АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4450/16 Головуючий 1 інст. Мамалуй М.В.
Справа № 643/1549/16-ц Доповідач - Кругова С.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 серпня 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Зазулинської Т.П.,

ОСОБА_1

секретаря Шпарага О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Московського районного суду міста Харкова від 18 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за сплату аліментів,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2016 року позивач звернулася з позовом в якому просила стягнути з відповідача на її користь пеню у розмірі 62427,17 грн. за період з 01.07.15 р. по 31.01.216 року за прострочення сплати аліментів та стягнути судові витрати.

Заочним рішенням Московського районного суду міста Харкова від 18 травня 2016 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції при розгляді справи надано обставинам справи неправильну оцінку та невірно застосовані норми матеріального права.

Висновки суду першої інстанції є такими, що не відповідають фактичним даним та обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що зявилися, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що з 1 липня 2015 року по 1 лютого 2016 року період становить 215 днів, а не 645 днів і сума пені складає 1948 грн. 66 коп..

З таким висновком суду, судова колегія погоджується, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 6).

З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 постановою Московського районного суду м. Харкова від 06.12.2000 року стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини всіх видів заробітку кожного місяця, починаючи з 6 грудня 2000 року, але не більше ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, до повноліття дитини (а.с.7). 6 грудня 2000 року на підставі постанови суду від 06.12.2000 року виданий виконавчий лист № 2-412/2000 (а.с.8).

Рішенням Московського райсуду м.Харкова від 30 вересня 2015 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто неустойку в сумі 128170,16 грн. за прострочення сплати аліментів за період з 01 жовтня 2012 року по 01 липня 2015 року.

Матеріали справи свідчать, що заборгованість по аліментам за період з 1 липня 2015 року по 31 січня 2016 року існує.

Наведений судом першої інстанції розрахунок пені з 1 липня 2015 року по 31 січня 2016 року становить:

- за липень 2015 р. (860.96 х 1%) х 31 днів (з 01.07.2015 до 31.08.2015) = 266.90 грн.;

- за серпень 2015 р. (914.00 х 1%) х 31 день ( з 01.08.2015 до 01.09.2015) = 283.34 грн.;

- за вересень 2015 р. (914.00 х 1%) х 30 днів ( з 01.09.2015 до 01.10.2015) = 274.20 грн.;

- за жовтень 2015 р. (914.00 х 1%) х 31 день ( з 01.10.2015 до 01.11.2015) = 283.34 грн.;

- за листопад 2015 р. (914.00 х 1%) х 30 днів ( з 01.11.2015 до 01.12.2015) = 274.20 грн.;

- за грудень 2015 р. (914.00 х 1%) х 31 день ( з 01.12.2015 до 01.01.2016) = 283.34 грн.;

- за січень 2016 р. (914.00 х 1%) х 31 день ( з 01.01.2016 по 31.01.2016) = 283.34 грн., що загалом складає суму у розмірі 1948.66 грн. за 215 днів.

Цей розрахунок судовою колегією перевірений і відповідає Правовій позиції , висловленій Верховним Судом України в постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2696цс15.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобовязань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобовязання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Підстав для незастосування вищевикладеної Правової позиції, судова колегія у відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України не вбачає, а тому доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь яких доказів, які б спростовували висновки суду - позивач не надав.

Відповідно до ст.ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Андріївни-відхилити.

Заочне рішення Московського районного суду міста Харкова від 18 травня 2016 року-залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Т.П. Зазулинська

ОСОБА_1