Провадження № 2/752/367/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
22 квітня 2016 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Мирошниченко О.В.
при секретарі Мархотко А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення боргу, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 25 058,07 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 18 листопада 2015 року еквівалентно 595 655,38 гривень; стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4 1 000,00 гривень; стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сплачений судовий збір у розмірі 5 582,00 гривень.
В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, за заявою про уточнення позовних вимог просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 суму боргу 26 399,37 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 22 квітня 2016 року еквівалентно 669 849,70 гривень; стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_5 1 000,00 гривень; стягнути з відповідачів понесення судові витрати.
Мотивуючи позовні вимоги, зазначив, що 30.11.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 за письмовою згодою своєї дружини ОСОБА_3 отримав у позику від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США та зобов'язувався повернути їх позивачу у термін до 01.06.2015 року, про що складено відповідну розписку.
30.11.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір поруки, згідно умов якого відповідач ОСОБА_4 поручився перед ОСОБА_1 та зобов'язався відповідати за виконання ОСОБА_2 щодо повернення отриманих грошових коштів в сумі 20 000,00 доларів США в межах суми, що не перевищує розмір 1 000 гривень, та у строк до 01 червня 2015 року.
Однак, ані в обумовлений розпискою термін, ані в подальшому, відповідач не повернув позивачу отримані у позику грошові кошти та ухиляється від виконання зазначеного обов'язку, чим порушує права позивача.
В судове засідання представник позивача не з'явився надав заяву про розгляд справи у його відсутність підтримали позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог та проти винесення заочного рішення заперечує.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений судом у встановленому ст. ст. 74, 76 ЦПК України порядку.
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність.
На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи..
Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 30.11.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 отримав у власність від ОСОБА_1, за участю та за письмовою згодою своєї дружини ОСОБА_3, грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США та зобов'язувався повернути їх позивачу у термін до 01.06.2015 року.
Факт отримання грошових коштів ОСОБА_2 підтверджується складеною ним особисто 30.11.2014 року розпискою про отримання грошових коштів.
Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики, позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_6 не виконав взяті на себе зобов'язання, не повернув позику ані в установлений договором термін, ані в подальшому.
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14, застосування якої є обов'язковим в силу ст. 370-1 ЦПК України, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.
У вказаній постанові Верховний Суд України також зазначив, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.
Отже, у разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
На підтвердження свого право на пред'явлення вимоги до відповідача ОСОБА_2 про повернення грошових коштів, отриманих у позику, позивачем ОСОБА_1 надано суду розписку, складену ОСОБА_2. про отримання грошових коштів від 30.11.2014 року.
Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться.
Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, грошові кошти отримані відповідачем ОСОБА_2 за договором позики, використані ним в інтересах сім'ї, що підтверджується власноручно зробленим підписом останнього на розписці від 30.11.2014 року та особисто відомо про взяті ОСОБА_2 перед позивачем ОСОБА_1 зобов'язання і наявність заборгованості за ними.
Відповідно до ч. 2 стаття 60 Сімейного кодексу України кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної власності подружжя.
Згідно ч.2 статті 61 Сімейного кодексу України, об'єктом прва спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи,одержані одним із подружжя.
Відповідно ч.4 стаття 65 Сімейного кодексу України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.
У відповідності до ч. 2 статті 73 Сімейного кодексу України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.
Відповідно до статті 541 Цивільного кодексу України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.
Згідно ч. 1 статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
30.11.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір поруки, згідно умов якого ОСОБА_4 поручився перед ОСОБА_1 та зобов'язується відповідати за виконання ОСОБА_2 щодо повернення отриманих грошових коштів в сумі 20 000,00 доларів США за розпискою, в межах що не перевищує розорі 1 000 гривень, та у строк до 01.06.2015 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою,гарантією, заставою, завдаток.
Згідно ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Частиною другої вказаної статті визначено, що порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручитель. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Пунктом 1.1. договору поруки від 30.11.2014 року визначено, що поручитель поручається перед кредитором та зобов'язується відповідати за виконання ОСОБА_2 свого зобов'язання перед кредитором щодо повернення отриманих грошових коштів у сумі 20 000,00 доларів США за розпискою, складеною боржником 30.11.2014 року, однак в межах суми, що не перевищує розміру 1 000,00 гривень, та у строк до 01.06.2015 року.
Згідно п.1.2 вказаного договору у разі порушення боржником грошового зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, з урахуванням особливостей та умов цього договору.
Оцінюючи у сукупності вказані вище обставини, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не виконав взятих на себе зобов'язання за договором позики, укладеними з позивачем 30.11.2014 року, не повернув суму позики у строки, обумовлені умовами договору, суд надходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення боргу за вказаним договором позики підлягають задоволенню, як обґрунтовані.
Згідно положень ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Суд вважає, що також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача проценти в розмірі на рівні облікової ставки Національного банку України, оскільки договором позики, укладеним між сторонами не встановлений розмір процентів. Суд погоджується та приймає розрахунок позивача щодо розміру процентів, що підлягає стягненню з відповідача, оскільки такий розрахунок складено вірно, у зв'язку із чим на користь позивача необхідно стягнути 482 562 гривні 30 копійок процентів за договором позики від 22.10.2011 року.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошових еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України).
Станом на 22.04.2016 року за офіційної інформацією Національного Банку України, курс гривні по відношенню до долара США встановлений 1 долар США - 25,37 грн. Таким чином, суми, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача складають:
20 000 доларів СЩА*25,37 гривень = 507 474 гривень 00 копійок - сума основного боргу;
5 595,07 доларів США * 25,37 гривень = 151 203 гривні 65 копійок - відсотки за користування позикою на рівні однієї облікової ставки (за період 01 грудня 2014 року по 24 лютого 2016 року);
440,30 доларів США *25,37 гривень= 11 172 гривень 04 копійок - три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання (20 000 доларів США*213 *3:365:100= 350,14 доларів США; 20 000 доларів США *55*3:366:100=90,16 доларів США).
Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 6 515 гривень 45 копійок.
Керуючись ст.ст. 526, 1046, 1048 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 12, 30, 60, 212, 213 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу 669 849 гривень 70 копійок.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1 000 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 6 515 гривень 45 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя