№ 274/3117/15-ц
провадження № 2/0274/1282/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15.08.2016 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Замеги О.В., при секретарі Павлюк - Жук А.В., за участю позивачки ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1.
Позовні вимоги мотивує тим, що згідно рішення виконкому Бердичівської міської ради від 04.11.2008 року вона набула у власність житловий будинок АДРЕСА_1. Набуте право власності зареєстроване в КП " Бердичівське МБТІ" в книзі 63 за номером 621. 12.12.2008 року 27/100 частин у праві власності на вказаний будинок вона відчуджила своєму внуку - ОСОБА_3, згідно договору дарування. У вказаному будинку з 2014 року зареєстрований її зять - відповідач у справі. Однак він за місцем реєстрації не проживає з березня 2015 року. Комунальні послуги не сплачує, у підтримуванні будинку та прибудинкової території в належному стані участі не приймає. При цьому жодних перешкод в користуванні будинком йому ніхто не чинив. Реєстрація відповідача призводить до необгрунтованих додаткових витрат, позбавляє її можливості вільно, на власний розсуд, в повному обсязі здійснювати законне право власності щодо нерухомості. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, а тому вона звернулася до суду з даним позовом.
У відкритому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові.
Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи в його відсутності до суду не надав.
В судове засідання третя особа: ОСОБА_3 не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи в його відсутності суду не надав.
В зв"язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.
Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення свідків, з"ясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивачка є власником будинку АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно(а.с. 7, 8).
Доказів про реєстрацію права власності 27/100 частин вказаного будинку за ОСОБА_3 у встановленому чинним законодавством порядку в судовому засіданні не здобуто.
У вище зазначеному будинку зареєстровані: позивачка, її донька - ОСОБА_4, внук - ОСОБА_3, та відповідач - ОСОБА_2, що підтверджується довідкою МК ВЖРЕП № 7(а.с. 9).
ОСОБА_2 не проживає у вказаному будинку з березня 2015 року, даний факт підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
За правилами положень ст.ст. 317, 319 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України), власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном у тому числі і житлом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року N 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У відповідності до положень ЖК до членів сім"ї наймача (власника) житлового приміщення віднесено дружину(чоловіка) власника житла, їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство. Ознака постійного проживання є обов"язковою умовою розуміння сім"ї.
Згідно ст. 391 цього ж Кодексу, власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.
Таким чином, враховуючи вищенаведені норми права, обставини справи, суд вважає, що оскільки відповідач з березня 2015 року не користується даним житловим приміщенням, не проживає в ньому більше року, доказів того, що позивачка або інші особи, чинили йому перешкоди у користуванні спірним житлом не надав, також не надав будь-яких доказів про те, що між ними встановлені домовленості щодо користування даним житлом, а тому позовні вимоги, про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком будинок АДРЕСА_1 Житомирської області, підлягають задоволенню.
Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки судовий збір, оскільки його понесення підтверджено документально(а.с.2).
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 84, 88, 209, 212, 214 -215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 317, 383, 391, 405 Цивільного Кодексу України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, 1975 року народження, таким, що втратив право користування житловом приміщенням - будинком АДРЕСА_1 Житомирської області.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп..
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії даного рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: О.В. Замега