Справа № 144/1793/15-ц
Провадження № 2/144/139/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2016 р. Теплицький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої - судді Задорожної Л.І.,

секретаря судового засідання - Кошмелюк А.С.,

за участю представника позивача Кривої К.О., представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теплик справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля» до ОСОБА_3 про визнання недійсною угоди,

встановив:

В грудні 2015 року ТОВ «Продовольча компанія « Зоря Поділля» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсною угоди від 30 серпня 2010 року, якою припинено дію договору оренди землі від 30 квітня 2005 року, укладеного між відповідачем та ТОВ «Янів» строком на 10 років, зареєстрованого Теплицьким відділенням Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 15 червня 2006 року за №68. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» є правонаступником всіх прав та обов'язків ТОВ «Янів», припиненого за рішенням власника, шляхом приєднання до позивача. Відповідно п. 10.6 Статуту ТОВ «Янів» виконавчим органом товариства, що здійснює управління його поточною діяльністю, є директор, а згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців посаду директора ТОВ «Янів» станом на серпень 2010 року обіймав ОСОБА_4, який не підписував угоди від 30 серпня 2010 року, так як це суперечило інтересам ТОВ «Янів» та ставило під загрозу здійснення виробничої діяльності в наступному. За заявою ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» про фальсифікацію(підробку) угоди про розірвання договору оренди землі було відкрито кримінальне провадження № 0000107, в ході якого було підтверджено, в тому числі висновком технічної та почеркознавчої експертизи, що угоди підписані не директором ОСОБА_4, і відтиск печатки ТОВ «Янів» на угоді про розірвання договору оренди нанесено не печаткою ТОВ «Янів», а іншою. Вважає, що визначена сукупність обставин свідчить про порушення сторонами при укладенні договору ч.2 ст. 207 ЦК України( в редакції на час укладення угоди) та є підставою для визнання недійсною угоди від 30 серпня 2010 року.

В судовому засіданні представник позивача Крива К.О., яка діє на підставі довіреності від 02 листопада 2015 року, підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на підстави, що викладені в позовній заяві. Пояснила, що ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» земельну ділянку відповідача не використовує і орендну плату не виплачує. Товариству було відомо про спірні угоди про розірвання договорів оренди з 2010-2011 років, однак, вважає, що позивач не пропустив строку позовної давності, оскільки товариству не було відомо про те, що угоди про розірвання договорів оренди були сфальсифіковані. Просить визнати недійсною угоду від 30 серпня 2010 року, оскільки вона не підписана директором ОСОБА_4 і печатка на угоді не є печаткою ТОВ «Янів».

Представник відповідача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності від 13 лютого 2016 року, позов не визнала, посилаючись на обставини, що викладені в письмових запереченнях проти позову. Пояснила, що позивачу про угоду про розірвання договору оренди було відомо з 2010-2011 років, орендну плату, починаючи з 2011 року ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» відповідачеві не виплачує. Вважає, що позивачем не доведено фактів, на які він посилається як на підставу своїх вимог, у цивільній справі експертизи не проводились, а висновки експертів з кримінального провадження не можуть братись до уваги. Просить застосувати строк позовної давності і відмовити в позові.

Свідок ОСОБА_4 у своїх показаннях пояснив суду, що він працював директором ТОВ «Янів» по вересень 2010 року. Від імені ТОВ «Янів» він не підписував жодних угод про розірвання договорів оренди землі, в т.ч. і з відповідачем ОСОБА_3. В 2010-2011 роках в міліції давав пояснення, що підписував угоди про розірвання договорів оренди, його тоді звільнили і він був «на емоціях». Про те, що засновником ТОВ «Янів» є ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля», йому відомо не було. Печатку та установчі документи ТОВ «Янів» він передав начальнику юридичного відділу ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» ОСОБА_5 за актом передачі.

Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у розгляді справи, показання свідка, дослідивши надані документи і матеріали, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 30 квітня 2005 року між ТОВ «Янів» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі, в договорі строк його дії не вказано. 15 червня 2006 року Теплицьким відділенням Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» проведено державну реєстрацію укладеного договору оренди землі та вчинено запис в Державному реєстрі земель № 68 (а.с.5-6).

30 серпня 2010 року між ТОВ «Янів» та відповідачем ОСОБА_3 було підписано спірну угоду про розірвання вказаного договору оренди землі, цю угоду було зареєстровано у відділі Держкомзему у Теплицькому районі 24 січня 2012 року за № 03741 ( а.с.7).

