Справа №2/303/29/16
Провадження №303/4748/15-ц
номер рядка статистичного звіту 26
РІШЕННЯ

вступна та резолютивна частина

25 травня 2016 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючої Маргитич О.І.

при секретарі Білак Е.П.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, повязаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачено значний час, суд вважає за необхідне, у відповідності з вимогами ст.218 ЦПК України, проголосити вступну та резолютивну частини, зазначивши, що повний текст рішення буде виготовлено 27 травня 2016 року.

Керуючись ст.ст.10,60,88,208,209,212-218 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційний суд Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі постановлення рішення суду без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Головуюча О.І.Маргитич

1 із 6 Справа №2/303/29/16

Провадження №303/4748/15-ц

номер рядка статистичного звіту 26

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

РІШЕННЯ

25 травня 2016 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючої Маргитич О.І.

при секретарі Білак Е.П.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нежилі приміщення загальною площею 128,20 кв.м. (вбудовані приміщення магазину-кафе на 1-му та 2-му поверхах будинку літ. А-А*) під номером 10, які знаходяться по вулиці Миру, 8 місті Мукачеве, Закарпатської області та нежилі приміщення загальною площею 76,90 кв.м. (вбудовані приміщення на 1-му поверсі літ. А-1.1 загальною площею 38,20 кв.м., 2-1 - 17,50 кв.м., вхід в підвал 1 -2.90 кв.м., приміщення підвалу ІІ- 18,30 кв.м.), під номером 10, які знаходяться по вулиці Миру, 8 в місті Мукачево, Закарпатської області, що належать на праві власності відповідачу ОСОБА_3.

Свої вимоги мотивує тим, що між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», (правонаступником якого є спочатку Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк», а згодом Публічне акціонерне товариство «ДельтаБанк») та ОСОБА_3 14 липня 2006 року укладено кредитний договір, згідно якого остання отримала кредит на суму 250 000 Євро.

За умовами даного кредиту ОСОБА_3 зобовязалася своєчасно сплачувати сам кредит та 12% річних за користування кредитом, строком до 12 липня 2016 року. Крім того, з метою забезпечення зобовязань за вказаним вище кредитним договором сторони уклали договори іпотеки, за яким ОСОБА_3 передала під іпотеку нежилі приміщення по вулиці Миру, №8 в місті Мукачево Закарпатської області.

Незважаючи на умови кредитного договору ОСОБА_3 свої зобовязання по вказаному вище договору в частині погашення заборгованості за кредитом не виконала належним чином. З урахуванням наведеного вище позивач просить звернути стягнення на нежилі приміщення по вулиці Миру, №8 в місті Мукачево Закарпатської області шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за Публічним акціонерним товариством «ДельтаБанк».

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив позов задовільнити, посилаючись на те, що відповідачем ОСОБА_3 не виконано зобовязання за кредитним договором, тому просить в рахунок виконання основного зобовязання звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання права власності на нього за Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк».

2 із 6

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проси залишити позовні вимоги Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» без розгляду, посилаючись на те, що позовна заява підписана не уповноваженою особою ОСОБА_4 Однак, відповідно статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа фонду має право заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи. Так, право звертатися до суду з позовом майнового та немайнового характеру покладено особисто на уповноважену особу фонду ОСОБА_5

Також, представник відповідача просив в разі неможливості прийняття рішення про залишення даного позову без розгляду відмовити в задоволенні позову, враховуючи правову позицію Верховного суду України розглядаючи 30 березня 2016 року цивільну справу №6-1851цс15 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статі 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Можливість виникнення права власності за рішення суду передбачає ст. 335, ст. 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших заборонених законом підстав, зокрема із правочинів. Вважає, правочином у даному випадку є договір іпотеки від 14 липня 2006 року, пунктом 12.3 якого позивачу надано право звернути стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку. З цих підстав просить відмовити в задоволенні позву.

Відповідач в судове засідання не зявилася, будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Судом належними доказами встановлено, що між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», (правонаступником якого є спочатку Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк», а згодом Публічне акціонерне товариство «ДельтаБанк») та ОСОБА_3 14 липня 2006 року укладено кредитний договір, згідно якого остання отримала кредит на суму 250 000 Євро.

Відповідач ОСОБА_3, за умовами зазначеного вище договору кредиту, зобовязалася своєчасно сплачувати сам кредит та відповідні відсотки за користування кредитом.

З метою забезпечення зобовязань за вказаним вище кредитним договором, сторони уклали 14 липня 2006 року іпотечний договір №0601/0706/88-140-Z-2, за яким ОСОБА_3 передала під іпотеку нежилі приміщення загальною площею 128,20 кв.м (відбудовані приміщення магазину-кафе на першому та другому поверхах будинку літ.А-А під номером 10 по вулиці Миру, №8 в місті Мукачево Закарпатської області. За згодою сторін предмет іпотеки оцінюється в 122817 Євро, що за курсом НБУ ( на момент укладення договору іпотеки) становить 787190 гривень.

Відповідно до іпотечного договору від 14 липня 2006 року за №0601/0706/88-140-Z-3, ОСОБА_3 передала під іпотеку нежилі приміщення загальною площею 76,90 кв.м (а саме відбудовані приміщення на 1 поверсі літ.а 1.1 загальною площею 38.20 кв.м, 2-1 17.50 кв.м, вхід в підвал 1-2.90 кв.м, приміщення підвалу П-18.30 кв.м) під номером 10 по вулиці Миру, №8 в місті Мукачево Закарпатської області. За згодою сторін предмет іпотеки оцінюється в 68148 Євро, що за курсом НБУ ( на момент укладення договору іпотеки) становить 436791 гривень.

17 вересня 2008 року між сторонами укладено додаткову угоду до іпотечного договору за №0601/0706/88-140-Z-3 від 14 липня 2006 року (щодо приміщення площею 128.20 кв.м.) згідно якої сторони домовились, що предмет іпотеки оцінюється в 311578.83 Євро, що за курсом НБУ ( на момент укладення договору іпотеки) становить 2156457 гривень.

В той же день, між сторонам укладено додаткову угоду до іпотечного договору за №0601/0706/88-140-Z-2 від 14 липня 2006 року (щодо приміщення площею 76.90 кв.м.) згідно якої сторони домовились, що предмет іпотеки оцінюється в 137737.64 Євро, що за курсом НБУ ( на момент укладення договору іпотеки) становить 953291 гривень.

3 із 6

Таким чином, вартість предмету іпотеки, згідно вказаних вище іпотечних договорів та додаткових угод, за домовленістю сторін, становить 449316.47 Євро.

25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» передає (відступає) Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, а Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» замінює Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях та набуває право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Судом встановлено, що відповідач в порушення вимог вищевказаного договору свої зобовязання, в частині погашення заборгованості за кредитом згідно графіку, не виконувала, що значно порушує права позивача та вимоги статті 526 ЦК України, відповідно до якої зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Заборгованість відповідача станом на липень 2015 року становить 267693,33 Євро і становить 6549505, 67 грн. (за курсом НБУ станом на липень 2015 року), яка складається із:

- заборгованості за кредитом в сумі - 5 435 243, 42 грн.;

- заборгованості за нарахованими відсотками в сумі - 856 283, 32 грн.;

- пені в сумі - 242 207,26 грн.;

- суми простроченої заборгованості по тіло кредиту 13 746,40 грн.;

- суми простроченої заборгованості по відсоткам 2 025,27 грн.

Згідно вимог статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності з вимогами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до частини 3 статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Згідно частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що передача іпотекодержателю права

4 із 6

власності на предмет іпотеки є позасудовим способом врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, умови пункту 12 зазначених вище іпотечних договорів кореспондуються з вказаними нормами матеріального права.

Зокрема пунктом 12 іпотечних договорів сторони погодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється за вибором іпотеко держателя (12.1 - за рішенням суду; 12.2- у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; 12.3- згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке викладене в п.п. 12.3.1. та 12.3.2. цього договору).

Згідно абзацу 1 підпункту 12.3.1. іпотечного договору задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому статті 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої у цьому підпункті п. 12.3. договору, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому, вважається, що предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта субєкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом субєкта оціночної діяльності.

Відповідно до абзацу 3 цього ж підпункту іпотечного договору сторони узгодили, що з розумінням змісту статті 37 Закону України «Про іпотеку» вони свідчать, що право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень цього підпункту п. 12.3. цього договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки може бути оскаржене іпотекодавцем в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що повністю виконав основне зобовязання.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише за статтями 335, 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина 1 статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Таким чином, з урахуванням умов укладених між сторонами іпотечних договорів позасудовий спосіб врегулювання спору, зумовлений виключним правом позивача прийняття одностороннього рішення (тобто, без згоди відповідача) про перехід права власності на предмет іпотеки до нього і здійснення реєстрації права власності на предмет іпотеки виключно на підставі діючого договору іпотеки та безпосередньо письмового рішення самого позивача про придбання предмета іпотеки у власність, які згідно вказаного договору носять силу правовстановлюючих документів, суд не знаходить правових підстав для задоволення заявлених вимог позивача.

Саме такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 30 березня 2016 року по справі за №6-1851цс15.

Крім того, слід зазначити, що пунктом 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних

5 із 6

правовідносин», при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність.

Як зазначено вище узгоджена сторонами вартість предмету іпотеки становить 449316.47 Євро, а сума заборгованості значно нижча. Таким чином, вбачається не співмірність зазначеної позивачем суму заборгованості та вартості іпотечного майна, на яке він просить звернути стягнення, яка майже у два рази перевищує заявлену позивачем суму боргу за договором кредиту.

У свою чергу, доказ на підтвердження ринкової вартості предмета іпотеки на час розгляду справи сторонами не наданий.

Щодо заявленої представником відповідача вимоги в частині залишення позову без розгляду суд приходить до наступного.

Постановою Правління Національного банку України № 150 від 02 березня 2015 року публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 51 від 02 березня 2015 року розпочато з 03 березня 2015 року процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" з ринку та запроваджено в банку тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно.

Відповідно до частини 3 статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (у редакції Закону від 16 липня 2015 року), виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора.

Статтею 37 вказаного вище Закону визначено повноваження уповноваженої особи Фонду, та відповідно до пункту 2 частини 2 цієї статті ця особа наділена правом укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.

Згідно частини 1 статті 238 ЦК України, представник може бути уповноважений на вчення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Таким чином, звернувшись до суду з позовною заявою, ОСОБА_4 за даною довіреністю не перевищила повноважень, враховуючи стан ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (на момент звернення до суду стан тимчасової адміністрації) згідно матеріалів цивільної справи, що не суперечить вимогам статтей 37, 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Керуючись ст.ст.10,60,88,208,209,212-218 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційний суд Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня

6 із 6

його проголошення. У разі постановлення рішення суду без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Головуюча О.І.Маргитич