233 № 233/1947/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретаря Кліменко І.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

20 квітня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вказуючи, що з відповідачкою вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 червня 2005 року, від якого дітей не мають. Спору про спільне майно між сторонами немає. Позивач вважає неможливим примирення і подальше збереження сімї, тому просив розірвати шлюб з відповідачкою.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини та пояснив, що за одинадцять років проживання між ними постійно виникали конфлікти, в тому числі матеріального характеру. Відповідачка на його думку не вкладала грошей до сімейного бюджету, не виконувала подружні обов*язки, діяла лише в інтересах своїх дітей, вважає, що відповідачка уклала з ним шлюб виключно з розрахунку та матеріальних інтересів. Шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між ним припинено з квітня 2016 року, коли відповідачка пішла від нього. На його думку, можливість зберегти їх шлюб виключена, оскільки примирення між ним не можливе, наполягав на розірванні шлюбу.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснюючи, що не згодна на розірвання шлюбу, оскільки вважає, що за роки шлюбу з позивачем лише вона виконувала всю домашню роботу, купувала та готувала їжу, позивач відносився до неї як до безкоштовної домашньої робітниці, жодним чином її не забезпечував, тому винен їй гроші, які вона оцінює приблизно в 1000 грн. за місяць шлюбу в загальній сумі 140 000 грн., у випадку якщо позивач сплатить їй ці кошти вона дасть згоду на розірвання шлюбу. Зазначила, що дійсно спільне проживання між ними припинено у квітні 2016 року, однак це позивач її вигнав зі свого будинку. Примирення з позивачем вона вбачає за можливе якщо він виконає її вимоги матеріального характеру, з почуттів до позивача вона відчуває лише образу. У випадку розірвання їх з позивачем шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище.

Заслухавши сторони і дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі 22 червня 2005 року зареєстрували шлюб (а.с. 7), від якого спільних дітей не мають. З квітня 2016 року шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинено в звязку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, постійно виникаючими сварками з побутових причин, а також з причин матеріального характеру, невдоволеності поведінкою в шлюбі кожного з подружжя.

Зустрічний позов щодо вимог майнового характеру в порядку ст. 123 ЦПК України до початку розгляду справи по суті відповідачкою до суду не подано.

Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя, тощо, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження сімї ОСОБА_2 суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення.

Суд не приймає до уваги доводи відповідачки про відшкодування на її користь з позивача у справі грошових коштів як умови надання згоди на розірвання шлюбу, оскільки це суперечить нормам діючого законодавства та відповідачка не позбавлена права звернутися до суду з позовом на загальних підставах у встановленому законом порядку та строки, якщо вважає, що потребують захисту її порушені, невизнані або оспорювані права чи законні інтереси.

Керуючись ст. ст. 110, 111, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 22 червня 2005 року Костянтинівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецької області, актовий запис за № 162.

ОСОБА_2, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, відновити її дошлюбне прізвище Тупотіна.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Суддя