РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2016 року

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Мамаєвої О.В.,

із секретарем - Баришніковою І.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Прокуратури Миколаївської області, ОСОБА_4 прокуратури України, Миколаївської обласної інтернет-газети "Новости-N" м.Миколаїв, про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2015 року позивач звернулась з вказаним позовом та просила суд визнати, що поширені відповідачем ОСОБА_3 28.07.2015 року відомості у своєму коментарі Миколаївській обласній ОСОБА_5 «Новости N» не відповідають дійсності та принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача; зобовязати відповідача припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідністі та ділової репутації позивача та надати через вказане Інтернет-видання вибачення та спростування вказаної інформації та стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн. та судові витрати.

В ході розгляду справи позивачем неодноразово уточнювалися позовні вимоги, та в останній їх редакції від 09 лютого 2016 року позивач просила суд визнати, що поширені прокурором Миколаївської області Кривовязом В.П. 28.07.2015 року відомості у своєму коментарі Миколаївській обласній ОСОБА_5 «Новости N» не відповідають дійсності та принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача; зобовязати відповідачів спростувати вказану інформацію на сторінках ОСОБА_5 «Новости N» та стягнути з відповідачів, окрім ОСОБА_5 «Новости N», у солідарному порядку на користь позивача в рахунох відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовної заяви позивач вказала, що з 1993 року вона працювала в органах прокуратури Миколаївської області на різних прокурорських посадах. В звязку з особистими стосунками прокурор Миколаївської області Кривовяз В.П. протягом декількох місяців вимагав від позивача звільнення із займаної посади. 03 серпня 2015 року позивач звільнилась з посади начальника відділу статистики, ведення ЄРДР прокуратури області. Коментуючи звільнення позивача ОСОБА_5, відповідач ОСОБА_3 вказав, що ОСОБА_1 підпадає під дію Закону України «Про очищення влади», оскільки в своїй декларації вона вказала недостовірні відомості про наявність майна, придбаного за час знаходження на посадах в органах прокуратури області. Вищевказаними діями відповідача ОСОБА_3 позивачу завдано моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях та переживаннях, порушенні душевної рівноваги у звязку з тим, що позивач була вимушена пояснювати рідним, колегам, друзям та знайомим, а в послідуючому при намаганні знайти роботу, про те, що вона не вчиняла ніяких дій повязаних із корупцією. Виходячи з вищевикладеного позивач просила суд позов задовольнити.

Ухвалою суду від 09 листопада 2015 року до участі в справі в якості співвідповідачів залучено Прокуратуру Миколаївської області та ОСОБА_4 прокуратуру України.

Сторони про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

В судовому засіданні позивач підтримала уточнені позовні вимоги та просила суд їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник відповідачів ОСОБА_4 прокуратури України та Прокуратури Миколаївської області ОСОБА_2 вказала, заперечує проти позову, зазначила, що позивачем не надано суду жодних доказів поширення ОСОБА_4 прокуратурою України недостовірної інформації стосовно позивача, а також щодо настання негативних наслідків у вигляді заподіяння моральної шкоди саме внаслідок дій ОСОБА_4 прокуратури України та причинного звязку між ними.

Крім того, інформація, яка була надана прокуруром Миколаївської області є достовірною, а тому вимоги позивача про визнання відомостей, поширених 28.07.2015 року у коментарі Миколаївській обласній ОСОБА_5 «Новости N», такими, що не відповідають дійсності та принижують честь, гідність та ділову репутацію не підлягають задоволенню. Також позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Стосовно інших вимог позивача, то вони є похідними від вимог про захист честі, гідності та ділової репетуції, які не доведені, а тому також не підлягають задоволенню.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав до суду заперечення на позовну заяву, в яких вказав, що він є неналежним відповідачем по справі, крім того, просив суд відмовити в задоволенні позовної заяви з підстав необґрунтованості, у звязку із тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про поширення ним недостовірних відомостей відносно позивача та заподіяння моральної шкоди.

Представник відповідача ОСОБА_5 «Новости N» в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та заперечення проти позовної заяви в яких вказав, що у своїй позовній заяві і у заяві про уточнення позовних вимог позивач не зазначає яка саме інформація, зазначена у оскаржуваній статті не відповідає дійсності. Крім того, позивачем не обрано способу захисту порушеного права, як це передбачено діючим законодавством, тому просив у позові відмовити повністю. Суд, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника відповідачів ОСОБА_4 прокуратури України та Прокуратури Миколаївської області ОСОБА_2, оглянувши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

28 липня 2015 року в ОСОБА_5 «Новости N», була опублікована стаття «Прокурор Николаевской области прокомментировал обвинения в свой адрес», в якій прокурором Миколаївської області Кривовяз В.П. зазначено наступне: "...К тому же ОСОБА_1 подпадает по действие Закона Украины "Об очищении власти", поскольку в своей декларации указала недостоверные сведения о наличии имущества, приобретенного за время нахождения на должностях в органах прокуратуры области. Однако, она не была «люстрирована» в связи с тем, что административный суд запретил ее увольнять до принятия решения по делу" /а.с.12/.

