У Х В А Л А

іменем України

"11" серпня 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Астахова О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТ», -

в с т а н о в и в :

24 березня 2016 року позивач звернувся до суду із позовною заявою в якій просить визнати недійсним договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТ» укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 09.08.2013 року.

Зі змісту матеріалів позовної заяви вбачалось, що спір виник із корпоративних відносин між учасником господарського товариства, який вибув і учасником господарського товариства, що пов»язаний із діяльністю цього товариства.

Зокрема, позивачем зазначалось, що за результатами розгляду Дарницьким районним судом м. Києва цивільної справи № 755/8472/15-ц за позовом його дружини про визнання правочину недійсним ухвалено рішення від 01.02.2016 року, яким у позові відмовлено, при цьому судом встановлено, що позивач і відповідач домовились про розподіл бізнесу, а саме: що підприємство у Криму буде належати позивачеві - ОСОБА_1, а ТОВ «ТАТ» - відповідачеві ОСОБА_2 Відповідачем ОСОБА_2 у судовому засіданні надано пояснення, що мав бути укладеним договір міни часток в корпоративних правах підприємств. Проте, виконання даного обов»язку з боку відповідача виявилось неможливм і позивач - ОСОБА_1 за результатами домовленостей не отримав нічого.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями присвоєно єдиний унікальний номер справи № 755/5338/16-ц.

Як роз'яснено у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Згідно із п.4 ч. 1 ст. 12 ГПК України справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів, підвідомчі господарським судам.

Статтею 167 Господарського кодексу України передбачено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Враховуючи характер спірних правовідносин, також зважаючи на те, що за суб'єктним складом сторони процессу є учасникам корпоративних відносин, тому спір є господарсько-правовим, що зумовлює його розгляд в порядку господарського судочинства, Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року у справі за № 755/5338/16-цвідмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТ».

Роз'яснено позивачу, що відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

Означена ухвала суду набрала законної сили.

09.08.2016 року позивач ОСОБА_1 повторно звертається до суду з таким самим позовом.

Відповідно до ч.7 ст.122 ЦПК України відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відмова від позову не позбавляє другу сторону права пред'явити такий самий позов до особи, яка відмовилась від позову.

З огляду на те, що судове рішення у справі № 755/5338/16-ц у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав набрало законної сили, і відмова у відкритті провадження перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом, суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Керуючись частиною 2, 7 статті 122, 209, 210, 293, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «ТАТ».

Роз'яснити позивачу, що відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я :