З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"20" січня 2016 р. Справа153/1633/15-ц
Ямпільський районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді ЛЮБИНЕЦЬКОЇ-ОНІЛОВОЇ А.Г.
за участю секретаря судового засідання САРАФІМОВСЬКОЇ Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль Вінницької обл.
цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений у порядку, встановленому ст.74 ч.5 ЦПК України судовою повісткою, направленою рекомендованим повідомленням за адресою зареєстрованого місця його проживання, про причини неявки суд не повідомив, заперечень суду не надав. Належним чином повідомлений відповідач не прибув у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив. Судом встановлено відсутність поважних причин неявки в судове засідання належно повідомленого відповідача, представником позивача дано письмову згоду на проведення заочного розгляду справи заява від 01.12.2015. Судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи.
Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.
Дослідивши усі докази, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобовязався надати та надав грошові кошти (кредит) відповідачу у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач ОСОБА_1 зобовязався повернути кредит та проценти за користування кредитом.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.
Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, що регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору.
Таким чином, три складових заборгованості за кредитним договором від 01 червня 2011 року стягнуто рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 12 листопада 2013 року, а саме тіло кредиту, відсотки та штрафи. Зазначена за цими складовими заборгованість має відображення у розрахунку заборгованості за кредитним договором у цій справі.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням проведеним належним чином.
Не виконуючи належним чином зобовязання за кредитним договором та рішенням суду, відповідач порушує норми законодавства та умови договору.
Будь-які докази на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відсутні, як і відсутні докази щодо належного виконання відповідачем умов кредитного договору.
Суд вважає порушеним право позивача невиконанням відповідачем своїх зобовязань, що виникли внаслідок укладеного кредитного договору.
Оцінюючи усі докази, що є у справі, у їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по вказаному кредиту у сумі 272528 гривень 30 копійок.
Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені, за правилами ст.88 ч.1 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача,у розмірі, встановленому п.п.1 п.1 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» на момент подання позову, тобто, у сумі 4087 гривень 92 копійки.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ст.ст.526, 527, 530, 536, 610, 611, 624, 625, 1054, 1055 ЦК України.
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України і на підставі ст.ст.526, 527, 530, 536, 610, 611, 624, 625, 1054, 1055 ЦК України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ямпільський районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий А.Г.ЛЮБИНЕЦЬКА-ОНІЛОВА