Справа № 275/228/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2016 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Руденка В.О.

при секретарі Марієвській Н.А.,

за участі відповідачки ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач (далі - ОСОБА_2) звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що 22 жовтня 2012 року відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 8000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, всупереч договірним зобов'язанням, у встановлені строки позичальник не повернув кредитні кошти, в результаті чого сума кредиту не зменшувалась, а проценти нараховувались на фактичний залишок суми кредиту за кожний день користування кредитом. У звязку з цим сума боргу станом на 31 березня 2016 року складає 15600,20 грн., яку ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_1 разом з компенсацією судового збору в сумі 1378,00 грн.

В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до позовної заяви додав клопотання про розгляд справи без його присутності, вимоги позовної заяви підтримав повністю.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково на суму 8000 гривень та пояснила, що кредит в сумі 8000,00 гривень в Банку брала, часто кошти сплачувала, в 2015 році сплатила всі, потім знову зняла гроші, щоб заплатити за використаний природній газ, потім знову знімала з картки а не платила. Наданий час ніде не працює, доходів не має. Надала суду довідку про доходи, в яких зазначено, що відповідачка зареєстрована як безробітна в Брусилівському районному центрі зайнятості з 13 листопада 2014 року та доходів за період з 01 вересня 2015 року до 30 червня 2016 рік не має. Повідомила, що намагалась вирішити спір у договірному порядку, для чого один раз відвідувала відділення Приватбанку в смт. Брусилів, однак на прийом до керівництва відділення банку не потрапила і більше не зверталась. Просила суд зобов'язати позивача укласти з нею мирову угоду та ухвалити відповідне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 509, 1054 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язується вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, з матеріалів справи, на підставі зазначених у позові відомостей, встановлено, що 22 жовтня 2012 року ОСОБА_2 надав відповідачці кредит, видавши кредитну картку з кредитним лімітом у сумі 8000,00 гривень зі сплатою за користування кредитом 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Факт укладення договору підтверджується копією заяви відповідачки про видачу кредитної картки від 22 жовтня 2012 року.

У позові зазначено, що всупереч умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства України, відповідачка не сплатила щомісячні платежі з повернення кредиту, у встановлений кредитним договором строк. Наявність і розмір заборгованості ОСОБА_2 підтвердив зі свого боку, надавши відповідний розрахунок.

Подані Банком до суду документи свідчать, що у зв'язку з порушенням зобов'язань по кредитному договору, станом на 31 березня 2016 року відповідачка має заборгованість у розмірі 15600,20 гривень.

Умови кредитного договору, виконання Банком зобовязань з надання кредитних коштів, факт їх використання позичальником, а також визначений позивачем розмір заборгованості відповідачкою не спростовані. Докази на спростування доводів позивача, письмові заперечення проти позову, альтернативний розрахунок заборгованості відповідачкою ОСОБА_1 не подавались.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже судом встановлено, що відповідачкою як позичальником не виконані зобовязання, передбачені кредитним договором і не спростовано розмір заборгованості по кредиту, який визначений у позові.

Згідно ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Отже, вимоги відповідачки щодо зобов'язання Банку судом до укладення мирової угоди не можуть бути задоволені, оскільки таких повноважень у цивільному судочинстві суд не має. Слід зазначити, що судом, за клопотанням відповідачки, оголошувалась перерва у судовому розгляді для надання їй можливості ініціювати укладення мирової угоди з Банком та вирішення спору таким чином. Проте, як засвідчила сама відповідачка у судовому засіданні, у період з 29 червня 2016 року по 19 серпня 2016 року вона лише один раз відвідала відділення Банку в смт. Брусилові, проте зустрічі з керівником чекати не стала і більше ні до кого з цього питання не зверталась.

З огляду на ст.88 ЦПК України, підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з відповідачки на його користь судових витрат, які були понесені ним у зв'язку зі сплатою судового збору в сумі 1378,00 гривень.

На підставі ст. 509, 525, 526, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України,

керуючись ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором від 22.10.2012 року в сумі 15600,20 гривень (п'ятнадцять тисяч шістьсот гривень 20 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 "ПРИВАТБАНК" судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, що брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення суду, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.О. Руденко