Ухвала

іменем україни

08 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2016 року у справі за позовом Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У липні 2015 року Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (далі - КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги у сумі 14 858 грн 85 коп., із яких: основний борг - 8 433 грн 56 коп.; інфляційні витрати - 5 093 грн 03 коп.; три проценти річних - 1 332 грн 27 коп., а також судові витрати у сумі 243 грн 60 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що він надає житлово-комунальні послуги для споживачів району і відповідач є споживачем наданих підприємством послуг, проте не оплачує їх своєчасно та в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 01 листопада 2013 року утворилася заборгованість в зазначеному розмірі.

Не погоджуючись із позовом КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив стягнути з підприємства на свою користь 4 303 грн на відшкодування майнової шкоди, а також 1 500 грн на відшкодування моральної шкоди. На обґрунтування позову зазначив, що 03 березня 2015 року під час сильної дощової зливи по стіні його квартири, як із внутрішньої, так із зовнішньої сторони текла вода, що призвело до пошкодження шпалерного покриття стіни у квартирі, про що 05 березня 2015 року складено комісійний акт ВОП «Шулявка», яким встановлено, що залиття сталося через бездіяльність балансоутримувача. Зазначив, що попередня оцінка відновлювального ремонту згідно з інформацією, розміщеною в мережі Інтернет, складає 4 303 грн, тому цю грошову суму просив стягнути з відповідача на відшкодування майнової шкоди. Крім того, зазначив, що у зв'язку з бездіяльністю підприємства йому завдано моральної шкоди, розмір якої він оцінив у 1 500 грн, та яка полягає у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодженого майна та порушення звичайного способу життя.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2016 року, позов КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» 2 927 грн 44 коп., з яких: 2 249 грн 34 коп. - сума заборгованості за житлово-комунальні послуги, 192 грн 13 коп. - сума інфляційних втрат, 242 грн 37 коп. - три проценти річних та 243 грн 60 коп. - судові витрати зі сплати судового збору.

В задоволенні іншої частини первісного позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким застосувати у справі позовну давність, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказівнад іншими.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Задовольняючи частково первісний позов, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у межах строку позовної давності, із 01 квітня 2010 року до 01 листопада 2013 року.

Разом із тим суд дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки відповідач порушив строки виконання грошового зобов'язання щодо оплати комунальних послуг, тому відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України з нього підлягають стягненню на користь позивача інфляційні втрати і три проценти річних, нараховані на суму заборгованості за період прострочення із 01 квітня 2010 року до 01 листопада 2013 року.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що діями чи бездіяльністю відповідача було завдано позивачу майнової та моральної шкоди, а під час розгляду справи в суді таких обставин встановлено не було. Таким чином, на підставі наявних у справі доказів суд дійшов обґрунтованого висновку, що КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» не порушувало прав і законних інтересів позивача.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив у повному обсязі доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 червня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак