Справа № 712/8518/16-ц
Провадження № 4с/712/45/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі Шмагайло Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси матеріали справи за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, зацікавлена особа: ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

Представник скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби м.Черкаси ГТУЮ у Черкаській області щодо відкриття виконавчого провадження, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №51093732, постанови про відкриття виконавчого провадження №51093639, мотивуючи її тим, що на час відкриття виконавчого провадження ОСОБА_2 не міг виступати стягувачем у зазначених виконавчих провадженнях, оскільки 01.03.2016 року ОСОБА_2 відступив своє право вимоги за договором позики ОСОБА_4 на підставі договору №2/160301 про відступлення права вимоги, крім того, державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження не перевіривши місце реєстрації боржника за даними адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, боржником не були отримані постанови про відкриття виконавчого провадження, що позбавило його можливості виконати їх добровільно. Фактично про наявність виконавчого провадження скаржнику стало відомо в липні 2016 року з матеріалів цивільної справи 712/1281/15-ц при розгляді заяви ОСОБА_4 про заміну сторони виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики.

Вважає, що при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», тому просив скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №51093732 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 154 943,42 гривень, та постанову про відкриття виконавчого провадження №51093639 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 1671,24 гривень.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_3 підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Головний державний виконавець Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси ГТУ юстиції у Черкаській області ОСОБА_5 заперечував проти задоволення скарги. Зазначив, що виконавчі документи, що були предявлені до виконання відповідають вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», предявлені за місцем виконання, що підпорядковане Соснівському відділу ДВС міста Черкаси, повноваження представника підтверджено відповідно до ст.9 Закону України «Про виконавче провадження», на момент прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження відомості про укладання договору про відступлення прав вимоги між стягувачем та третіми особами у державного виконавця були відсутні. Таким чином, державний виконавець Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Представник стягувача ОСОБА_6 заперечував проти задоволення скарги. Зазначив, що державний виконавець при відкритті виконавчого провадження діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Заслухавши представника скаржника, вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне:

Відповідно до ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено права чи свободи.

Стаття 6 Закону України «Про виконавче провадження» надає гарантії прав фізичним і юридичним особам у виконавчому провадженні. Так, державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

З положень викладених ст. 368 ЦПК України, вбачається, що питання, повязані із зверненням судового рішення до виконання, вирішується місцевим судом, який розглянув справу.

Згідно із положеннями частин 1,3 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Судом встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.04.2015 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 154 943, 42 гривень.

На підставі вищевказаного рішення, 05.05.2016 року Соснівським районним судом м. Черкаси було видано виконавчий лист № 712/1281/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 154 943,42 грн., а також виконавчий лист № 712/1281/15-ц про стягнення судового збору в сумі 1671, 24 грн.

12 травня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51093732 про стягнення боргу 154 943,42 грн. та постанову про відкриття виконавчого провадження №51093639 про стягнення 1671,24 грн.

За змістом ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для виконання всіма суб'єктами держави.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (даної Закон), державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У разі невідповідності виконавчого документу вимогам, передбаченим ст.18 цього Закону, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження (п.6 ч.1 ст.26 Закону).

Вимоги до виконавчого документу визначені у ст.18 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема зазначено, що виконавчий документ повинен містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав

виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника

тощо.

З копій виконавчих документів вбачається, що вони містять вищевказані дані боржника та стягувача, в тому числі вказано місце проживання фізичної особи боржника ОСОБА_1 - АДРЕСА_1, тому суд погоджується з твердженням державного виконавця про відсутність підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Наявність укладеного між стягувачем ОСОБА_2 та третьою особою договору про відступлення прав вимоги станом на момент відкриття виконавчого провадження, не доводить незаконність дій державного виконавця, оскільки підставою для прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження, були заява представника стягувача на підставі виконавчих листів, що видаються судами, що відповідає вимогам ст.ст.17,19 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, аналізуючи норми ст.387 ЦПК України суд приходить до висновку, що для задоволення вимог скаржника повинно бути доведено одночасно дві обставини: 1) наявність неправомірності дій державного виконавця; 2) порушення прав чи свобод заявника.

Представником скаржника ОСОБА_3 в судовому засіданні не доведено чим порушені права скаржника ОСОБА_1 як боржника у виконавчому провадженні, при винесенні оскаржуваних постанов про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

З матеріалів справи вбачається, що постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.05.2016 року була надіслана на адресу боржника, однак не були ним одержані та повернулися за закінченням терміну зберігання. Представник скаржника зазначив, що державний виконавець не виконав всіх дій для встановлення місцезнаходження боржника, таке порушення Закону обмежує права боржника передбачені ст.12 Закону України «Про виконавче провадження».

З цього приводу суд зазначає наступне. Відповідно до п. 3 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом «Про виконавче провадження» передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобовязаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Відповідно до ст.35 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій виноситься постанова державного виконавця.

Проте, із заявами про відкладення виконавчих дій внаслідок несвоєчасного отримання постанов про відкриття виконавчого провадження скаржник навіть після того, як йому в липні 2016 року, після ознайомлення з матеріалами цивільної справи № 712/1281/15-ц стало відомо про винесення зазначених постанов, до виконавчої служби не звертався.

Таким, чином скаржником не було доведено незаконість дій державного виконавця при винесенні постанов про відкриття виконавчого провадежння №51093732 про стягнення боргу 154 943,42 грн. та №51093639 про стягнення 1671,24 грн. та порушення його прав, що є підставою для відмови у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 383-386 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, зацікалена особа: ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області протягом 5 днів з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: Т.Є. Троян