Справа № 357/7012/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Ліщинська О. С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Біла Церква, в залі суду № 5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа : ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона є непрацездатною, хворіє, потребує сторонньої допомоги, має дорослих доньок, одна з яких ОСОБА_2, - достатньо матеріально забезпечена, працевлаштована, має великий дохід, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, до зміни матеріального становища сторін.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов.

Відповідач, представник відповідача за довіреністю, позов не визнали.

Третя особа позов не підтримала, просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи, представників сторін, покази свідків, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову належить відмовити з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є непрацездатною особою, перебуває на обліку в УПФУ м. Біла Церква, отримує пенсійне забезпечення за віком в розмірі 1485,16 грн. Наведене підтверджується довідкою УПФУ в м. Біла Церква (а.с.7).

Встановленим є те, що відповідач ОСОБА_2 є донькою позивача (а.с.11).

Згідно довідки Центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» де відповідач працює вихователем-методистом, їй нарахована заробітна плата за травень 2016 р. в сумі 4897,75 грн., за червень 2016 р. -4659,01 грн. (а.с.22).

Як було встановлено в судовому засіданні, позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1. В даній квартирі позивач зареєстрована та проживає сама. Відповідач зареєстрована і проживає разом зі своє сім'єю в квартирі АДРЕСА_2. Зазначені обставини підтверджуються зібраними матеріалами справи та поясненнями сторін.

За ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Зазначене зобов'язання, що належить до аліментних зобов'язань, - це правовідношення, підставою виникнення якого є сукупність таких юридичних фактів: родинний зв'язок батьків і дітей або усиновлення; непрацездатність батьків; потреба батьків у матеріальній допомозі.

Як вказано вище, відповідач є донькою позивача ОСОБА_1

Щодо критеріїв визначення непрацездатності позивача та її потреби у матеріальній допомозі, то суд вважає за можливе з урахуванням закріпленого у ч.1 ст.10 СК України положення про можливість застосування аналогії закону до сімейних відносин, не врегульованих цим Кодексом, при вирішенні даного спору, виходити з критеріїв, закріплених у ч. ч. 3,4 ст.75 СК України.

Так, непрацездатними вважаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідами 1,2 чи 3 групи.

Позивач є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком, тобто, згідно приписів закону вона вважається непрацездатною.

Застосовуючи критерії ч.4 ст.75 СК України, батьки можуть бути визнані такими, що потребують матеріальної допомоги, у тому разі, якщо їх заробітна плата, пенсія, інші доходи не відповідають прожитковому мінімуму, встановленому законом.

В ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, на рівні: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1247 гривень.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу призначено щомісячну пенсію за віком, розмір якої становить 1485,16 грн., що слідує з довідки управління ПФУ в м. Біла Церква. Отже, позивач має дохід вище прожиткового мінімуму. При цьому, слід також звернути увагу, що позивач в судовому засіданні зазначила, що її пенсійного забезпечення вистачає на харчування та оплату комунальних послуг, на які надана державна субсидія.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач та третя особа по справі, які є доньками позивача провідують свою матір, надають допомогу в побуті, беруть прати білизну, прибирають в материній квартирі, забезпечують транспортом по негайній потребі доставити матір в лікарню, не відмовляють оплатити лікування. Встановленим є те, що в 2015 році старша донька ОСОБА_3 надала своїй матері 1500 грн., а відповідач на весні 2016 року на вимогу матері повернула її кошти в розмірі 8 000 грн. Крім зазначеного, позивач не заперечила, що доньки пошили їй подушку, халат, перешивають деякий одяг, на вимогу матері прибирають в квартирі, замінили замок в дверях, допомогли встановити бойлер та ін.. Доньки з повагою звертаються до матері, переймаються її станом здоров'я, і не дивлячись на образи, попрікання, - не відмовляються надавати матері посильну допомогу, пропонують їй стаціонарно пролікуватися і оплатити це лікування.

Наведені вище обставини підтвердили в суді свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та третя особа. Сама позивач в судовому засіданні не зазначила жодного факту щодо відмови їй в допомозі з боку дітей, лише, пояснила, що цю допомогу треба випрошувати, телефонувати донькам, кликати, щоб забрали білизну в прання, чи зробили іншу роботу, а добровільно відповідач ОСОБА_2 зайвого разу не прийде та відмовляє матері надавати кошти на лікування, яке позивач потребує щомісяця.

Відповідач, заперечуючи позов, суду пояснила, що ніколи не зрікалася матері, завжди допомагала їй, не дивлячись на складні відносини та психічну хворобу матері. ОСОБА_2 неодноразово повідомляла, що при потребі оплатить стаціонарне лікування матері, але заперечує надання коштів безпосередньо матері, оскільки ОСОБА_1 може без розсудливо витратити їх, нашкодити собі. Позивач має все необхідне, має достатнє пенсійне забезпечення та допомогу своїх дітей.

Позивач неодноразово звертала увагу суду на те, що в свій час була гарною матір'ю, добре утримувала дітей, надала їм все необхідне для життя, а менша донька ОСОБА_2, яка є достатньо матеріально забезпеченою та отримує додатковий дохід від здачі в найм квартири позивача, не бажає надавати кошти матері. Однак, в суді не знайшов підтвердження факт, що відповідач отримує дохід від майна, належного позивачу.

ОСОБА_1 в потвердження своїх позовних вимог надала суду довідки та виписку із медичної картки амбулаторного хворого де зазначено ряд хвороб на які страждає позивач. Крім цього, позивач надала суду інформаційну довідку з Тарифами на платні соціальні послуги, що надаються Білоцерківським міським територіальним центром. Дані письмові докази не є належними доказами в підтвердження позовних вимог. Так, незадовільний стан здоров'я ОСОБА_1 та існуючий в м. Біла Церква центр по наданню платних соціальних послуг не доводять факту ухилення відповідача від надання допомоги матері та крім цього, як було вже зазначено вище, позивач має дохід вище прожиткового мінімуму.

Таким чином, позивачем в огрунтування своїх вимог, не надано належних та допустимих доказів, надавши належну правову оцінку яким, суд мав би можливість дійти обґрунтованого висновку про задоволення позову, а за ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач скористалася своїм правом на судовий захист, однак її позиція не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 10,75, 202, СК України, ст.ст.10, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа : ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя О. Я. Ярмола