У х в а л а

ІМенем УКраїни

24 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

МостовоїГ.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до комунального підприємства «Ритуал» Енергодарської міської ради Запорізької області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, за касаційною скаргою Пантєєва Миколи Петровича, який діє від імені комунального підприємства «Ритуал» Енергодарської міської ради Запорізької області, на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 22 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 1 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що він працював на посаді директора комунального підприємства «Ритуал» Енергодарської міської ради Запорізької області. Розпорядженням виконувача повноважень Енергодарського міського голови - секретаря Енергодарської міської ради Музики П.О. від 2 лютого 2015 року № 3-кп позивача було звільнено з роботи з 2 лютого 2015 року. В день звільнення з ним не було проведено розрахунку за невикористані відпустки в розмірі 52 535 грн 78 коп. Згідно виписки руху коштів на його картковому рахунку № НОМЕР_1 у АО «Сбербанк Росіі» компенсація за невикористані відпустки була йому перерахована 21 квітня 2015 року. Посилаючись на те, що на дату перерахунку коштів затримка розрахунку склала 54 робочі дні, просив задовольнити позов.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 22 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 1 вересня 2015 року, позов задоволено, стягнуто з комунального підприємства «Ритуал» Енергодарської міської ради Запорізької області на користь ОСОБА_3 середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 34 002 грн 72 коп. Вирішено питання про стягнення судового збору.

У касаційній скарзі Пантєєв М.П., який діє від імені комунального підприємства «Ритуал» Енергодарської міської ради Запорізької області, просить оскаржувані рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судами встановлено, що розпорядженням виконувача повноважень Енергодарського міського голови - секретаря Енергодарської міської ради Музики П.О. від 2 лютого 2015 року № 3-кп ОСОБА_3 було звільнено з роботи з 2 лютого 2015 року.

Відповідно до довідки головного бухгалтера КП «Ритуал» компенсація за невикористану відпустку станом на 19 березня 2015 року становила 52535 грн 78 коп.

Згідно з виписки з карткового рахунку № НОМЕР_1 у АО «Свербанк Росії» ОСОБА_3 отримав зазначені кошти 21 квітня 2015 року з відрахуванням податків та інших обов'язкових платежів.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в цій статті, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (ст. 117 КЗпП України).

Заперечуючи проти позову представник відповідача вказував на те, що позивач в день звільнення не працював, а відтак у підприємства не виник обов'язок по проведенню розрахунку з ним у цей день.

Згідно табелю обліку робочого часу 2 лютого 2012 року ОСОБА_3 перебував на лікарняному.

Спростовуючи такі доводи відповідача і відхиляючи табель обліку робочого часу, як доказ відсутності позивача на роботі, суд першої інстанції вказав на те, що останній був на роботі в день звільнення 2 лютого 2015 року, ним в цей день отримана трудова книжка.

Однак, доказів про отримання ОСОБА_3 трудової книжки саме в цей день в рішенні суду не наведено, а саме по собі внесення до трудової книжки запису про звільнення 2 лютого 2015 року не може свідчити про отримання позивачем в цей день трудової книжки.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції та відхиляючи доводи апеляційної скарги про безпідставність визначення часу затримки проведення розрахунку, апеляційний суд вказував, що час затримки визначений судом правильно, однак не звернув уваги на те, що доказів на підтвердження обставин, які суд вважав встановленими, не наведено і цей недолік не усунув.

При недоведеності того, що в день звільнення позивач працював, обов'язок по проведенню з ним розрахунку виникає у підприємства не пізніше наступного дня після пред'явлення ним вимог про розрахунок (ст. 116 КЗпП України).

До матеріалів справи долучена заява позивача про проведення розрахунку датована 18 лютого 2015 року (а. с. 26).

У справі нема доказів чи була така передана відповідачу і отримана ним, коли ОСОБА_3 пред'являлись вимоги про проведення розрахунку суди не з'ясували.

З огляду на викладене, погодитися із судовими рішеннями в частині встановлення початку часу затримки проведення розрахунку з 2 лютого 2015 року неможливо, а зроблені судами з цього приводу висновки є передчасними.

Встановлення часу затримки впливає на визначення розміру коштів, які підлягають стягненню з підприємства на підставі ст. 117 КЗпП України.

Наведені порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому судові рішення не можна визнати законними та обґрунтованими, в зв'язку з чим вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи необхідно врахувати наведене, з'ясувати, як вирішений спір про поновлення ОСОБА_3 на роботі (а. с. 21), мати на увазі, що у разі визнання звільнення незаконним і поновлення останнього на роботі у підприємства не може існувати обов'язку по проведенню розрахунку, оскільки такий існує коли трудові відносини припинені.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Пантєєва Миколи Петровича, який діє від імені комунального підприємства «Ритуал» Енергодарської міської ради Запорізької області, задовольнити частково.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 22 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 1 вересня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова М.І. Наумчук