Справа № 639/2121/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Іванової І.В.,

за участю секретаря Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

03 березня 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить ухвалити рішення, згідно якого стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 Єсенія Богдановича, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 гривень щомісячно, починаючи з моменту подання позову до суду та до досягнення дитиною повнолітнього віку. Стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_2 Єсенія Богдановича, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з моменту подання позову до суду.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.05.2008 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Від шлюбу 31.08.2008 року народився син - ОСОБА_4. Подальше спільне життя і збереження сімї було неможливе, у звязку з чим рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.12.2015 року їх шлюб було розірвано. Дитина після розірвання шлюбу проживає з нею. Однак, між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо способу, порядку та обсягу участі відповідача у вихованні та матеріальному утриманні дитини. Позивач самостійно не має матеріальної можливості утримувати сина та забезпечити йому належну освіту, виховання, медичне обслуговування та розвиток здібностей сина. Як зазначила позивач, на протязі останніх років відповідач не має постійної роботи. На момент подання позову вона не має достовірних даних про те, де саме працює відповідач, однак, їй відомо, що розмір його дійсних доходів є достатнім щоб надавати належну матеріальну допомогу дитині. На даний час син ходить у школу, відвідує спортивно-оздоровчий комплекс, додатково займається англійською мовою, потребує нормального харчування, тощо, тому на його утримання необхідне належне матеріальне забезпечення. Витрати на утримання сина, не враховуючи додаткових витрат, складають понад 5000 гривень щомісячно. Про що відповідач знає, тому що з моменту народження дитини до моменту припинення сімейних відносин вони вели спільний бюджет. Інших неповнолітніх дітей та інших осіб відповідач на утриманні не має. Позивач вважає, що оскільки обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька, тому з відповідача потрібно стягнути на її користь аліменти на неповнолітню дитину в твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн. щомісячно. Крім того, позивач несе додаткові витрати на утримання дитини, а саме: оплата тренувань, одяг, відвідування розважальних та розвиваючих закладів, придбання медичних препаратів, послуги няні та інше. Тому вона вважає, що відповідач повинен в них також приймати участь.

У судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутністю.

Відповідач у судове засідання не зявився. Представник позивача ОСОБА_5 подав до суду заяву, в якій позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1000 грн. Також надав пояснення, в яких зазначив, що заперечує проти стягнення аліментів у розмірі який вимагає позивач у звязку з тим, що вони не обґрунтовані. Пояснив, що позивач безпідставно посилається у своєму позові на те, що «…Розмір доходу відповідача складає не менш 10000 гривень…». Такі твердження позивача є необґрунтованими та не доведені, а є лише припущеннями позивача. Вони не проживають разом на протязі двох років, тому позивач не може бути інформованим про доходи відповідача. Крім того, позивач не довів суми витрат на утримання дитини у розмірі саме 5000 гривень. Що стосується стягнення додаткових витрат на дитину у розмірі 1500 грн. щомісяця, вимоги не визнає, тому що позивач не довів та не обґрунтував розмір цих витрат. Таким чином, відповідач вважає, що позивач надала суду недостовірні відомості та не довела витрати на дитину, саме в розмірі, який вимагає стягнути з відповідача. На теперішній час відповідач не веде підприємницької діяльності, постійних доходів не має, не відмовляється виконувати свої обовязки по утриманню сина, тому, до отримання стабільного, постійного доходу, просить стягнути з нього аліменти у розмірі 1000 гривень щомісяця. Додаткові витрати, після надання доказів позивачем, відповідач буде надавати добровільно.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що з 06.05.2008 року позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.12.2015 було розірвано.

Згідно з копією свідоцтва про народження дитини ОСОБА_4, народився 31.08.2008 року. Батьком дитини відповідно до свідоцтва про народження є ОСОБА_6. (а.с.5).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 184 СК України , якщо платник аліментів має нерегулярний , мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за з явою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як роз'яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" , що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини , що мають істотне значення .

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, а частинами 1, 4 статті 60 ЦПК встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом, відповідач не являється платником аліментів іншим дітям, його матеріальне становище дозволяє сплачувати аліменти.

Згідно з ст.183 Сімейного Кодексу України частка від доходу матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, встановлюється судом.

При вирішенні питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує той факт, що відповідач не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 1200 грн..

Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі).

Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Що стосується стягненню з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання сина у розмірі 1500 грн. щомісяця, то такі не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.1, 2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

В силу положень глави 15 СК України стягнення додаткових витрат на дитину можливе у разі здійснення таких витрат на неповнолітню дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до положень ст.ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до роз'яснень п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

В підтвердження того, що син ОСОБА_4 відвідує спортивно-оздоровчий комплекс, позивач надала суду квитанції про сплату за січень, лютий, березень 2016 року у розмірі 599 гривень щомісяця.

Також надала квитанцію про оплату за навчання ХСШ №133 ліцей мистецтв, музичне відділення у розмірі 500 гривень.

На думку суду позивачем не надано суду доказів додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами.

Так, надаючи в якості доказів квитанцію про сплату за відвідування дитиною спортивно-оздоровчого комплексу, позивач не надала відомостей у звязку з чим виникла потреба відвідувати такий комплекс /рекомендація лікарів тощо/.

Також позивачем не надано суду відомостей щодо навчання дитини у ХСШ №133 ліцей мистецтв, а саме з якого часу дитина займається в ліцеї, які на думку вчителів здібності дитині та чи необхідно їх розвивати.

Позивач посилається на те, що відповідач не працює, однак його дохід дозволяє сплачувати додаткові витрати на дитину у розмірі 1500 грн., однак доказів цьому не надала. Її твердження в цій частині ґрунтуються на припущеннях.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що у задоволені позову в частині стягнення додаткових витрат на дитину слід відмови, із-за недоведеністю, що не перешкоджає зверненню до суду з таким позовом.

Суд розяснює сторонам, що відповідно до ст.ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Згідно з положеннями ч.3 ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави, так як позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 169, 212-215, 367 ЦПК України ст.ст. 180-183, 191, Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_1 Єсенія Богдановича , ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з 04.03.2016 року і до досягнення сином повнолітнього віку, а саме до 31 серпня 2026 року .

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 551 грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Іванова І.В.