Справа № 383/647/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2016 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі: головуючої судді Адаменко І.М.,

при секретарі Остапчук О.С.,

за участі представника зацікавленої особи ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області, в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа Бобринецький районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, обґрунтовуючи її тим, що за національністю він Українець, народився 25 квітня 1962 року у м. Крим Кримської області. По жовтень 1986 року проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 після чого разом з сім»єю виїхав на роботу до селища Ногліки Сахалінської області. Зазначив, що в січні 1991 року повернувся до м. Бобринець Кіровоградської області, де і проживає до теперішнього часу. З 1993 року він прописався по вул. Піонерська, 82, м. Бобринець Кіровоградської області. Вказує, що він не являється громадянином ОСОБА_3 та не являється громадянином будь-якої іншої держави та в даний час вирішує питання про належність до громадянства України, оскільки станом на 13 листопада 1991 року постійно проживав на її території, тому змушений був звернутися до суду для вирішення даного питання.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2, заяву підтримав та просить суд її задовольнити посилаючись на обставини викладені в ній та додатково пояснюючи, що в серпні 1991 року він приїхав з селища Ногліки Сахалінської області Російської РСР, де працював з жовтня 1986 року, мав квартиру та був зареєстрований, до м. Бобринець Кіровоградської області Української РСР, так як тут перебувала його дружина ОСОБА_4 яка доглядала свою хвору матір. Вказує, що у серпні 1992 року він вирішив залишитися проживати на території України, а у травні 1993 року він продав свою квартиру в селищі Ногліки, знявшись там з реєстрації та зареєструвався в м. Бобринець по вул.. Піонерська, 82.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила проти задоволення заявлених вимог вказуючи на їх не обґрунтованість та просить суд відмовити ОСОБА_5 в задоволенні заяви.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, а також свідків та дослідивши письмові докази вважає, що заява задоволенню не підлягає виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно змісту п. 2 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статті, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» №1636-12 , тобто на 13 листопада 1991 року проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з витягу з будинкової книги (а.с. 8), заявник ОСОБА_5 04.05.1993 року зареєструвався на постійне місце проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, де проживає і по даний час, а тому, враховуючи пояснення заявника, про те, що він проживав на території України із серпня 1991 року до 04.05.1993 року без реєстрації, але при цьому мав роботу та житло в селищі Ногліки Сахалінської області Російської РСР де був зареєстрований, суд дійшов висновку, що ці обставини не свідчать про факт його постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, а навпаки спростовують його.

Із показів свідка ОСОБА_6 встановлені обставини, які зазначив у своїх поясненнях суду заявник, а також те, що вона доводиться колишньою дружиною заявнику та їй відомо, що в період до 04.05.1993 року заявник мав квартиру в селищі Ногліки Сахалінської області, після продажу якої прописався в м. Бобринець Кіровоградської області.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що знайомий з заявником понад 20 років, оскільки останній його сусід та проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, про інші обставини справи йому нічого не відомо.

Таким чином, заявником не надано доказів на підтвердження того, що він на законних підставах постійно проживав на території України станом на 13.11.1991 року. Проживання на території України в період до 04.05.1993 року, носило тимчасовий, а не постійний характер.

Проживання на території України на законних підставах згідно зі ст. 1 Закону України «Про громадянство України»- це проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Дані про те, що до 13 листопада 1991 року заявник зареєстрував на території України свій національний паспорт, має посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України або йому надано статус біженця чи притулок в Україні, в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256, 258, 259 ЦПК України, ст. 1, 3 Закону України «Про громадянство України» суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_2 в задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання на території України відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Бобринецький районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М. Адаменко