Справа №: 398/5086/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"10" березня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Крімченко С.А

при секретарі Куліковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Банк « ОСОБА_3 та Кредит», треті особи приватний нотаріус Олександрійського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Служба у справах дітей Олександрійської міської ради про визнання договору іпотеки недійсним,-

Встановив:

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання договору іпотеки недійсним.Мотивують позов тим, що 22.09.2004 року ОСОБА_1 було придбано квартиру №49 в буд. 5 по пр.. Леніна в м.Олександрії Кіровоградської області. 24.05.2007 року між ОСОБА_2 та ТОВ ОСОБА_3 « ОСОБА_3 та Кредит» , правонаступником якого є ПАТ ОСОБА_3 « ОСОБА_3 та Кредит» був укладений кредитний договір № МБИ 23-07/6 від 24.05.2007 року . З метою забезпечення виконання зобов»язання за даним договором між Відповідачем та ОСОБА_1 24.05.2007 року був укладений договір іпотеки , згідно якого остання передала Відповідачу в іпотеку дану квартиру. Вважають , що даний Договір іпотеки порушує майнові та житлові права малолітньої дитини і повинен бути визнаний недійсним.Так, з 10.07.2006 року малолітня дитина позивачів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та постійно проживає в квартирі, яка є предметом іпотеки, що підтверджується довідкою КП Житлогосп від 7.10.2015 року.Договір іпотеки був укладений без дозволу органу опіки та піклування.

В судовому засіданні представник позивачів підтримав позов і просить його задоволити. Пояснив, що квартира №49 в буд. 5 по пр.. Леніна в м.Олександрії Кіровоградської області є постійним місцем проживання позивачів та їхнього неповнолітнього сина. Іншого постійного місця проживання у них немає.У власності позивачів є інша квартира, яка також знаходиться у іпотеці банку. Дана квартира була придбана позивачами для проведення підприємницької діяльності і не придатна для проживання. Він звертався в Службу у справах дітей Олександрійської міської ради з проханням провести обстеження даної квартири для підтвердження, що вона не придатна для проживання, але йому в усній формі відмовили. Банк звернувся в суд з позовом до позивачів про звернення стягнення на предмет іпотеки і тому позивачі звернулися з даним позовом до суду.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, направив заяву про розгляд справи без його участі. Направив письмове заперечення , в якому просить відмовити в задоволенні позову.В запереченні зазначає, що позивачі надали нотаріусу довідку ПП « Оріон- Сервіс» від 17.05.2017 року , в якій зазначено, що діти до 18 річного віку не зареєстровані та не проживають в квартирі №49 в буд. 5 по пр.. Леніна в м.Олександрії Кіровоградської області.Тому твердження Позивача , що під час укладення Договору іпотеки були порушені майнові права сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 не ґрунтуються на вимогах закону , а отже не підлягають задоволенню.

Представник Служби у справах дітей зазначила, що позивачі не зверталися про надання дозволу на укладення договору іпотеки.

Приватний нотаріус ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що ним був нотаріально посвідчений договір іпотеки між банком та ОСОБА_1 24.05.2007 року. Останньою йому була надана довідка ПП « Оріон- Сервіс» від 17.05.2017 року , в якій зазначено, що діти до 18 річного віку не зареєстровані та не проживають в квартирі, яка є предметом іпотеки. Крім того, ОСОБА_1 написала письмову заяву , в якій підтвердила дану інформацію. За достовірність наданої інформації несе відповідальність іпотекодавець. До його обов»язків не входить перевіряти достовірність наданої інформації. Тому у нього були всі підстави для посвідчення договору іпотеки.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача , третіх осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 22.09.2004 року ОСОБА_1 було придбано квартиру №49 в буд. 5 по пр.. Леніна в м.Олександрії Кіровоградської області.

24 травня 2007 року між ТОВ ОСОБА_3 « ОСОБА_3 та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит», і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № МБИ 23-07/6 , за умовами якого позичальнику надано кредитні кошти у розмірі 18 тис. доларів США зі сплатою 15 % річних за їх користування на строк до 20 травня 2022 року.

