Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2016 року м. Первомайськ

Справа :484/5341/15-ц

Номер провадження : 2/484/691/16

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді Фортуни Т.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Левицької І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайськ цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк»

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості,

встановив:

ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі позивач) звернулося до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 03.03.2007 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 (далі відповідач) уклали кредитний договір № DNXRRX01110245, згідно з умовами якого ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 2 116,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з Умовами. Відповідач зазначених умов договору не виконав. Станом на 26.11.2015 р. має заборгованість у сумі 37 467,15 грн., а саме: 1 205,16 грн. заборгованість за кредитом; 12 819,79 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 525,72 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 20 656,14 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. фіксована частина, 1 760,34 процентна ставка. Ураховуючи викладене, позивач просить позов задовольнити.

У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, у якій позов підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Відповідач надав суду заперечення на позовну заяву, в яких зазначає, що суму за вказаним договором він сплатив, що підтверджується довідкою банку від 11.06.2013 р. № 55343, де в графі «остаток після операції» 19,06 грн. Вважає, що заборгованості у сумі 1 205,16 грн. в нього немає. Крім того, в запереченнях вказано, що згідно з Умовами кредитного договору банк надав йому кредит терміном на 12 місяців з 03.03.2007 р. по 03.03.2008 р. Перебіг позовної давності мав початися 03.03.2008 р. За Умовами надання споживчого кредиту, пунктом 5.5., передбачено строк позовної давності за договором пять років. Таким чином, строк позовної давності сплив 04.03.2013 р. Просить застосувати строк позовної давності та відмовити в позові.

Представником позивача надано суду пояснення з урахуванням заперечень відповідача на позовну заяву. У даних поясненнях представник зазначає, що відповідач взяв кредит у виді розстрочки 03.03.2007 р. у сумі 2 116,80 грн.; перше погашення заборгованості вніс 01.11.2007 р. в сумі 44,74 грн., після чого, протягом значного часу не вносив регулярні погашення заборгованості.; 28.10.2014 р. відповідач вніс на свій рахунок 911,64 грн., але ця сума не є достатньою для погашення заборгованості. Щодо строку позовної давності позивач зазначає, що відповідно до пункту 5.5. Умов договору, строк позовної давності за становить пять років. Відповідач неодноразово здійснював дії, що свідчать про визнання ним свого боргу перед позивачем; згідно з випискою відповідач здійснював погашення заборгованості, останнє з яких було 28.10.2014 р. Отже вважає, що позивач звернувся до відповідача до спливу строку позовної давності, а саме: 03.12.2015 р. У звязку з чим просить не приймати до уваги заперечення відповідача та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Між позивачем та відповідачем 04.03.2007 р. було укладено кредитний договір № DNXRRX01110245 шляхом підписання відповідачем заяви позичальника, в якій указано, що вона разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами складає між позивачем та відповідачем кредитно-заставний договір. Згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 2 116,80 грн. на строк 12 місяців з 03.03.2007 р. по 03.03.2008 р. включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 51,86 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 352,80 грн. в обмін на зобовязання відповідача з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) строки. Погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «15» по «20» число кожного місяця відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 240,10 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Згідно з п. 4.2. Умов при порушенні відповідачем зобовязань із погашення кредиту, відповідач сплачує позивачу відсотки за користування кредитом в розмірі 15,17% в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості.

Пунктом 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) передбачено, що терміни позовної давності до вимог про стягнення кредиту, процентів за користування ним, винагороди, неустойки пені, штрафів за договором установлені сторонами тривалістю в пять років.

Відповідач свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 26.11.2015 р. сума заборгованості за Договором складає 37 467,15 грн., а саме: 1 205,16 грн. заборгованість за кредитом; 12 819,79 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; 525,72 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 20 656,14 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; штрафи: 500,00 грн. фіксована частина, 1 760,34 процентна ставка.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем 17.07.2014 р. на виконання вищезазначеного договору було сплачено позивачу 911,64 грн.; 01.11.2007 р. - було здійснено платіж в сумі 200,00 грн., з яких: 155,26 сума погашеної пені, 44,74 сума сплаченої комісії.

Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24.05.2013 р., справа № 484/1725/13-ц позов ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_2 задоволено повністю. Стягнуто з нього на користь банку заборгованість за кредитним договором № DNXRRX 273,28 грн. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.07.2013 р. зазначене рішення було скасовано. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28.08.2013 р. позов ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення 32 273,28 грн. залишено без розгляду; ухвала набрала законної сили 03.09.2013 р.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, відповідно.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кошти та сплатити проценти.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в пять років, не містять підпису відповідача. Із заперечень відповідача вбачається, що йому відомо про збільшений строк позовної давності, а саме пять років, та він цього не заперечував.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № DNXRRX01110245 , наданим позивачем, сплата 17.07.2014 р. на виконання умов кредитного договору 911,64 грн. здійснена після спливу строку позовної давності, отже не може переривати строку позовної давності, який на час сплати сплив.

Оскільки ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 28.08.2013 р. позов ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення 32 273,28 грн. залишено без розгляду (ухвала набрала законної сили 03.09.2013 р.) строк позовної давності не переривався.

Суд приходить до висновку, що строк позовної давності за кредитним договором № DNXRRX01110245 сплив 04.03.2013 р.

Позивачем вимога про поновлення строку позовної давності не ставилась.

Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги предявлено після спливу строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, тому в позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 207, 253, 256-259, 261, 265-267, 525, 526, 530, 549, 611, 625, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення 37 467,15 грн. відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Ю. Фортуна