Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

07 червня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Богінкевич С. М. ,

при секретарі - Потапьонок К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Подільської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання права користування жилим приміщенням, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а саме у Подільському РУ ГУ МВС України у м.Києві 29.09.2009 року ОСОБА_3 звільнений з органів внутрішніх справ у запас відповідно до ст. 64 п. «Б» (через хворобу).

Позивачі зазначають, що за спільною згодою з Подільською районною у м. Києві Державною адміністрацією та Подільського РУ ГУ МВС України у м. Києві, будинок АДРЕСА_1, протягом довгих років використовувався як гуртожиток для проживання та реєстрації працівників районного управління міліції. Порядок поселення до гуртожитку відбувався на підставі рапортів діючих працівників міліції щодо надання вільної кімнати для проживання у гуртожитку та рішень житлово-побутової комісії районного управління для поселення, яке підтверджується протоколом засідання комісії. Вказують, що частина документів, пов»язаних з проживанням у гуртожитку працівників міліції до 2004 року у Подільському районному управлінні фактично втрачені, рішення та протокол засідання житлово-побутової комісії районного управління відносно їх поселення до гуртожитку разом з членами родини по АДРЕСА_1 не збереглось.

Зазначають, що відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради ( Київська міська державна адміністрація) від 10.12.2010 року №1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві», вищезазначений житловий будинок АДРЕСА_1 було передано до сфери управління Подільської районної в м. Києві державної адміністрації та згідно з розпорядженням Подільської РДА в м. Києві від 08.02.2012 року №60 передано та закріплено за комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району» на праві оперативного управління та балансоутримувача і в подальшому передано на баланс КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» та переданий до сфери управління Подільської районної в м. Києві державної адміністрації.

Вказують, що позивачем ОСОБА_3 було надіслано на адресу Подільської РДА заяву щодо видачі ордера на займане приміщення, однак відповідач відмовив у видачі ордеру, посилаючись на своє розпорядження від 27.09.2005 року № 917 про визнання будинку АДРЕСА_1 непридатним для проживання.

Посилаючись на ту обставину, що вони вважають рішення відповідача щодо відмови у видачі ордера на житлове приміщення незаконним, позивачі просять визнати за ними право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, кімната 6.

В судовому засіданні позивачі підтримали свій позов за обставин викладених вище та просили його задоволити.

Представник відповідача в судове засідання призначене на 07.06.2016 р. повторно не з'явився, як вбачається із матеріалів справи про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, належних та допустимих доказів в розумінні ст. 57-60 ЦПК поважності неявки до суду не надав, тому суд з урахуванням вимог ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе слухати справу у його відсутність, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи з урахуванням думки позивачів, які не заперечували проти ухвалення заочного рішення.

Суд, вислухавши позивачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об»активному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України, а саме у Подільському РУ ГУ МВС України у м. Києві, і був звільнений у запас (з постановкою на військовий облік) за ст. 64, п. Б (через хворобу), що підтверджується витягом з наказу ГУ МВС України у м.Києві № 1188 о/с від 29.09.2011 року ( а.с.13).

Згідно з довідкою Центру комунального сервісу від 03.12.2015 року №615 та від 18.05.2016 №1409, позивачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, починаючи з 20.03.1997 року.

Відповідно до листа № 55/К-1690 від 19 червня 2015 року т.в.о. начальника Подільського РУ ГУ МВС України в м.Києві за спільною згодою Подільської районної у м.Києві Державної адміністрації та Подільського РУГУ МВС України у м.Києві будинок АДРЕСА_1, протягом довгих років використовувався, як гуртожиток для проживання та місця реєстрації працівників районного управління. Порядок поселення до гуртожитку відбувався на підставі рапортів діючих працівників міліції щодо надання вільної кімнати для проживання у гуртожитку та рішень житлово-побутової комісії районного управління для поселення, яке підтверджувалось протоколом засідання комісії. Частина документів, пов»язаних з проживанням в гуртожитку працівників міліції до 2004 року у Подільському районному управлінні фактично втрачені, рішення та протокол засідання житлово-побутової комісії районного управління відносно їх поселення до гуртожитку разом з членами родини у 1997 році по АДРЕСА_1 не збереглись.

Згідно з розпорядженням Подільської РДА у м.Києві №60 від 08.02.2012 року передано та закріплено за комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району» на праві оперативного управління та балансоутримувача, будинок АДРЕСА_1

Як вбачається з розпорядження Подільської РДА у м. Києві №50 від 29.01.2015 року, будинок АДРЕСА_1 передано та закріплено за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м.Києва» з метою його подальшого обслуговування.

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку з 04 грудня 1998 року у складі сім»ї з 3-х осіб, що підтверджується довідкою відділу обліку та розподілу житлової площі Подільської РДА №324 від 09 червня 2015 року.

10.06.2015 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про видачу ордера на вищезазначене житлове приміщення, однак відповідач листом від 23.06.2015 року за №106-106/ОП/К-400-1577 відмовив у видачі ордеру, посилаючись на своє розпорядження від 27.09.2005 року №917 про визнання будинку АДРЕСА_1 непридатним для проживання.

Судом встановлено, що фактично позивачам ордер виданий не був.

Причиною спору між сторонами стала відмова відповідача в добровільному порядку визнати за позивачами право на користування займаним житловим приміщенням.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Житлового кодексу України.

Відповідно до ст. 52 ЖК України жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної у місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Статтями 127-129 ЖК України передбачено, що для проживання робітників у період роботи можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної в місті Ради народних депутатів.

Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства та відповідного профспілкового комітету. На підставі рішення про надання житлової площі в гуртожитку адміністрація підприємства видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Ордер на жиле приміщення видається громадянинові на вільне жиле приміщення на підставі рішення виконавчого комітету районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду (ст. 58 ЖК України).

Ордер на жиле приміщення може бути визнаний недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючи дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян і організації на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 64 ЖК України, члени сім»ї наймача, які проживають разом з ним користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов»язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім»ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки.

Згідно з ч. 2 ст. 65 ЖК України особи що вселилась в жиле приміщення як член сім»ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім»ї права користування жилим приміщенням.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визначено, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась тули як член сім»ї наймача ( власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Судом було достовірно встановлено, що позивачі вселились у кімнату №6, квартири АДРЕСА_1, користуються спірним жилим приміщенням, несуть витрати по його утриманню.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Ч. 4 цієї ж статті передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини,які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідач у порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надав суду доказів, які б свідчили про те, що позивачі не проживають у спірній квартирі, або зловживають своїми правами.

На підставі вищевикладеного та всебічно з»ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані та знайшли своє доведення в ході судового розгляду, а тому підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 9, 36, 45, 64, 67, 71, 72, 128 ЖК України, та керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 79, 84, 88, 208, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Подільської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання права користування жилим приміщенням - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою №6 квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 10 днів апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, шляхом ухвалення та письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С. М. Богінкевич