Справа № 466/4906/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«20» липня 2016р. Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Донченка Ю.В.

при секретарі Піцик О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у залі суду цивільну справу за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року Львівський міський центр зайнятості звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до заяви про надання статусу безробітного від 29 липня 2011 року ОСОБА_1 надано такий статус та призначена допомога по безробіттю.

У своїй заяві відповідач власноручно підтвердив, що не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності. не є підприємцем.

За час перебування на обліку ОСОБА_1 отримував у центрі зайнятості матеріальне забезпечення та соціальні послуги.

26 лютого 2015 року було виявлено факт подання відповідачем недостовірних даних 29.07.2011 р. під час реєстрації у центрі зайнятості та набутті статусу безробітного, оскільки на той час він мав статус субєкта підприємницької діяльності.

12.07.2011 року ним було лише подано заяву про припинення підприємницької діяльності фізичною особою- підприємцем та копію квитанції за публікацію оголошення про припинення підприємницької діяльності, а 28.09.2011 року до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців внесено запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

В результаті неповідомлення відповідачем спеціалістам центру зайнятості під час реєстрації у цьому центрі та набутті статусу безробітного про те, що він зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, йому незаконно було надано статус безробітного та виплачено матеріальне забезпечення за період з 27.10.2011 року по 27.04.2012 року у сумі 4863,84 грн., надано соціальну послугу навчання з метою працевлаштування за період з 29.08.2011 по 20.01.2012 року, вартість якого становить 1278,38 грн. та соціальну послугу сприяння у працевлаштуванні шляхом надання роботодавцю дотації у сумі 24 259,62 грн. за створення додаткового робочого місця для працевлаштування безробітного ОСОБА_1

Львівським міським центром зайнятості 27.02.2015 року скеровано претензію ОСОБА_1 про повернення коштів у сумі 30401,84 грн., яка залишена без задоволення.

Просили стягнути з відповідача на користь Львівського міського центру зайнятості кошти у сумі 30401,84 грн. та судовий збір у сумі 1378 грн.

У судовому засідання представник позивача позов підтримав та дав аналогічні пояснення.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, подав письмову заяву-клопотання про застосування строків позовної давності відповідно до вимог ст.ст. 257, 261, 267 ЦК України.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та інші докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач 29.07.2011 року дійсно звернувся до Львівського міського центру зайнятості із заявою щодо надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, при цьому вказав, що не є підприємцем.

Відповідно до поданої заяви ОСОБА_1 29 липня 2011 року надано такий статус та призначена допомога по безробіттю, а також надано соціальні послуги.

Згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» проведено перевірку та складено акт розслідування страхових випадків №12 від 26 лютого 2015 року, де Львівськім міським центром зайнятості виявлено факт подання заявником недостовірних даних, що мали місце під час одержання ОСОБА_1 статусу безробітного, а саме: під час проведення реєстрації у центрі зайнятості ОСОБА_1 скрив факт реєстрації як фізичної особи-підприємця з 12.08.1996р., тобто не повідомив, що з 12.08.1996 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, що призвело до незаконного отримання статусу безробітного та допомоги з безробіття, інших соціальних послуг.

Відповідно до наказу Львівського міського центру зайнятості №92-сп від 27 лютого 2015 року відповідача зобовязано повернути кошти, виплачені як допомогу по безробіттю у сумі 4863,84 грн. та вартість отриманих соціальних послуг у сумі 1278,38 грн. (вартості професійного навчання) та вартості виплаченої дотації у сумі 24259,62 грн.

Крім того, Львівським міським центром зайнятості надіслано претензію відповідачу №13/978 від 27 лютого 2015 року про необхідність відшкодування коштів у сумі 30401,84 грн. Розмір зазначених виплат стверджено матеріалами справи та відповідачем не спростовано.

У звязку з неповерненням відповідачем вказаної суми Львівський міський центр зайнятості звертався з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення цих коштів.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2016 року постанова суду першої інстанції скасована, а провадження у справі закрито, при цьому суд апеляційної інстанції вказав, що цей спір має приватно правовий, а не публічно-правовий характер, та не належить до юрисдикції адміністративних судів, такий повинен розглядатися у порядку цивільного судочинства. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 22 вересня 2015 року (справа №21-1884а15)

Як вбачається зі свідоцтва про державну реєстрацію субєкта підприємницької діяльності фізичної особи, виданого Реєстраційною Палатою Департаменту економічної політики та ресурсів Львівського міськвиконкому номер запису 0170-Ш від 12 серпня 1996р. ОСОБА_1 є субєктом підприємницької діяльності (а.с. )

Згідно з повідомленням Державного реєстратора виконавчого комітету Львівської міської ради до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 28 вересня 2011 року внесено запис №2 049432 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (а.с.). Дана державна реєстрація вчинена на підставі звернення відповідача від 12.07.2011 року.

Таким чином, на час подачі заяви до Львівського міського центру зайнятості щодо надання статусу безробітного від 29.07.2011 року ОСОБА_1 подав недостовірні дані, що він не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності та не є підприємцем.

Оскільки ОСОБА_1 належав до зайнятого населення, він безпідставно набув статус безробітного 29.07.2011 року та у звязку з цим безпідставно отримав матеріальне забезпечення на випадок безробіття за період з 27.10.2011 року по 27.04.2012 року у сумі 4863,84 грн., а також йому безпідставно надано соціальну послугу навчання з метою працевлаштування за період з 29.08.2011 року по 20.01.2012 року, вартість якого становить 1278,38 грн. та соціальну послугу сприяння у працевлаштуванні шляхом надання роботодавцю дотації у сумі 24259,62 грн. на створення додаткового робочого місця для працевлаштування безробітного ОСОБА_1

Надання соціальних послуг є у причиновому зв'язку із наданням статусу безробітного, на що відповідач на день надання такого статусу права не мав.

Пунктом 3 ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Подана відповідачем заява-клопотання про застосування строку звернення до суду, який, на думку позивача є пропущений без поважних причин і наслідком цього є відмова в позові, задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 268 ЦК України, крім встановлених цим кодексом вимог, на які не поширюється позовна давність, Законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність.

Відповідно до ч.4 ст.38 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та Законом України «Про зайнятість населення», адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується ( частина четверта статті 38 в редакції Закону, що діє з 21.04.2011 року).

За наведених обставин вимоги Львівського міського центру зайнятості, як органу Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, є підставними і підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 208,209,214,215 ЦПК України, ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського міського центру зайнятості кошти в сумі 30401 грн. 84 коп. (тридцять тисяч чотириста одна гривня 84 коп.) на рахунок 0584, одержувач: Львівський міський центр зайнятості, банк: ГУДКСУ у Львівській області, , МФО 825014, КЕКВ 2710- повернення матеріального забезпечення та вартості соціальних послуг від ОСОБА_1

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського міського центру зайнятості судові витрати (судовий збір) у сумі 1 378 грн. 00 коп (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень, 00 коп.) на рахунок 0584, одержувач: Львівський міський центр зайнятості, банк ГУДКСУ у Львівські області, , МФО 825014, КЕКВ 2800- повернення судового збору від ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_2