3 777 569,00 грн. та 2 300 000,00 грн. (а.с.118, 121)

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме мано, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 18.05.2015 вищезазначене нерухоме майно на праві власності зареєстровано за ОСОБА_8 (а.с.142)

В той же час, влітку 2015 року ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на вищезазначене рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 27.03.2015 у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса КМНО Кручини-Мінюкової Т.П., ОСОБА_4 про оскарження постанови нотаріуса, зобов`язанні вчинити дії, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07 липня 2015 року воно скасовано. Апеляційний суд зазначив, що строк виконання зобов`язань за договором позики від 31.07.2013, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не настав (31.07.2023), відтак і не відбулося невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов`язання, а тому не наступило право іпотеко держателя задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. ОСОБА_3 не звертався за вчиненням виконавчого напису з підстав порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором та це питання не було предметом спору (а.с.104, 107)

Ухвалою ВССУ від 30.09.2015 касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 07.07.2015 відхилено (а.с.109)

В матеріалах справи також наявна копія ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 21.08.2015 про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус КМНО Корсак А.Ю., про визнання недійсним вищезазначеного договору іпотеки від 31.07.2013, як наполягає представник третьої особи, на тих підставах, що цей договір не відображає дійсні наміри сторін і укладався лише з тією метою, щоб вивести майно з власності ОСОБА_4 і не дозволити на нього звернення стягнення по зобов`язанням перед ОСОБА_5 (а.с.67)

На даний час провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус КМНО Корсак А.Ю., про визнання недійсним вищезазначеного договору іпотеки від 31.07.2013 триває (а.с.128). В межах справи ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25.02.2016 накладено арешт на вищезазначене нерухоме майно (а.с.129)

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні вищенаведеними документами встановлено, що іпотека ОСОБА_4 за іпотечним договором від 31.07.2013 з ОСОБА_3 була припинена в квітні 2015 року. Відтак про порушення прав та інтересів позивача вести мову неможна. Майно ОСОБА_4 взагалі на даний час не належить на праві власності.

Отже, підстав для задоволення позову суд не вбачає, оскільки підстави самого позову, які позивачем наведені в позовній заяві, спростовані матеріалами справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.3, 11, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, Державна виконавча служба Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області, про звільнення нерухомого майна з-під арешту, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту оголошення.

Якщо апеляційну скаргу на рішення суду не було подано, рішення суду набирає законної сили через 10 днів з моменту його проголошення. В разі подання апеляційної скарги рішення суду набирає законної сили в день винесення рішення апеляційним судом або постановлення ухвали про відхилення апеляційної скарги.

Суддя В.С. Кицюк

Повний текст рішення виготовлено 23 травня 2016 року