Справа № 676/3228/15-ц
Номер провадження 4-с/676/27/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року Камянець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Швець О.Д.

з участю секретаря Ксьондз Р.М.

скаржника ОСОБА_1

представника скаржника ОСОБА_2

стягувача ОСОБА_3

державного виконавця Януль В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Камянець-Подільський скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Януль В.Ю. про відкриття виконавчого провадження.-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із скаргою на постанову державного виконавця. В обґрунтування скарги зазначає, що 4 листопада 2016 року йому стало відомо, що стягувач по виконавчому листу № 676/3228/15-ц ОСОБА_3 повторно звернувся до ДВС та 11 травня 2016 року подав виконавчий лист до примусового виконання. 13 травня 2016 року державний виконавець Януль В.Ю. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 51086628, яку вважає незаконною та безпідставною. 24 березня 2016 року державний виконавець направив подання до райвідділу поліції для порушення щодо боржника кримінального провадження за ст. 382 КК України. 25 березня 2016 р державний виконавець Януль В.Ю. на підставі п.11 ч.1 ст. 49, 50 Закону України «Про виконавче провадження виніс постанову про закінчення ВП № 50355602, що означає, що виконавчий лист № 676/3228/15-ц мав бути повернутий до міськрайонного суду відповідно до ч.2 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», однак це не було зроблено, а завершене виконавче провадження відповідно до ч.1 ст. 50 не могло бути розпочато знову. За наявності вищезазначених обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження, державний виконавець був зобов»язаний відмовити у відкритті виконавчого провадження. Просить визнати постанову державного виконавця Януль В.Ю. від 13 травня 2016 року про відкриття виконавчого провадження № 51086628 неправомірною, скасувати її та зобов»язати винести постанову про відмові у відкритті нового виконавчого провадження стягувача ОСОБА_4

В суді скаржник та його представник скаргу підтримали, просять задовольнити.

В суді стягувач ОСОБА_4 заперечив проти задоволення скарги, мотивуючи тим, що рішення суду до цього часу не виконано, чим порушуються його права.

В суді державний виконавець Януль В.Ю. заперечив проти задоволення скарги, мотивуючи тим, що діяв у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали цивільної справи в повному обсязі, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що рішенням Кам»янець-Подільського міськрайонного суду від 16.12.2015 року зобов»язано ОСОБА_1 повернути ОСОБА_3 автомобіль марки Opel Vectra, 1999 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2. 23.02.2016 року Кам»янець-Подільським міськрайонним судом видано виконавчий лист на виконання зазначеного рішення суду, який був пред»явлений стягувачем для примусового виконання.

02.03.2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 50355602.

18.03.2016 року при виїзді за місцем проживання боржника встановлено, що боржником рішення Кам»янець-Подільського міськрайонногосулу не виконано, автомобіль не передано, боржник стверджує, що автомобіль знаходиться в м. Луганськ. 18.03.2016 року державним виконавцем за невиконання рішення суду на боржника накладено штраф в розмірі 340 грн. 24.03.2016 р при повторному виїзді за місцем проживання боржника встановлено, що боржником вимоги Кам»янець-Подільського міськрайонного суду не виконано, стягувачу автомобіль не передано. 24.03.2016 р державним виконавцем накладено штраф в сумі 680 грн. 24.03.2016 р державним виконавцем направлено подання до Кам»янець-Подільського ВП ГУ НП у Хмельницькій області для притягнення боржника до кримінальної відповідальності на підставі ст. 382 КК України. Керуючись п.11 ч.1 ст. 49, ст.. 50 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець 25.03.2016 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Дії державного виконавця сторонами не оскаржувались .

10.05.2016 року стягувач ОСОБА_3 повторно звернувся з заявою до МВ ДВС Кам»янець-Подільського міськрайонного управління юстиції про примусове виконання виконавчого листа № 676/3228/15-ц.

Статтею 383 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами 1 статті 6 і частиною 1 статті 11 Закону встановлено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну (п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону ).

В силу ч. 2 ст. 25 Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, регламентований статтею 75 Закону.

В силу частин 1-3 названої норми після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчини певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову, про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Як передбачено п. 11 ч. 1, ч. 3 ст. 49 Закону № 606-ХІV, виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною 3 статті 75 цього Закону. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Виходячи зі змісту ст. 248-24 ЦПК у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом N 606-XIV можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених ст. 35 Закону N 606-XIV), проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом або скоротити його (ч. 3 ст. 36 Закону N 606-XIV)».

Враховуюче вищевикладене, суд вважає, скаргу обґрунтованою в частині наявності правових підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки державним виконавцем було вчинено всі передбачені чинним законодавством дії на виконання рішення суду після чого було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 25.03.2016 року, яка сторонами не оскаржувалась, тому завершене виконавче провадження не могло бути розпочате знову та підлягає скасуванню постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Однак скаржником не обґрунтовано скаргу в частині зобовязати державного виконавця винести постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за будь-якою заявою стягувача ОСОБА_3, оскільки суду не належить підміняти будь-який орган в реалізації покладених на нього обов`язків, тому у вказаній частині скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.. 11, 25, 27, 28 Закону України «Про виконавче провадження», ст.. 387 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Януль В.Ю. про відкриття виконавчого провадження задовольнити частково.

Визнати постанову державного виконавця РВ ДВС Кам»янець-Подільського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 про відкриття виконавчого провадження від 13.05.2016 року неправомірною.

В решті вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Кам»янець-Подільський міськрайонний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Кам'янець-Подільського

міськрайонного суду ОСОБА_6Д