Згідно висновку ДПІ у Ленінському районі м.Миколаєва від 09.06.2015 року, за результатами проведеної перевірки ОСОБА_1 встанолено, що остання у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за минулий рік вказала недостовірні вдомості, щодо наявності майна (майнових прав), набутого ОСОБА_1 за час перебування на посадах визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 ЗУ «Про очищення влади», які відповідають наявній податковій інформації про майно (майновий стан), а саме: не зазначено земельну ділянку за адресою: Миколаївська область СТ "Родники". Також встановлено, що вартість майна, вказаного ОСОБА_1 у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за минулий рік, набуте нею за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 ЗУ «Про очищення влади» відповідає наявній податковій інформації про доходи, отриманні ОСОБА_1 із законних джерел /а.с.10-11/.

Відповідно до наказу № 1038ц від 03.08.2015 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу статистики, ведення ЄРДР прокуратури Миколаївської області та органів прокуратури у звязку із поданням заяви про звільнення з посади за власним бажанням /а.с.9/.

Відповідно до положень ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації..

Відповідно до ч.1, 4, 6 ст.277 Цивільного Кодексу України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом.

Пленум Верховного Суду України в пункті 12 своєї Постанови № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснив, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Згідно п.п.15, 19 Постанови Пленуму ВСУ №1 від 27.02.2009р. "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати

на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в)

поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку;

викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації

недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про інформацію", інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до ч.1,2 ст.30 Закону України "Про інформацію", ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Так, порядок проходження "люстрації" визначено Законом України "Про очищення влади", згідно ст.5 ч.5 п.2 Закону, перевірці підлягають: достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Згідно з ч.11,14 ст. 5 Закону України "Про очищення влади" орган, який проводив перевірку, надсилає висновок про результати перевірки керівнику органу. Керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини пятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Пунктом 20 Порядку проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених ч.ч.3,4 ст.1 Закону України "Про очищення влади", затвердженого постановою КМУ від 16.10.2014р., визначено орган, який проводить перевірку - Державна фіскальна служба України. Згідно наданого висновку ДПІ, зазначено про встановлення недостовірних відомостей щодо наявності майна по ОСОБА_1

ОСОБА_1 не була згодна із висновком ДПІ від 19.06.2015р., як слідує із її позову, вважала його неправомірним, звернувшись до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до ДПІ у Ленінському районі м.Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.09.2015р. та ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.12.2015р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено /а.с. 82-85/.

Як слідує із пояснень сторін, при прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 Миколаївським окружним судом була винесена ухвала про заборону звільнення ОСОБА_1 до розгляду справи.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що прокурор Миколаївської області Кривов'яз В.П. зазначивши у коментарі ОСОБА_5 інформацію про те, що "...К тому же ОСОБА_1 подпадает по действие Закона Украины "Об очищении власти", поскольку в своей декларации указала недостоверные сведения о наличии имущества, приобретенного за время нахождения на должностях в органах прокуратуры области. Однако, она не была «люстрирована» в связи с тем, что административный суд запретил ее увольнять до принятия решения по делу", отримавши дані із ДПІ про недостовірність у декларації зазначених ОСОБА_1 відомостей, про наявність майна, надав свою оцінку ситуації, що склалась, при цьому в оскаржуваній статті не містится висловлювань, які б могли розцінюватися як образа.

Таку ж оцінку вказаному висновку надала і сама позивач, оскарживши його до адміністративного суду.

Тому, з урахуванням положень ст. 30 Закону України "Про інформацію", висловлювання відповідача є оціночним судженням. За такого, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частинами першою та шостою статті 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Згідно ст. 88 ЦПК України, понесені позиачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. Керуючись ст. ст.3,4,8, 10,11,14, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 23, 277, 297 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Прокуратури Миколаївської області, ОСОБА_4 прокуратури України, Миколаївської обласної інтернет-газети "Новости-N" м.Миколаїв, про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,- відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, мають право подати апеляційну скаргу в 10-денний строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя О.В.Мамаєва