Справа №592/2344/16 Головуючий у суді у 1 інстанції - Косолап М.М.
Номер провадження 22-ц/788/1444/16 Суддя-доповідач - Рибалка В. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Рибалки В. Г.,

суддів - Попруги С. В. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 липня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», третя особа - ОСОБА_5

про визнання недійсним договору купівлі - продажу права вимоги,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 липня 2016 року позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник позивача посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне встановлення судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 липня 2016 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 в повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 05 лютого 2009 року між ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 7426/01/09 - НВ, за умовами якого Банк відкрив позивальнику не відновлювану кредитну лінію у національній валюті України в межах загальної суми 1 000 000 грн. строком по 11 січня 2021 року зі сплатою 17,5% річних на споживчі цілі - купівлю нерухомості, а саме житлового будинку, загальною площею 285,9 кв.м. та земельної ділянки, загальною площею 0,10 га. 26 червня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Кредитпромбанк» укладено договір купівлі - продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київськогго міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. За умовами цього Договору ПАТ «Кредитпромбанк» продав (відступив), а ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги за кредитним договором № 7426/01/09 - НВ, укладеним 05 лютого 2009 року з ОСОБА_3, що підтверджується Актом приймання - передачі прав вимоги до Договору купівлі - продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року. З Акту приймання - передачі прав вимоги до Договору купівлі - продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року вбачається, що ОСОБА_3 станом на 26 червня 2013 року мав заборгованість по кредитному договору в сумі 787 036 грн. 18 коп., з яких прострочена заборгованість по тілу кредиту - 45 636 грн. 36 коп., відсоткам - 96 861 грн. 53 коп. Листом № 6768/КРК/04072013 - 0308 від 04 липня 2013 року ОСОБА_3 було направлено повідомлення про відступлення, про укладення вищевказаного договору та перехід у зв'язку з цим до ПАТ «Дельта Банк» прав кредитора та іпотеко держателя за договорами, укладеними з позивачем, вказано банківські рахунки для сплати за кредитним договором. 05 вересня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з заявами про надання інформації щодо залишку заборгованості за кредитним договором - по кредиту, відсоткам дату та суму останнього платежу. На вказане звернення ПАТ «Дельта Банк» було надано відповідь. Згідно розрахунку ПАТ «Дельта Банк» по заборгованості за кредитним договором № 7426/014/09 - НВ від 05 лютого 2009 року, ОСОБА_3 після укладення оспорюваного договору здійснював платежі за кредитним договором на користь ПАТ «Дельта Банк», а саме: 01 вересня 2013 року, 01 жовтня 2013 року, 01 листопада 2013 року, 01 липня 2014 року, 01 вересня 2014 року та 01 жовтня 2014 року. 12 серпня 2014 року ОСОБА_3 було направлено досудову вимогу про сплату простроченої заборгованості за кредитним договором, а 21 листопада 2014 року подано відповідний позов до суду. 24 липня 2015 року ОСОБА_3 звертався до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», просив визнати недійсним договору купівлі - продажу права вимоги від 26 червня 2013 року укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Кредитпромбанк» з тих підстав, що договір порушує публічний порядок та є нікчемним. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи суд першої інстанції належним чином з`ясував та перевірив доводи та заперечення сторін, дав належну оцінку зібраним у справі доказам та обґрунтував висновки викладені в рішенні.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог.

Доводи представника позивача про те, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не було дотримано принципу змагальності сторін, повного та всебічного з'ясування обставин справи, надання належної оцінки наявним у справі доказам, об'єктивності та повноти дослідження доказів, не з'ясування позиції щодо заявленого позову з боку першого відповідача, а саме що представник ПАТ «Дельта Банк» не зміг відповісти на питання представника позивача щодо обставин укладення спірного договору, розміру заборгованості позивача за кредитом висновків суду не спростовують. При ухваленні рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 судом було враховано всі належні докази по справі, згідно яких позивач має заборгованість саме перед ПАТ «Дельта Банк» на законних підставах.

Ствердження в апеляційній скарзі про те, що ні позивачу, ні суду належних доказів переходу прав до нового кредитора не надано є безпідставними. В матеріалах справи є копія Договору купівлі - продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., згідно умов якого ПАТ «Кредитпромбанк» відступив, а ПАТ «Дельта Банк» набув право вимоги за Кредитним договором № 7426/01/09 - НВ, укладеним 05 лютого 2009 року з ОСОБА_3, що підтверджується Актом приймання - передачі прав вимоги до Договору купівлі - продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року. Таким чином, вказаний документ є вагомим доказом того, що ПАТ «Дельта Банк» має право на стягнення з ОСОБА_3 кредитних коштів за кредитним договором 7426/014/09 - НВ від 05 лютого 2009 року.

Посилання представника позивача в апеляційній скарзі на те, що Кредитний договір від 05 лютого 2009 року взагалі не передбачає права банку передавати свої права третім особам не є підставою для задоволенню позовних вимог. Положення оспорюваного договору за своєю формою і змістом відповідає вимогам закону і жодних обмежень щодо його укладання між конкретними сторонами не існувало.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що оскільки ОСОБА_3 кредитні кошти були отримані на придбання житла для родини, для особистих потреб, а тому купівлі - продажу права вимоги до споживача можлива виключно при наявності його згоди є необґрунтованими. Загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів, однак сторони мають право додатково врегулювати порядок зміни кредитора у договорі.

З матеріалів справи, а саме Розрахунку заборгованості за Договором кредиту № 7426/014/09 - НВ від 05 лютого 2009 року, наданого ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 122) вбачається, що ОСОБА_3 сплачував кошти на відсотки по кредитному договору 30 вересня 2013 року в сумі 17 129 грн. 59 коп.; 30 жовтня 2013 року в сумі 16 802 грн. 60 коп.; 30 листопада 2013 року в сумі 8 000 грн.; 31 липня и 2014 року в сумі 5000 грн.; 30 вересня 2014 року в сумі 5000 грн.; 31 жовтня 2014 року в сумі 5000 грн. Таким чином, позивач сплачуючи вказані кошти, фактично визнав заміну кредитора.

Ствердження в апеляційній скарзі про те, що крім кредитного договору, дружина позивача, яка виступає поручителем по кредитному договору - ОСОБА_5, уклала з ПАТ «Кредитпромбанк» два депозитних договори та передала банку спільні кошти подружжя на загальну суму 70 000 доларів США, одним з яких забезпечувалось виконання позивачем кредитного договору і по цей час кошти депозитів їм не повернуто не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки неповернення вказаних депозитів не доводить зменшення гарантій ОСОБА_3, як споживача за кредитним договором.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалено, з додержанням вимог матеріального та процесуального права

У зв'язку з цим апеляційну скаргу на рішення необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 205, 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: