АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.,

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 10 березня 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві Самборського Олега Вікторовича, заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, уточнивши яку, зазначила, що ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва 15 жовтня 2015 року визнано неправомірними дії та бездіяльність ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві та державного виконавця Самборського О.В. у виконавчому провадженні ВП № 47369945, пов'язані з не надсиланням вчасно на адресу боржника ОСОБА_1 копії постанови від 28 квітня 2015 року про відкриття виконавчого провадження, не наданням боржнику ОСОБА_1 7-денного строку на самостійне виконання судового рішення, передчасним накладенням арешту на майно боржника, затримкою на місяць роз'яснення прав у виконавчому провадженні боржнику ОСОБА_1, затримкою на місяць надання боржнику коду доступу до інформації у Єдиному реєстрі виконавчих проваджень, а також скасовано постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15 травня 2015 року.

09 грудня 2015 року заявнику стало відомо про винесення нової постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20 листопада 2015 року, однак вважає, що вказана постанова всупереч вимогам чинного законодавства не була сформована державним виконавцем та не була внесена до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень щонайменше до 24 листопада 2015 року. Крім цього, державний виконавець не надав боржнику строку з фіксуванням конкретної дати для самостійного виконання судового рішення, тому ОСОБА_1 просила:

- скасувати постанову державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві Самборського О.В. від 20 листопада 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні ВП №47369945;

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Самборського О.В., пов'язану з повторним не наданням боржнику 7-денного строку на самостійне виконання рішення у виконавчому провадженні ВП № 47369945;

- визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Самборського О.В., пов'язані з передчасним накладенням 20 листопада 2015 року арешту на майно боржника у виконавчому провадженні ВП № 47369945;

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Самборського О.В., пов'язану з не внесенням вчасно до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень постанови від 20 листопада 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні ВП № 47369945, відповідно до приписів пп.пп. 1.12.1., 1.12.3. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012;

- зобов'язати державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Самборського О.В. відкликати реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень, арешту усього рухомого майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП № 47369945. (а.с.1-5, 18-22)

Ухвалою Солом'янськогорайонного суду міста Києва від 10 березня 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено. (а.с.102-108)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на упередженість суду першої інстанції, незаконність ухвали Солом'янського районного суду міста Києва від 10 березня 2016 року, просила її скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення скарги. На обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд не дав належної оцінки і не звернув уваги на обставини та докази, якими обґрунтовані заявлені вимоги та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні скарги. (а.с.115-119)

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_5 підтримав скаргу і просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, були сповіщені належним чином про що у справі є докази. (а.с. 143-147)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606ХІV (в редакції Закону чинній на час ухвалення оскаржуваної постанови), державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», у заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

За правилами ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до пункту 4.1.8. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, державний виконавець зобов'язаний винести постанову відповідно до частини другої статті 57 Закону.

За змістом ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Судом встановлено, що за заявою ОСОБА_3 28 квітня 2015 року державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Самборським О.В. на підставі виконавчого листа №2-5915/14, виданого 17 квітня 2015 року Солом'янським районним судом міста Києва винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №47369945 щодо стягнення солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3боргу в розмірі 49600,00 доларів США. (а.с.92)

Згідно поданої до ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві заяви, одночасно з відкриттям виконавчого провадження ОСОБА_3 просив накласти арешт на все майно боржників. (а.с.94)

15 травня 2015 року в межах виконавчого провадження ВП №47369945, державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Самборським О.В. було винесено постанову про накладення арешту на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 49600,00 доларів США та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 лише в межах суми боргу. (а.с.81)

Постановою державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Самборського О.В. від 19 листопада 2015 року, на виконання ухвали Соломянського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2015 року, скасовано постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15 травня 2015 року.(а.с.60, 62-66)

Постановою державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Самборського О.В. від 20 листопада 2015 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 49600,00 доларів США та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 лише в межах суми боргу. (а.с.59)

Оскільки на виконанні державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження щодо виконання набравшого законної сили рішення суду про стягнення із ОСОБА_1 суми боргу, яке до часу розгляду справи судом не виконане, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування постанови державного виконавця від 20 листопада 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Вказане свідчить, що державним виконавцем вживались заходи виконання судового рішення відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 1 ст. 25, ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегією суддів перевірено та відхилено доводи скарги щодо визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві СамборськогоО.В., пов'язану з повторним не наданням боржнику 7-денного строку на самостійне виконання рішення у виконавчому провадженні ВП № 47369945, оскільки звертаючись у травні 2015 року до суду із скаргою на постанову державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві Самборського О.В. від 15 травня 2015 року, заявник була обізнана про відкриття виконавчого провадження ВП №47369945 і ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2015 року визнано неправомірними дії та бездіяльність державного виконавця, пов'язані з не наданням боржнику 7-денного строку на самостійне виконання судового рішення. (а.с.63-66, 74-76)

За таких обставин, з травня 2015 року ОСОБА_1 мала можливість добровільного виконання рішення.

Згідно листа заступника генерального директора ДП «Національній інформаційні системи» від 19 лютого 2016 року № 610/01-07, в рамках виконання виконавчого провадження № 47369945 постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було зареєстровано 25.11.2015 о 12:31 старшим державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві Самборським О. В. та зазначено дату прийняття рішення 20.11.2015 року. Формування та друк вищевказаної постанови було здійснено державним виконавцем 25.11.2015 року. (а.с.47)

При цьому, згідно п. 3.3 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року N 43/5, відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Єдиного реєстру одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія.

Доводи апелянта про скоєння державним виконавцем службового підроблення з посиланням на те, що заява стягувача від 24 квітня 2015 року є сумнівною, а постанову від 20 листопада 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було виготовлено 25 листопада 2015 року, мають бути предметом оцінки під час провадження кримінальної справи.

При цьому колегія суддів враховує, що у випадку набрання законної сили вироку суду у кримінальній справі з приводу вищевказаних обставин, ухвалу суду першої інстанції може бути переглянута за нововиявленими обставинами.

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не можуть бути визнані підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б. Левенець

О.Ф.Мазурик

Л.Д. Махлай

Справа № 22-ц/796/6233/2016

Унікальний номер 760/21906/15-ц

Головуючий у першій інстанції - ШевченкоЛ.В.

Доповідач Левенець Б.Б.