ТОВ «Янів» згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців припинено 02 грудня 2013 року та правонаступником стало ТОВ «ПК «Зоря Поділля», тобто до позивача перейшло усе майно, права та обов'язки від ТОВ «Янів» з 02 грудня 2013 року(а.с.60-62).

Також, в п.2.10 статуту ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» вказано, що товариство є правонаступником всіх прав та обов'язків ТОВ «Янів», припиненого внаслідок реорганізації шляхом приєднання до товариства(а.с.34).

За змістом ч.1 та ч.2 ст.104 ЦК України(в редакції, що діяла на грудень 2013 року) юридична особа припиняється в результаті передання свого майна, прав

- 2 -

та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення); юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 27 серпня 2010 року керівником ТОВ «Янів» вказано ОСОБА_4, а головою комісії з припинення або ліквідатором вказано ОСОБА_6, з 03 серпня 2010 року ТОВ «Янів» за рішенням засновників перебуває в стані припинення(а.с.36-39).

На підтвердження своїх вимог позивач посилається на висновок експертів за результатами судово-почеркознавчої експертизи №2067/2068/14-21 від 22 грудня 2014 року, відповідно якого досліджуваний підпис на угодах про розірвання договорів оренди земельних ділянок та ТОВ «Янів», в т.ч. в угоді з ОСОБА_3 реєстр №68, виконано не самим ОСОБА_4, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_4; та на висновок експерта за результатами проведення судово-технічної експертизи № 2231/14-21 від 17 лютого 2015 року, відповідно якого відтиск печатки ТОВ «Янів» на угодах про розірвання договорів оренди землі між ТОВ «Янів» та власниками земельних ділянок, які надані на дослідження в графі орендар нанесені рельєфним кліше. Відтиск печатки ТОВ «Янів» на угодах про розірвання договорів оренди землі між ТОВ «Янів» та власниками земельних ділянок, які надані на дослідження, в графі «Орендар» нанесено не печаткою ТОВ «Янів».

Вказані висновки експертів містяться у матеріалах кримінального провадження № 0000107 від 05 грудня 2014 року, досудове розслідування в якому не завершено.

Відповідно до ч.2 ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами(ч.2 ст.207 ЦК України).

Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Статтею 208 ЦК України встановлено, що правочини між фізичною та юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання позивача на висновки експертів №2067/2068/14-21 від 22 грудня 2014 року та № 2231/14-21 від 17 лютого 2015 року, які містяться в матеріалах кримінального провадження № 0000107, не заслуговує уваги, оскільки відповідно до ст.66 ЦПК України висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом; а ч.1 ст.143 ЦПК України визначено, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі; тому копії цих експертиз суд визнає недопустимими доказами. При цьому підстав для звільнення від доказування цієї обставини(не підписання ОСОБА_4 спірної угоди) у зв'язку з проведенням експертиз в кримінальному провадженні ЦПК України не передбачено. А також, вказані висновки не підтверджують обставин не укладення угоди між ТОВ «Янів» та ОСОБА_3 саме 30 серпня 2010 року, оскільки у висновках не зазначено, що досліджувалася спірна угода між ТОВ «Янів» та ОСОБА_3.

У відповідності до абз.2 ч.1 ст.218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами; рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Пунктом 12 постанови №9 від 06 листопада 2009 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» звернуто увагу судів, що зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо (частина друга статті 937, частина третя статті 949 ЦК).

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивачем ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля» не доведено допустимими доказами(ч.2 ст.59 ЦПК України), що 30 серпня 2010 року ТОВ «Янів», правонаступником якого є позивач, угоди з відповідачем ОСОБА_3 не укладало, оскільки показання свідка ОСОБА_4 та копії висновків експертів №2067/2068/14-21 від 22 грудня 2014 і № 2231/14-21 від 17 лютого 2015 року, є недопустимими доказами, а інших доказів суду не надано.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, то суд виходить з положень абз.3 п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» , відповідно якого встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього, і вважає, що в позові необхідно відмовити саме з підстави його не доведення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,10,15,60,209,213,215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

- 3 -

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Продовольча компанія «Зоря Поділля» до ОСОБА_3 про визнання недійсною угоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 19 серпня 2016 року.

СУДДЯ