РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О. О.

з секретарем Слободенюк В.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі - відповідач) про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування вимог вказує, що згідно рішення Рівненського міського суду від 01 квітня 2011 року він сплачує аліменти на утримання їх спільних з відповідачем дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 2/5 частин усіх видів заробітку щомісячно. Однак, на даний час обставини його життя змінилися, оскільки на його утриманні перебуває дружина ОСОБА_5, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років, та малолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. У зв'язку з наведеними обставинами та обмеженням можливостей утримання дружини ОСОБА_5 та сина ОСОБА_7 позивач просить зменшити розмір аліментів до суми 450 гривень на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову і до повноліття.

До початку судового розгляду подав уточнюючу заяву, в якій просив зменшити розмір аліментів, до 1/8 частки на кожну дитину щомісяця.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у заяві та просив позов задовольнити. Крім того, вказав, що має задовільний стан здоров'я, хронічні хвороби відсутні. Проте, малолітній син ОСОБА_7 час від часу хворіє на ГРВІ, на даний час також перебуває в лікарні.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що діти постійно хворіють на ГРВІ, на даний час один з синів одужав, а інший продовжує хворіти. Позивач життям дітей не цікавиться взагалі. Крім того, діти відвідують різноманітні гуртки, які є платними. Також, вказала, що у позивача наявна заборгованість по сплаті аліментів, оскільки в березні 2014 року він перестав їх платити, в зв'язку з чим вона змушена була звертатися до органів внутрішніх справ.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач є батьком неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчать свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11.05.2004 року та серії НОМЕР_2.

Після розірвання шлюбу між батьками діти проживають із матір'ю ОСОБА_2, що сторонами не заперечується.

Згідно рішення Рівненського міського суду від 01 квітня 2011 року з позивача на користь відповідача на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стягнуто аліменти у розмірі 2/5 частин усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 лютого 2011 року і до повноліття дітей.

Також судом встановлено, що 07.10.2011 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із ОСОБА_8 та у даному шлюбі в них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_3 від 07.10.2011 року та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 31.03.2015 року.

ОСОБА_5 знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому та отримує допомогу при народженні дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. Виплата призначена з 01.04.2015 року по 31.03.2018 року.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно роз'яснень, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно правової позиції, яка викладена у справі №143цс13 від 05.02.2014 року, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України постановила, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Так, позивач звертаючись до суду із заявленими вимогами посилається на те, що на даний час змінилися обставини його життя, оскільки на його утриманні перебуває дружина ОСОБА_5, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років, та малолітній син ОСОБА_7, в зв'язку з обмеженням можливостей утримання дружини ОСОБА_5 та сина ОСОБА_7, позивач просить зменшити розмір аліментів до 1/8 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину.

Згідно з довідкою № 2857 від 13 листопада 2015 року ОСОБА_1 працює у ТзОВ «Кромберг енд Шуберт України», основне місце роботи, займає посаду комплектувальника проводів, загальна сума доходів за період травень-жовтень 2015 року становить 34 503, 68 грн., з них сплачено аліменти в сумі 9 706,47 грн.

Таким чином, судом встановлено, що сімейний стан позивача дійсно змінився, однак жодних доказів про те, що у позивача суттєво змінилося майнове становище при утриманні сина ОСОБА_7 та дружини ОСОБА_5 суду не надано. Також, суду не надано жодних належних та достатніх доказів в підтвердження доводів позивача про те, що він неспроможний виплачувати аліменти на двох дітей в розмірі зазначеному в рішенні суду.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи наведенні вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 180, 182, 183, 184, 192 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 10, 60, 88, 212 - 215, 223, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18 січня 2016 року.

Суддя О.О. Першко