З метою забезпечення належного виконання боржником взятих на себе обовязків за кредитним договором між ТОВ ОСОБА_3 « ОСОБА_3 та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит», і ОСОБА_1 24.05.2007 року укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира №49 в буд. 5 по пр.. Леніна в м.Олександрії Кіровоградської області. Договір посвідчений приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу ОСОБА_4., р.н. №1245.

Встановлено, що згідно довідки КП « Житлогосп» №591 від 07.10.2015 року в квартирі №49 в буд. 5 по пр.. Леніна в м.Олександрії Кіровоградської області з 22.09.2004 року зареєстрована ОСОБА_1, з 12.07.2006 року зареєстрований ОСОБА_2, а з 10.07.2006 року зареєстрований ОСОБА_5, 03.03.2005 р.н.Тобто, на момент укладення договору іпотеки останній мав право на проживання та користування спірною квартирою.

За змістом частини першої статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» (у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобовязані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Одним із пріоритетних завдань органу опіки та піклування є охорона та захист прав неповнолітніх дітей. Для реалізації зазначеного завдання органи опіки та піклування повинні перевіряти, чи не порушуються права неповнолітніх дітей під час учинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, та надавати свій дозвіл для вчинення таких правочинів.

Отже, у разі вчинення правочину стосовно нерухомого майна (договір іпотеки), право власності на яке або право користування яким мають діти, попередня згода органу опіки та піклування є обовязковою.

Відповідно до частини третьої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоровя тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Частиною третьою статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання.

Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти правочини щодо її майнових прав, у тому числі й відмовлятися від майнових прав дитини (пункт 3 частини другої статті 177 СК України).

У статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» зазначено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимим є зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом (пункт 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першоютретьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із частиною шостою статті 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Отже укладення батьками правочинів предметом яких є житлові приміщення, право користування якими мають малолітні або неповнолітні діти, без попередньої згоди органу опіки та піклування є підставою для визнання цих правочинів недійсними, як передбачено статтями 203, 215 ЦК України.

Дана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 09.09.2015 року по справі № 6-405цс15 , від 16.09.2015 року по справі № 6-392 цс15, від 01.07.2015 року по справі № 6-396 цс15.

Встановлено, що позивачем ОСОБА_1 при укладенні договору іпотеки була надана нотаріусу недостовірна інформація про те, що в квартирі, яка є предметом іпотеки неповнолітні діти до 18 років не зареєстровані та не проживають, що підтверджується її письмовою заявою, адресованої приватному нотаріусу ОСОБА_4 та наданою нею довідкою ПП « Оріон- Сервіс» від 17.05.2017 року.

Відповідно до частини другої четвертої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Частиною першою статті 156 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК УРСР) передбачено, що члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Отже, якщо власник майна є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій.

Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, яке передається в іпотеку, не може бути підставою для визнання іпотеки недійсною за позовом батьків, які зловживали своїми правами законних представників дитини, а може спричинити інші наслідки, передбаченні законодавством, які застосовуються органами опіки та піклування.Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 року по справі №6-384 цс15. Але по даній справі №6-384 цс15 встановлено інше постійне місце проживання дитини та батьків.

Встановлено, що позивачі при укладенні відповідно кредитного договору та договору іпотеки зазначали, що їхнім місцем проживання є квартира АДРЕСА_1. В даній квартирі зареєстровані позивачі разом з неповнолітньою дитиною ОСОБА_5, 03.03.2005 р.н.Дана квартира є їхнім постійним місцем проживання. В судовому засіданні не встановлене інше постійне місце проживання дитини. Надання позивачами неправдивих відомостей з метою отримання кредиту є підставою для притягнення їх до передбаченої законом відповідальності.

Тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як спірний договір іпотеки укладений без попередньої згоди органу опіки та піклування, з порушенням ст.ст. 12,17 Закону України « Про охорону дитинства».

Керуючись ст.ст. 29,ч.6 ст. 203, ч.1 ст. 215 , 405 ЦК України , статей 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства» та статті 12 «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» ст.ст. 209, 215 ЦПК України,-

Вирішив :

Визнати недійсним договір іпотеки № МБИ23-07/6-з від 24.05.2007 року, укладений між ТОВ « ОСОБА_3 та Кредит», правонаступником якого є ПАТ« ОСОБА_3 та Кредит», та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за р.н.№1244.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий