Номер провадження: 22-ц/785/4093/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів Панасенкова В.О., Драгомерецького М.М.,

при секретарі Томашевській К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2009 року по цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_3 Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

04.02.2009 року Відкрите акціонерне товариство «Райффайзенбанк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзенбанк Аваль» звернулося до суду до ОСОБА_5, ОСОБА_6 з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи це тим, що 21.06.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзенбанк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзенбанк Аваль» та ОСОБА_5 було укладено договір № 014/0035/74/77130 згідно якого ОСОБА_4 надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання 390000 доларів США до 21.06.2027 року зі сплатою 12,85% річних. Згідно з п. 5.1 кредитного договору ОСОБА_5 не виконала умови п. 5.1. Кредитного договору щодо часткового погашення кредиту та сплаті відсотків за фактичне використання кредитних коштів щомісячно згідно графіку. Згідно з п. 6.5. Кредитного договору у випадку невиконання Відповідачем умов договору кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Крім того 13.07.2007 року для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором було укладено іпотечний договір з ОСОБА_5, згідно якого остання передала в іпотеку належний їй на праві власності житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований в с. Мізікевича, ж/м «Чорноморка», вул. Крутоярська 22/22. Крім того 21.06.2007 року з метою належного виконання кредитного договору ОСОБА_5 було укладено договір поруки з ОСОБА_6 відповідно до п. 3.1. якого останній несе солідарну відповідальність по кредитному договору разом з ОСОБА_5 У звязку з невиконанням ОСОБА_5 своїх зобовязань по кредитному договору солідарна заборгованість відповідачів складає 449108,84 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 3458138 грн. 08 коп.

Представник позивача - ВАТ «Райффайзенбанк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзенбанк Аваль» позов підтримала, просила його задовольнити і наддала пояснення у відповідності до обставин, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідачки ОСОБА_5 позов визнала частково, визнавши по суті обставини щодо отримання кредиту і вимоги щодо стягнення основного боргу по кредиту та відсоткам і не визнавши позовні вимоги в частині решти нарахувань і вказавши, що в ОСОБА_5 немає чим віддати кредит, окрім жилого будинку, що знаходиться в іпотеці.

Відповідач ОСОБА_6 позов визнав частково, визнавши по суті обставини щодо вимог про стягнення основного боргу по кредиту та відсоткам і не визнавши позовні вимоги в частині решти нарахувань і вказавши, що в нього немає чим віддати кредит.

Рішенням суду позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Відкритого акціонерного товариства «Райффайзенбанк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзенбанк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/0035/74/77130 від 21.06.2007 року, а саме :

прострочену заборгованість за основним боргом по кредиту в сумі 388215,70 доларів США, що за курсом НБУ складає 298260 грн. 89 коп. із розрахунку 7,70 грн. за 1 долар США.

заборгованість за відсотками 3690,18 доларів США, що за курсом НБУ складає 28414 грн. 39 коп. із розрахунку 7, 70 грн. за 1 долар США заборгованість за простроченими відсотками 37107,70 доларів США, що за курсом НБУ складає 285729 грн. 29 коп. із розрахунку 7, 70 грн. за 1 долар США.

заборгованість за пенею 20095,26 доларів США, що за курсом НБУ складає 154733 грн. 51 коп. із розрахунку 7,70 грн. за 1 долар США а всього на загальну суму згідно позову - 449108,84 доларів CLL1A, що згідно курсу НБУ складає 3458138 грн. 08 коп. із розрахунку 7,70 грн. за 1 долар США

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Відкритого акціонерного товариства «Райффайзенбанк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзенбанк Аваль» судові витрати у вигляді судового збору (державного мита) сплаченого при звернені до суду з позовною заявою в сумі 1700 грн. та збору на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 30 грн., а всього стягнути судових витрат на загальну суму 1730 грн.

На вказане рішення суду Карелі (дошлюбне ОСОБА_5) Т.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню тільки в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат, у зв'язку з тим, що в іншій частині районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та застосував необхідні норми матеріального права.

Апелянт надала доводи тільки щодо оскарження рішення суду в частині вирішення справи по суті наявної заборгованості за кредитним договором.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом в цій частині правильно були встановлені наступні обставини.

21.06.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзенбанк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзенбанк Аваль» та ОСОБА_5 було укладено договір № 014/0035/74/77130 згідно якого ОСОБА_4 надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання 390000 доларів США до 21.06.2027 року зі сплатою 12,85% річних. Згідно з п. 5.1 кредитного договору ОСОБА_5 не виконала умови п. 5.1. Кредитного договору щодо часткового погашення кредиту та сплаті відсотків за фактичне використання кредитних коштів щомісячно згідно графіку. Згідно з п. 6.5. Кредитного договору у випадку невиконання Відповідачем умов договору кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Крім того 13.07.2007 року для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором було укладено іпотечний договір з ОСОБА_5, згідно якого остання передала в іпотеку належний їй на праві власності житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований в с. Мізікевича, ж/м «Чорноморка», вул. Крутоярська 22/22. Крім того 21.06.2007 року з метою належного виконання кредитного договору ОСОБА_5 було укладено договір поруки з ОСОБА_6 відповідно до п. 3.1. якого останній несе солідарну відповідальність по кредитному договору разом з ОСОБА_5 У звязку з невиконанням ОСОБА_5 своїх зобовязань по кредитному договору солідарна заборгованість відповідачів складає 449108,84 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 3458138 грн. 08 коп.

Суд першої інстанції правильно заснував своє переконання щодо задоволення позовних вимог на поясненнях сторін, які узгоджуються з обставинами, що викладені у позові, які засновані на законодавстві і підтверджуються матеріалами справи, а саме: заявою від 08.06.2007 року № 86 ОСОБА_5 про видачу кредиту з заявою-анкетою позичальника ОСОБА_5 з доданням копії паспорту, довідок з місця роботи (а.с. 8-17), заявою-анкетою поручителя ОСОБА_6 з доданням копії паспорту, довідок з місця роботи (а.с. 18-23), умовами кредитування з підписом ОСОБА_5 про ознайомлення (а.с. 30-31), кредитним договором № 014/0035/74/77130 від 21.06.2007 року між ВАТ «Райффайзенбанк Аваль» і ОСОБА_5 з додатками (а.с. 24-29); договором поруки від 21.06.2007 року з ОСОБА_6 (а.с. 36-37); іпотечним договором від 13.07.2007 року з ОСОБА_5 (а.с. 32-35); квитанцією про отримання ОСОБА_5 готівки згідно кредитного договору (а.с. 38), претензіями Банку до ОСОБА_5 з попередженнями про необхідність погашення заборгованості по кредитному договору (а.с. 40), претензіями Банку до ОСОБА_6 з попередженнями про необхідність погашення заборгованості по кредитному договору (а.с. 41), заявою ОСОБА_5 до Банку (а. с. 39), розрахунком заборгованості по кредитному договору (а.с. 5).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши в цій частині всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу по суті у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та дійшов до правильного висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довела обставини, на які посилалася як на підставу своєї апеляційної скарги.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції в оскаржувані частині не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи і докази не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи в частині вирішення справи по суті наявної заборгованості за кредитним договором.

Тому, на думку колегії суддів, справа в цій частині розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

В той же час, відповідно до ч.3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат.

Так, при задоволенні позовних вимог, які мають матеріальний характер, солідарна відповідальність до судових витрат не застосовується, що відповідає положенню ст.541 ЦК, згідно з якою солідарний обовязок виникає у випадках, установлених договором або законом, зокрема в разі неподільності предмета зобовязання, коли чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачено солідарного порядку стягнення судових витрат.

Тобто, діюче цивільне законодавство не передбачає солідарну відповідальність відповідачів при стягненні судових витрат такі витрати підлягають стягненню з відповідачів тільки в рівних частках з кожного, а томі рішення суду підлягає зміні тільки в частині розподілу судових витрат між відповідачами.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ч. 1 п. 4; ст.313-314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу Карелі (дошлюбне ОСОБА_5) ОСОБА_7 задовольнити частково, рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2009 року змінити лише в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь Відкритого акціонерного товариства «Райффайзенбанк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції ВАТ «Райффайзенбанк Аваль» судові витрати у вигляді судового збору (державного мита) сплаченого при звернені до суду з позовною заявою в сумі 1700 грн. та збору на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 30 грн., а всього стягнути судових витрат на загальну суму 1730 грн. в рівних частках з кожного відповідача.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням.

Головуючий ОСОБА_8

Судді ОСОБА_9

В.О. Панасенков