АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/9886/15-ц Номер провадження 22-ц/786/876/16Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Кузнєцової О.Ю., Мартєва С.Ю.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 січня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарагд" до Публічного акціонерного товариства "Полтавакондитер", треті особи Комунальне підприємство "Полтава-Сервіс" Полтавської міської ради, Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_2 та ТОВ «Смарагд» звернулись до суду із вказаним позовом та просили зобов'язати ПАТ «Полтавакондитер» демонтувати спеціальну конструкцію - декоративний фриз з логотипом «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташований на рівні другого поверху фасаду будинку за адресою АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог вказували, що вони є власниками приміщень, що розташовані на другому поверсі вказаного будинку. Відповідачем, без їхньої згоди було розміщено спеціальні конструкції із зображенням знаків для товарів і послуг, тобто зовнішню рекламу, яка частково перекриває вікна приміщень другого поверху.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25 січня 2016 року провадження у справі за позовом ТОВ «Смарагд» до ПАТ «Полтавакондитер» про зобов'язання вчинити дії - закрито.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, просив скасувати його в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказував, що місцевий суд залишив поза увагою розміщення відповідачем зовнішньої реклами без згоди позивача ОСОБА_2, яка є співвласником будинку та суміжним користувачем. Також, не враховано, що встановлена відповідачем реклама унеможливлює здійснення ремонтних робіт на фасаді будинку та порушує її право на вільне володіння та користування власним нерухомим майном через нічне освітлення логотипу.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 січня 2016 року в частині закриття провадження у справі щодо позовних вимог ТОВ «Смарагд» сторонами не оскаржувалось, а тому апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_2 є власником квартир АДРЕСА_1, які розташовані на другому поверсі будинку.

Відповідач ПАТ «Полтавакондитер» є власником нежитлового приміщення в житловому будинку АДРЕСА_1 де на першому поверсі будинку розташований кондитерський магазин «Домінік», який здійснює реалізацію кондитерських виробів власного виробництва.

На фасаді будинку АДРЕСА_1 між першим та другим поверхом, розміщена вивіска, на якій зображений фірмовий логотип «ІНФОРМАЦІЯ_1» маски по фасаду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на розміщення зовнішньої реклами відповідач отримав усі передбачені діючим законодавством дозволи, а тому вивіска ПАТ «Полтавакондитер» розміщена правомірно.

Проте, колегія суддів не повністю погоджується з висновками місцевого суду, оскільки вони не узгоджуються з обставинами справи та вимогами діючого законодавства.

Відповідно статті 1 Закону України «Про рекламу» реклама - це інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь- який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару; зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Відповідно до частини 6 статті 9 Закону України «Про рекламу» вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Аналіз зазначених норм права дає підстави вважати, що інформація, яка не містить закликів до придбання товару чи надання послуги, або не є інформацією, що призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару (послуги), не є рекламою.

Як вбачається з матеріалів справи на спеціальній конструкції відповідача ПАТ «Полтавакондитер» відсутні відомості як про товар, так і про особу, про які зазначено у ст. 1 Закону України «Про рекламу», а лише міститься інформація, яка призначалася і використовувалась для розміщення фірмового логотипу магазину «Домінік», що унеможливлює без додаткової інформації (про товар тощо) сформувати або підтримати обізнаність споживачів.

За таких обставин стверджувати, що така інформація являється рекламою, на що вказується в апеляційній скарзі, помилково.

Між тим, суд першої інстанції не звернув уваги на ч. 7 ст. 8 Закону України «Про рекламу», відповідно до якої розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

І хоча така інформація відповідачем розміщена між першим та другим поверхами, тобто всупереч місцю, про яке законодавець виписав у ч. 6 ст. 9 Закону України «Про рекламу», однак таке незначне порушення щодо місця розташування інформації не може підмінити її мету та правову природу, які спрямовані на інформування знаку для товарів і послуг.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що спірна інформація не є вивіскою, у зв'язку з чим і є рекламою, являється помилковим, оскільки не ґрунтується на нормах закону, які фактично це визначають.

Окрім того, згідно із п.1 ч.1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація про продукцію повинна містити, зокрема, назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються.

Відповідно до частини 3 статті 17 цього Закону продавець (виконавець) зобов'язаний надати споживачеві достовірну і доступну інформацію . про найменування, належність та режим роботи свого підприємства.

Дослідивши фактичний зміст інформації та місце її розташування, місцевий суд прийшов до помилкового висновку про необхідність дозвільних документів на розміщення такої інформації, що передбачено статтею 16 Закону України «Про рекламу».

Питання розміщення вивісок врегульовано у статті 9 Закону України «Про рекламу», постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067 «Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами», рішенням Полтавської міської ради тринадцятої сесії шостого скликання від 7 вересня 2011 року, яким затверджено Порядок розміщення зовнішньої реклами та спеціальних конструкцій для розміщення зовнішньої реклами в м. Полтаві.

Згідно з пунктом 5.3.5.2. Порядку розміщення зовнішньої реклами та спеціальних конструкцій для розміщення зовнішньої реклами в м. Полтаві вивіска - стаціонарна спеціальна конструкція, призначена для розміщення фірмового (комерційного) найменування особи, її власного товарного знаку для товарів та послуг, інформації про характер її діяльності, призначеної для доведення до відома споживачів.

Місце розташування вивіски повинно інформувати споживача про місце знаходження підприємства. Як правило вивіска повинна розташовуватися на фасаді будинку в межах приміщення, займаного особою, але не вище нижнього краю вікон другого поверху двох чи багатоповерхового будинку.

Дозвільним документом, необхідним для встановлення вивіски є паспорт вивіски.

Місцевий суд вірно встановив, що вивіска відповідачем розміщена у відповідності до паспорту вивіски № В-521.

Згідно зі статтею 16 ч. 1 Закону України «Про рекламу», пункту 4 Типових правил розміщення реклами, пункту 5.3.5.2 Порядку розміщення зовнішньої реклами та спеціальних конструкцій для розміщення зовнішньої реклами в м. Полтаві передбачено отримання згоди власника будинку (суміжного користувача) на розміщення зовнішньої реклами.

На розміщення вивіски такі вимоги діюче законодавство не пред'являє.

Отже, колегія суддів, вважає, що відповідачем ПАТ «Полтавакондитер» вивіска з зображенням фірмового логотипу «ІНФОРМАЦІЯ_1» маски по фасаду, що знаходиться по АДРЕСА_1 розміщена правомірно, у відповідності до вимог діючого законодавства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що судом першої інстанції необгрунтовано не прийнято до уваги лист КП «Полтава-сервіс» від 15.06.2015 року, де вона повідомлена про те, що ПАТ «Полтавакондитер» зобов'язано опустити конструкцію нижче перекриття першого поверху.

Проте, вказаний лист не є належним доказом по справі, оскільки не підтверджує доводи апелянта про те, що вивіска «ІНФОРМАЦІЯ_1» маски по фасаду є рекламою.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. 15 ч. 1 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 ч. 1 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тобто до суду вправі звертатися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється.

Аналіз наведених норм права вказує на те, що у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, і суд під час розгляду справи повинен встановити наявність законних прав позивача, про які він заявляє та з'ясувати, у чому саме полягає порушення цих законних прав.

Звертаючись до суду з вимогою про зобов'язання відповідача демонтувати вивіску, позивачем не доведено порушення її прав. Зокрема, у матеріалах справи, всупереч вимог ст. 10 ч. 3, ст. 60 ч. 1 ЦПК України, відсутні докази на підтвердження наявності перешкод для позивача у здійсненні ремонту будинку через розташування вивіски та у користуванні квартирами через нічне освітлення фірмового логотипу, що розміщений на фасаді будинку.

Таким чином, місцевий суд при розгляді справи неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а саме не встановив суті інформації, яка була розміщена відповідачем, допустив невідповідність висновків суду обставинам справи - безпідставно прийшов до висновку, що інформація розміщена відповідачем є зовнішньою рекламою та на її розміщення потрібні дозволи, передбачені статтею 16 Закону України «Про рекламу», що у відповідності до вимог ст. 309 ч. 1 п. 1, 3 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 з підстав, наведених в мотивувальній частині рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1, 3, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 січня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення по суті позовних вимог.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Полтавакондитер" про зобов'язання вчинити дії - відмовити.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25 січня 2016 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: --//-- Л.М. Хіль

Судді --//-- О.Ю. Кузнєцова

--//-- С.Ю. Мартєв

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: Л.М, Хіль