Справа № 361/5940/15-ц
Провадження № 2/361/168/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 березня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді Маценко Н.П.
при секретарі Телепі Т.А.
за участю представника
органу опіки та піклування Сундук Л.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав
У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із даним позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3; стягнути із ОСОБА_3 на свою користь судовий збір у розмірі 243,60 грн. та витрати про надання правої допомоги у розмірі 250 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що перебувала у шлюбі із відповідачем по даній справі.
Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.09.2007 року шлюб між нею та ОСОБА_3 розірвано.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.01.2010 року із ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 1 серпня 2015 року складає 94336 грн.

Далі вказує, що 22.02.2009 року ОСОБА_3 умисно наніс своїм малолітнім дітям легкі тілесні ушкодження, на їх очах із застосування насильства зґвалтував її.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 21.10.2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Постановою суду від 02.10.2014 року відповідача звільнено від кримінальної відповідальності у частині пред'явленого обвинувачення за ст. ст. 125, ч. 1 ст. 152 ч. 1 КК України у зв'язку із закінченням строків давності. Скоєнні відповідачем злочинні дії призвели до негативних психічних наслідків у малолітніх дітей.

ОСОБА_3 не займався та не займається вихованням своїх дітей, не піклується про їх стан здоров'я, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, не дбає про фізичних і духовний розвиток та не спілкується із ними. Таким чином, відповідач не лише ухиляється від батьківського обов'язку щодо утримання дітей, не займається їх вихованням та розвитком, а й жорстоко поводиться з ними, застосовуючи до них фізичне насильство.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Додала, що з часу постановлення судового рішення про стягнення аліментів відповідач жодної сплати не здійснив. З 2009 року по теперішній час дітей бачив двічі і лише у судових засіданнях при розгляді кримінальних справ. Просить позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги та пояснення дані позивачкою підтримав.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду даної справи повідомлявся належним, про причини неявки суд не повідомив, заява про розгляд справи у його відсутності до суду не надходила.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути спір за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.

Представник третьої особи Сундук Л.І. позовні вимоги підтримала, пояснила, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не сплачує аліменти, вчинив насилля щодо дітей.

Вислухавши пояснення позивачки, представника позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

З матеріалів справи вбачається, що сторони по даній справі перебували у шлюбі, зареєстрованому 07.03.2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Бровари.

Від шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.09.2007 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

20.03.2009 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про розірвання шлюбу.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.01.2010 року із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання двох малолітніх дітей в сумі 776 грн. на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та 632 грн. на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно із довідкою-розрахунком від 31.07.2015 року заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів станом на 01.08.2015 року складає 94336 грн.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.10.2014 року ОСОБА_3, 1977 року народження звільнено від кримінальної відповідальності в частині пред'явленого обвинувачення за ч. 1 ст. 125 ч. 1 ст. 152 КК України у зв'язку із закінченням строків давності, кримінальну справу у цій частині закрито. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_3 вчинив умисні злочини, а саме заподіяв умисні легкі тілесні ушкодження малолітнім дітям ОСОБА_4 та ОСОБА_4, зґвалтування колишньої дружини ОСОБА_2 та розпусні дії щодо малолітніх дітей.

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 21.10.2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 156 ч. 2 КК України та призначено йому покарання у виді п'яти років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном два роки. Вказаним вироком доведено факт завдання відповідачем у стані алкогольного сп'яніння умисних тілесних ушкоджень своїм дітям та вчинення зґвалтування дружини на очах у дітей.

З характеристик наданих на ОСОБА_4, 2003 року народження та ОСОБА_4, 2005 року народження вбачається, що вихованням та навчанням дітей займається мама ОСОБА_2 Батько ОСОБА_3 жодного разу не був на батьківських зборах, не брав участі у громадському житті класу.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що відповідач постійно вчиняв насильство у сім'ї. Не сплачує аліменти вихованням та матеріальним утриманням дітей не займається. На її думку, ОСОБА_3 є соціально небезпечною особою.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що відповідач постійно знущався над позивачкою, бив її по голові, душив за шию, ґвалтував на очах у дітей.

З характеристик вбачається, що ОСОБА_2 позитивно характеризується за місцем роботи та проживання.

Згідно із довідкою від 23.11.2015 року, виданою ПАТ «ІНГ Банк Україна» дохід ОСОБА_2 за період з травня 2015 року по 31 жовтня 2015 року складає 93802,88 грн.

Правилами ст. 60 ЦПК України передбачено, щокожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до п. п. 15, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідно до висновку від 23.02.2016 року орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3, 1977 року народження батьківських прав відносно його малолітніх дітей: ОСОБА_4, 2003 року народження та ОСОБА_4, 2005 року народження.

На думку суду, висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав є достатньо обґрунтованим і таким, що не суперечить інтересам дітей.

З огляду на викладені обставини, судом безспірно встановлено, що відповідач як батько не бере участі у фізичному і духовному розвитку своїх дітей та їх вихованні, Зібрані у справі докази, дають підстави суду для застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. При винесенні даного рішення судом враховується, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, не цікавиться їх життям та здоров'ям, на очах малолітніх дітей вчинив злочин щодо їх матері, за яким засуджений на підставі вироку суду. Одночасно відповідач вчинив злочин щодо своїх малолітніх дітей, а саме завдав їм умисних легких тілесних ушкоджень та вчинив розпусні дії щодо малолітніх. Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків також підтверджується довідкою розрахунком про наявність заборгованості по сплаті аліментів, з якої вбачається, що з часу стягнення аліментів судом, останній жодної сплати не здійснив.

Згідно із актами комплексної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертиз щодо під експертних ОСОБА_4, 2003 року народження та ОСОБА_4, 2005 року народження потерпілих за ст. 125 ч. 1 ст. 156 ч. 2 КК України скоєні ОСОБА_3 дії щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_4 призвели до поглиблення наявних гіперкінетичних розладів, які ускладнилися неврозоподібними проявами, такі наявні розради у подальшому можуть призвести до поглиблення відставання у психологічному розвитку та являються негативним фактором становлення особистості, з подальшим формуванням особистісних та соціальних комплексів неповноцінності.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його малолітніх дітей, так як судом безспірно встановлено, що останній ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків.

Згідно з п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до судових витрат серед іншого належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 250 грн. слід також задовольнити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Стягненню із відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав по відношенню до сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис про народження № 504, складений відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міського управління юстиції Київської області) та дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис про народження № 255, складений відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області).

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 250 (двісті п'ятдесят) грн. та сплачений судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Н. П. Маценко