Справа №263/9551/16-ц
Провадження № 2/263/2320/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2016 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Хараджі Н.В., при секретарі Соколовій О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл сумісно нажитого майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду із позовом про розділ майна подружжя, набутого під час шлюбу, обгрунтовуючи його тим, що 18.06.2005 року уклала шлюб із відповідачем, за час якого вони за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу придбали квартиру АДРЕСА_1, право власності ну яку було зареєстровано за відповідачем, та в якій вони мешкали, сплачували комунальні послуги, здійснювали ремонт. Рішенням суду від 15.07.2016 року шлюб між сторонами був розірваний. На підставі викладеного просить суд розподілити вказану квартиру між сторонами та визнати за кожним право спільної часткової власності на ? частину квартири.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, у якій просила розглянути справу у її відсутності, позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій позов визнав, просив розглянути справу за його відсутності.

Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, 18.06.2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений шлюб, після реєстрації якого остання змінила своє прізвище на прізвище чоловіка, та який рішенням Жовтневого районного суду від 15.07.2016 року, яке набрало законної сили 26.07.2016 року, був розірваний.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 25.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Рябоконь Ю.С., ОСОБА_2 була придбана квартира АДРЕСА_1, загальною площею 36,3 кв.м., жилою площею 19,0 кв.м. При цьому, вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований у МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» 18.01.2007 року.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.22. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова Пленуму) поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК.

Згідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Згідно з ст. 63 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Так, за нормами ст. 112 ЦК України 1963 року, ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч. 2,3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та оскільки вказане спірне майно було придбане подружжям під час шлюбу, що сторонами не оскаржується, тому кожен з них має рівну частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розподілити вказану квартиру між сторонами, визнавши за кожним право спільної часткової власності на ? частину квартири.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 174, 197, 213, 215, 224 ЦПК, ст. ст. 61, 63, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 328, 372 ЦК України -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл сумісно нажитого майна подружжя задовольнити.

Розподілити сумісно нажите майно подружжя - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 36,3 кв.м., жилою площею 19,0 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на ? частку квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 36,3 кв.м., жилою площею 19,0 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на ? частку квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 36,3 кв.м., жилою площею 19,0 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів від дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя. Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні при проголошені судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів від дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.В. Хараджа