Справа № 147/1275/15-ц Провадження № 22-ц/772/667/2016Головуючий в суді першої інстанції Костюк Г. М.
Категорія 27Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Чуприни В.О.,

при секретарі: Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ПАТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 24.12.2015 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2015 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 28.08.2008 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №K2XRRX03970084, за яким останній отримав споживчий кредит у розмірі 2 893,83 грн., строком на 12 місяців по 28.08.2009 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При наданні кредиту, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з Умовами про надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється щомісячно в період сплати, позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками та комісією, а також інші витрати згідно з Умовами. В позові зазначено, що відповідач своєчасно не виконує взятих на себе зобов'язань, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 24.09.2015 року складає 23 470,38 грн. з яких: заборгованість за кредитом в сумі 2 151,30 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 94,67 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 312,56 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором в сумі 20 911,85 грн., однак від зазначеної суми слід відрахувати суму в розмірі 9 173,89 грн., яка була стягнута рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області суду від 24.09.2013 року, а тому просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 14 296,49 грн., а також стягнути штраф (фіксовану частину) - 500,00 грн., штраф (процентну складову) - 714,82 грн. та судові витрати в розмірі 1 218,00 грн..

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 24.12.2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представником ПАТ КБ «ПриватБанк» подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, при цьому робиться посилання на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що заявлені позивачем вимоги є недоведеними, оскільки заявляючи вимогу про стягнення різниці заборгованості в розмірі 14 296,49 грн. не зазначено складових цієї суми, підстав її стягнення та який період охоплює нарахована банком заборгованість.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 28.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №K2XRRX03970084, за умовами якого останній отримав споживчий кредит в розмірі 2 893,82 грн., строком на 12 місяців по 28.08.2009 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п.п. 3.2.1-3.2.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) позичальник зобов'язався використати кредит на цілі, зазначені у заяві про надання кредиту; погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви; сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п. 4.1 даних Умов та Тарифів. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту.

Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Вимогами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи видно, що на виконання умов договору, позивач надав ОСОБА_2 передбачені договором кошти, однак відповідач взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту в повній мірі не виконав, що призвело до виникнення заборгованості.

Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 24.09.2015 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість в розмірі 23 470,38 грн. з яких: заборгованість за кредитом в сумі 2 151,30 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 94,67 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 312,56 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором в сумі 20 911,85 грн., а також штрафи згідно п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг фіксована частина - 500,00 грн. та процентна складова - 714,82 грн..

Звернувшись в суд з позовом, банком заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором №K2XRRX03970084 від 28.08.2008 року в розмірі 14 296,49 грн., яку мотивує тим, що зазначена сума складає різницю суми заборгованості відповідача згідно розрахунку станом на 24.09.2015 року - 23 470,38 грн. та суми 9 173,89 грн., яка була стягнута з відповідача рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 24.09.2013 року, а також заявлено вимогу про стягнення штрафів в сумі 500,00 грн. та 714,82 грн. відповідно.

Так, рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 24.09.2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №K2XRRX03970084 від 28.08.2008 року в розмірі 9 173,89 грн..

Зі змісту даного рішення суду видно, що було стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 9 173,89 грн., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 2 151,30 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 94,67 грн.; заборгованість по комісії в сумі 312,56 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань в сумі 5 000 грн., при цьому розмір пені зменшено з 19 748,73 грн. до 5 000 грн., а також було стягнуто штрафи (фіксована частина) - 500,00 грн. та (процентна складова) - 1 115,36 грн..

Таким чином, наданий позивачем розрахунок заборгованості фактично містить ті ж суми, що були стягнуті рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 24.09.2013 року, в тому числі і щодо пені, яка була предметом дослідження при ухваленні вказаного рішення і розмір якої було зменшено з 19 748,73 грн. до 5 000 грн..

У повторно поданому позові, позивачем надано лише загальний розрахунок заборгованості, без врахування ухваленого Тростянецьким районним судом Вінницької області рішення від 24.09.2013 року та без зазначення складових суми, яка підлягає стягненню, періоду нарахування суми та підстав її стягнення.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позову.

Зі змісту апеляційної скарги видно, що позивач погоджується з тим, що заборгованість за кредитом, процентами та комісії вже задоволена в повному обсязі, при цьому не зазначив цього в розрахунку заборгованості, що могло призвести до подвійного стягнення за кредитним договором.

Питання стягнення штрафів також було вирішено рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 24.09.2013 року, а щодо вимоги про стягнення пені в розмірі 1163,12 грн., то згідно п. 5.4 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п. 5.1, 5.2, 5.3 здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане позичальником, тому з урахуванням строку, на який було надано кредит та положень ст. 258 ЦК України, якою передбачено вимоги до яких застосовується спеціальна позовна давність, а також того, що позивачем не надано розрахунку та періоду нарахування вказаної частини пені, тому висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову є правильним.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - відхилити.

Заочне рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 24.12.2015 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.К. Медвецький

/підпис/ В.О. Чуприна

З оригіналом вірно: