РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 569/15209/15-ц

04 серпня 2016 року Рівненський міський суд Рівненської області

у складі:

головуючого судді Денисюка П.Д.,

при секретарі Киричок М.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4,

представника відповідача Рівненської міської ради головного спеціаліста юриста організаційного відділу апарату ради та виконавчого комітету Рівненської міської ради ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_3 та Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання права власності на 1/2 частину квартири у порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_3 та Рівненської міської ради в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частини квартири №76 в житловому будинку, що знаходиться в м. Рівне по вул. О. Дундича, буд. №14 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8

В обґрунтування позовних вимог вказав, що після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на 1/2 частини квартири №76 в житловому будинку, що знаходиться в м. Рівне по вул. О. Дундича, буд. №14, яка належала їй на праві спільної часткової власності. Інша 1/2 частини спірного нерухомого майна належить ОСОБА_6 28 березня 2009 року спадкодавцем було складено заповіт щодо всього належного їй майна. Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить визнати за ним право власності на 1/2 частини квартири №76 в житловому будинку, що знаходиться в м. Рівне по вул. О. Дундича, буд. №14 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову в задоволенні якого просили відмовити.

Представник Рівненської міської ради в судовому засіданні в судовому засіданні стосовно позовних вимог вказала, що міська рада не є відповідачем по даній справі.

У судове засіданні відповідач ОСОБА_6 не зявилася, про час та місце судового розгляду була повідомлена у встановленому законом порядку.

Приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що посвідчувала заповіт ОСОБА_8 від 28 березня 2009 року. При посвідченні заповіту сумнівів у її дієздатності та волевиявленні не виникало.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 травня 2013 року померла ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії І-ГЮ №141696 від 10 травня 2013 року.

За особистим розпорядженням на випадок своєї смерті 28 березня 2009 року ОСОБА_8 склала заповіт за яким все її майно, де б воно не було із чого воно не складалось, і взагалі все те, що їй належало на день смерті заповіла ОСОБА_1

Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7

Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК Українизаповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ст.ст.1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на 1/2 частини квартири №76 в житловому будинку, що знаходиться в м. Рівне по вул. О. Дундича, буд. №14 яка належала спадкодавцю на праві спільної часткової власності (інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно) на підставі договору дарування від 10 липня 2009 року.

Статтями 1223, 1297 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті та обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

15 липня 2013 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця - ОСОБА_8

За відсутністю у спадкоємця правовстановлюючого документа на імя спадкодавця 02 листопада 2015 року приватним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири №76, що розташована у будинку №14 на проспекті ОСОБА_9 в м. Рівне.

Відсутність в ОСОБА_1 на час звернення до нотаріуса документів, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно не є підставами для відмови в праві визнання за ним права власності на частку спірної квартири за заповітом після смерті заповідача.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

З урахуванням вищенаведеного, беручи докази в їх сукупності суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_8

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги судом також враховано, що 25 вересня 2004 року спадкоємцем - ОСОБА_8 було складено заповіт на ОСОБА_3 до якого входить і спірна частка нерухомого майна.

Однак в ч.ч.1-3 ст.1254 ЦК України законодавець визначив, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Складений заповідачем28 березня 2009 року заповіт на ОСОБА_1 є дійсним, що підтверджується рішенням Рівненського міського суду від 26 грудня 2014 року, яке ухвалою Апеляційного суду Рівненської області та ухвалою колегії суддів судової палати Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ залишено без змін.

Враховуючи викладене та законне право позивача на отримання спадщини за заповітом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому за ОСОБА_1 слід визнати право власності на 1/2 частини квартири №76 в житловому будинку, що знаходиться в м. Рівне по вул. О. Дундича, буд. №14 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 213-215, 294, 296 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини квартири №76 в житловому будинку, що знаходиться в м. Рівне по вул. О. Дундича, буд. №14 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення у той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий