Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1469/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі: головуючого Кримської О.М.,

суддів: Подліянової Г.С., Дашковської А.В.,

секретаря Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Бердянського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих, третя особа: ОСОБА_3, про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Бердянського УВП УТОС про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В позові посилається на те, що відповідно до наказу №70-вк від 08.12.2014 року її було призначено інспектором з охорони праці на Бердянському УВП УТОС. Наказом №76-вк від 18.11.2015 року її було звільнено з займаної посади у зв'язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, про що внесено відповідний запис до трудової книжки. Вважає своє звільнення незаконним та безпідставним, оскільки посада інспектора з охорони праці не скорочена, а обов'язки були передані в порядку суміщення професії, для виконання іншому працівникові. Посада інспектора з охорони праці не підлягає скороченню, оскільки вона передбачена ст.13 Закону України «Про охорону праці». Розірвання трудового договору проведено без згоди профспілкової організації. Також їй не пропонувалася інша робота, хоча на підприємство були прийняті працівники - швачки.

Просить визнати незаконним наказ №76-вк від 18.11.2015 року «Про звільнення» та скасувати, його, поновити на посаді інспектора з охорони праці Бердянського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.11.2015 року по день поновлення на роботі.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 січня 2016 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що звільнення позивача проведено з дотриманням норм чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанцій з огляду на наступне

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 0.01.1980 року працювала на посаді робочого 1 розряду Бердянського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих.

Наказом № 70-вк від 08.12.2014 року ОСОБА_2 з 09.12.2014 року було переведено на посаду інспектора з охорони праці Бердянського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих.

11.08.2015 року Директор Бердянського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих повідомила голову профкому Бердянського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих про важке фінансове становище на підприємстві та скорочення на підприємстві адмінперсоналу шести посад та надання згоди на скорочення посад зазначених у повідомленні.

Згідно наказу № 23-П про внесення змін до штатного розпису від 11.08.2015 року , у звязку зі зменшенням обсягів виробництва, погіршення фінансового стану, відсутністю обігових коштів та відсутністю роботи на вимогу ЦП УТОС з 15.11.2015 року на підприємстві скорочено посади адмінперсоналу, в тому числі посаду інспектора з охорони праці. ( а.с. 44), і у зв'язку з цим внесено зміни до штатного розпису Бердянського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих. Серед посад, які були скорочені та виведені зі штатного розпису підприємства , рахується і посада, на якій працював позивач ( а.с. 53).

Відповідно до протоколу № 17 від 03.09.2015 року профкому Бердянського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих, останній прийшов до висновку не надавати згоду на скорочення посад адміністративного апарату на вищезазначеному підприємстві.

ОСОБА_2 18 вересня 2015 року була письмово ознайомлена з вказаними наказами та попереджена про її майбутнє звільнення із займаної посади та відсутністю вакантних посад на даному підприємстві ( а.с. 49).

18 листопада 2015 року ОСОБА_2 було звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників ( а.с. 50).

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за пунктом 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Відсутність у Бердянському учбово-виробничому підприємстві Українського товариства сліпих вакантних посад підтверджується копією штатного розпису, довідкою підприємства № 4 від 18.01.2016 року ( а.с. 52-56).

Доводи апеляційної скарги про те, що їй не були запропоновані вакантні посади хоча на підприємство була прийнята працівники швачки не заслуговують на увагу, оскільки зі штатного розпису підприємства вбачається про наявність посад швачки в кількості двох одиниць ( а.с. 53, а.с. 55) одна із них ОСОБА_4 була прийнята на роботу задовго до звільнення позивача, а ОСОБА_5 прийнята на посаду швачки 04.08.2015 року відповідно до наказу № 48-к від 04.08.2015 року ( а.с. 57), тобто до моменту повідомлення позивача про майбутнє звільнення.

Доводи апеляційної скарги про те, що скорочення штату відбулося не за рішенням підприємства про скорочення штату, а лише з особистої ініціативи директора, про недоцільність такого скорочення, що є порушенням ч. 3 ст. 64 Господарського Кодексу України не заслуговує на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 64 Господарського Кодексу України , право визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розклад, належить виключно підприємству.

Відповідно до п. 3.7 Статуту Бердянського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих підприємство самостійно розробляє та затверджує свою структуру та штатний розклад.

Підприємство очолює директор, що діє за принципом одноосібного керування та на основі поєднання прав та інтересів УТОС і трудового колективу ( п. 4.2 Статуту).

Директор підприємства організує всю його роботу та несе повну відповідальність за його діяльність ( п. 4.3 статуту).

Таким чином оскільки директор є єдиним виконавчим органом, то на підставі п. п. 3.7., 4.2. та 4.3 Статуту директор одноособово мав право прийняти рішення про внесення змін до штатного розпису.

Доводи апеляційної скарги про те, що посада інспектора з охорони праці не скорочена, а обовязки інспектора з охорони праці передані в порядку суміщення професії, для виконання іншому працівнку, зазначна посада не підлягає скороченню, оскільки вона передбачена ст. 13 Закону України « Про охорону праці» не заслуговує на увагу.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобовязаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити дотримання вимог законодавства щодо працівників у галузі охорони праці. З цією метою роботодавець забезпечує функціювання системи управління охороною праці, а саме: створює відповідні служби і призначає посадових осіб, які забезпечують вирішення конкретних питань охорони праці, затверджує інструкції про їх обовязки, права та відповідальність за виконання покладених на них функцій, а також контролює їх додержання.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону праці» на підприємстві з кількістю працюючих менше 50 осіб функції служби охорони праці можуть виконувати в порядку сумісництва особи, які мають відповідну підготовку.

Відповідно до штатного розпису відповідача станом на 11.08.2015 року, на день звільнення позивача на підприємстві працює менше 50 осіб.

На цій підставі наказу № 30-П від 18.11.2015 року у звязку з відсутності в штатному розписі посади інспектора з охорони праці та секретар функції інспектора з охорони праці були покладені на директора підприємства ОСОБА_3, а обовязки секретаря на бухгалтера ОСОБА_6 ( а.с. 54).

Доводи апеляційної скарги про те, що при її звільненні була порушена стаття 43 КЗпП України не заслуговує на увагу.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 ( крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації). 2-5 7 статті 40 і пунктами 2і3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу ( профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

У випадках передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у пятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником ( ч. 2 ст. 43 КЗпП України).

Виборний орган первинної профспілкової організації ( профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації ( профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору ( ч. 5 ст. 43 КЗпП України).

Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації ( профспілкового представника ( ч. 8 ст. 42 КЗпП України).

Як вбачається з матеріалів справи звернення відповідача до виборного органу первинної профспілкової організації Бердянського учбово-виробничого підприємства українського товариства сліпих щодо надання згоди на звільнення позивача відбулося 21.10.2015 року, про що свідчить відмітка на поданні про отримання (а.с. 74). В суді першої інстанції голова профкому ОСОБА_7 пояснив суду, що відповідь на подання № 184 від 21.10.2015 року не надавалась, тому що у поданні не зазначено, що воно адресоване саме ОСОБА_7

Натомість, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що подання повернулося відповідачу з тих підстав, що адресовано не тій особі.

Таким чином доводи апеляційної скарги про те, що відповідач належним чином не звернувся до голови профспілкової організації Бердянського УВП УТОС не заслуговує на увагу.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 КЗпП України розглянути це подання необхідно було не пізніше 05.11.2015 року, а відповідно до ч. 5 ст. 43 КЗпП України повідомити відповідача про прийняте рішення необхідно було не пізніше 09.11.2015 року.

Оскільки виборний орган первинної профспілкової організації Бердянського УВП УТОС своєчасно не направив відповідачу рішення про надання ( чи не надання) згоди на звільнення позивача, то суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідно до ч. 5 ст. 43 КЗпП України вважається, що виборний орган Бердянського УВП УТОС дав згоду на розірвання трудового договору з позивачем, днем надання згоди слід вважати 09.11.2015 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 43 КЗпП України відповідач мав право звільнити позивача не пізніше 09.12.2015 року. Звільнення ж відбулося 18.11.2015 року, що не суперечить нормам ст. 43 КЗпП України.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, з посиланням на те, що звільнення позивача відбулось з дотриманням норм діючого законодавства, відповідають вимогам матеріального і процесуального права, фактичні обставини встановлені судами повно та об'єктивно, підтверджуються матеріалами справи. Вказаним обставинам та наданих позивачем доказам судом наданий належний правовий аналіз, що обґрунтовано відображено в мотивувальній частині оскаржуваного заявником судовго рішення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків судів не спростовують, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 січня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий О.М.Кримська

Судді: Г.С.Подліянова

ОСОБА_8