Справа №519/1191/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

16.11.16 року

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Барановської З.І., секретаря Гнатюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області про скасування арешту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом, який уточнив в су домову засіданні, до відповідача про скасування арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що в листопаді 2015 року їй стало відомо, що на квартиру, яка розташована за адресою: 65481, АДРЕСА_1, було накладено арешт постановою б/н від 21.01.2008 прокуратурою м. Одеси. Згідно постанови, арешт накладено на все майно. Нерухоме майно, на яке було накладено арешт належить їй та ОСОБА_2 по 1/2 частки. Згідно рішення Южного міського суду від 27.10.2015 року за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано на праві спільної сумісної власності подружжя на вказану квартиру в рівних частках по 1/2 кожному. Таким чином накладення арешту порушує її права, як співвласника майна.

Позивач в судове засідання без поважних причин не зявилися, хоча про день та час слухання справи була сповіщена своєчасно, про причини неявки до суду не повідомила, заява про розгляд справи до суду не надходила.

Представник позивача в судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення.

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачу та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності подружжя в рівних частках по 1/2 частки належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 на підставі рішення Южного міського суду Одеської області від 27.10.2015 року (а.с.6).

Згідно виписки з вироку апеляційного суду Одеської області від 25.02.2013 року, який набрав законної сили 01.07.2014 року, ОСОБА_2 визнано винним за ст.ст.190 ч.4, 15 ч.2,190 ч.4, 358 ч.3 та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його приватною власністю. Звернути стягнення на квартиру №256, що знаходиться по вул. Леніна, 1 в м. Южне Одеської області, на яку накладений арешт 21.01.2008 року (а.с.57-61).

В рамках даної кримінальної справи постановою б/н від 21.01.2008 прокуратури м. Одеси накладений арешт на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2Г.(а.с.75).

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Пунктом 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України визначено, що запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до норм ст. 126 КПК України в редакції 1960 року, накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Згідно ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здісненні.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Позивач не є учасником кримінального провадження, тому її право власності повинно захищатися шляхом звільнення цього майна з-під арешту.

Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

У порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна.

Такий правовий висновок висловлений в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15.05.2013 року у справі№6-26цс13.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що поданий позов необхідно задовольнити, та зняти арешт, накладений слідчим прокуратури м. Одеси на підставі постанови від 21.01.2008 року на майно, що належить ОСОБА_1, а саме на 1/2 частку картири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до прокуратури Одеської області про скасування арешту задовольнити.

Зняти арешт, накладений слідчим прокуратури м. Одеси на підставі постанови від 21.01.2008 року на майно, що належить ОСОБА_1, а саме на 1/2 частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южного міського суду

Одеської області ОСОБА_3