АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 623/3264/15-ц Головуючий суддя І інстанції Вергун І. В.
Провадження № 22-ц/790/3606/16 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди завданої майну фізичних або юридичних осіб
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Коровіна С.Г.

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначає, що 11 травня 2015 року в с.Червоний Оскіл Ізюмського району Харківської області на перехресті вулиць Борова-Фрунзе, ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1, не виконала Правил дорожнього руху, внаслідок чого сталося зіткнення зі скутером «Kanuni», яким він керував.

Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 червня 2015 року ОСОБА_1 визнана винною у скоєнні правопорушення,передбаченого ст. 124 КУпАП.

Після ДТП відповідачка надала розписку,якою зобовязалась сплатити йому 6000 грн. за розбитий скутер. Але виконувати свої обовязки ОСОБА_1 не має наміру,він декілька разів звертався до неї з проханням надати кошти для купівлі нового скутера, так як останній не підлягає відновленню, на що постійно отримував відмову або обіцянки.

Також зазначає, що він постійно користувався цим скутером для поїздки на роботу, до м.Ізюму тощо. В результаті протиправних дій відповідачки він позбавлений можливості користуватись скутером,вести звичайний спосіб життя . Крім того, в результаті зазначеного ДТП він постраждав фізично: декілька днів лежав вдома. Моральну шкоду оцінює в 3000 грн.

Просить стягнути 6000 грн. матеріальної шкоди, 3000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Відповідачка і її представник позов не визнали. Зазначили, що позивач не навів і не надав суду належних доказів відшкодування шкоди.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди в сумі 6000,00 грн., 1000,00 гривень моральної шкоди, судовий збір в сумі 487,20 гривень, а всього 7 487 гривень 20 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, або направити справу на новий розгляду, оскільки судом неповно зясовані обставини по справі.

Зазначає, що надаючи розписку про сплату 6000 грн. вона розраховувала, що скутер буде належати їй. Нею не визначався розмір суми на погашення завданої шкоди і такого зобовязання вона на себе не брала і такої домовленості не було; визначення розміру шкоди має здійснюватись шляхом призначення експертизи.

Також, позивачем не надано належних доказів як наявності моральної шкоди так і її розміру.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позов частково та стягуючи з відповідачки кошти по відновленню транспортного засобу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що з вини ОСОБА_1 сталася ДТП і вона повинна відшкодувати шкоду.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 11 травня 2015 року сталася ДТП. ОСОБА_1, керуючи автомобілем Chevrolet Lacetti, державний номер НОМЕР_2, порушила правила дорожнього руху та допустила зіткнення зі скутером Kanuni, під керуванням ОСОБА_2, чим причинила скутеру механічні пошкодження.

Згідно постанови Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 червня 2015 року винною у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст.ст. 1187 ч.1,2; 1188 ч.1 п.1 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Оскільки шкода спричинена діями ОСОБА_1М, то судом обґрунтовано на відшкодування шкоди стягнуто на користь ОСОБА_2 6000 грн.

Що стосується заперечень ОСОБА_1 стосовно цієї суми, то колегія виходить з наступного.

На а.с. 11 мається ксерокопія розписки, з якої вбачається, що ОСОБА_1М, згодна виплатити до 31травня 2015 року ОСОБА_26000 грн. за скутер.

Написання цієї розписки ОСОБА_1 не заперечується.

Як вона зазначає, вона написала, що згодна виплатити ці кошти за умови, що скутер буде належати їй.

Однак, такого посилання в розписці немає і проти цього категорично заперечує позивач.

Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем на підтвердження суми відшкодування надано розписку, написану ОСОБА_1 після ДТП, що нею не оспорюється.

Дана розписка не є висновком спеціаліста, який міг би визначити розмір відновлювального ремонту.

У звязку з чим сторонам запропоновано і в суді першої інстанції і в суді апеляційної інстанції провести судову авто товарознавчу експертизу.

В суді першої інстанції ОСОБА_1 заявила клопотання про призначення такої експертизи, експертиза була призначена судом, однак не проведена, оскільки ОСОБА_1 не оплатила її вартість.

В суді апеляційної інстанції позивач заявив, що він таке клопотання заявляти не буде.

Представник відповідачки після оголошення перерви також заявив, що клопотання про призначення експертизи заявляти не буде.

Скутер не відремонтовано, тому позивач не може надати докази щодо фактичних витрат ремонт скутера.

Оскільки позивачем надано письмові докази щодо суми по відшкодуванню шкоди, а ОСОБА_1 ця сума ніяким чином не спростована, то судова колегія вважає правильним висновок суду щодо стягнення цієї суми.

Відносно відшкодування моральної шкоди, то колегія вважає, що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з відмовою у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст. 23 ч1,2,3; 1167 ч.1 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Позивачем не надано доказів, які підтверджували би спричинення йому моральної шкоди.

Посилання позивача, що він був позбавлений можливості їздити на роботу скутером не є спричиненням моральної шкоди, доказів звернення до медичного закладу, що він постраждав фізично не надано,.

Сам факт хвилювання щодо обставин ДТП також не є підставою для відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин рішення суду підлягає зміні, зменшенню загальної суми стягнення та судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.3, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04 квітня 2016 року у частині відшкодування моральної шкоди - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Зменшити судовий збір, стягнутий з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 487 грн. 20 коп.( чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок) до 243 грн. 60 коп.( двісті сорок три гривні шістдесят копійок) та загальну суму стягнення з 7487 грн. 20 коп.( сім тисяч чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок) до 6243 грн. 40 коп.( шість тисяч двісті сорок три гриві сорок копійок).

В іншій частини рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: