Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №2-777/2009р

25 липня 2016 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Битківського Л.М.,

з участю секретаря Дякун М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Богородчани, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення боргу за договором позики, -

встановив:

ОСОБА_1 01.10.2009 року звернулася до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про повернення боргу за договором позики. Свої вимоги мотивувала тим, що між нею та відповідачем 13.11.2007 року було укладено договір позики, згідно якого відповідач взяв у неї в борг 3060 доларів США під 6% строком на пів року. Однак, після закінчення піврічного строку, відповідач своїх зобов'язань не виконав і не повернув ні суму боргу, ні проценти за його користування.

В ході судового розгляду представник позивача позовні вимоги змінив. Зазначив, що за рішенням Богородчанського районного суду від 31.12.2009 року було задоволено заявлені позивачкою вимоги і постановлено стягнути борг та відсотки за його користування. Однак за заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка була подана ним до суду 05.04.2016 року, заочне рішення суду скасовано. Оскільки відповідач ухиляється від виконання свого обов'язку, до цього часу не повернув борг та проценти за його користування, то просив постановити рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки 3060 дол.США. основного боргу, що за курсом НБУ складає 77112 грн. та 78730 грн. розрахованих процентів за користування позиченими коштами.

Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи суд прийшов до висновку, що змінені в судовому засіданні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Виходячи з положень частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі прострочення виконання грошового зобов'язання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно статті 625 ЦК України.

Позикодавець має право отримати проценти від суми позики, згідно статті 1048 ЦК України, які нараховуються за період з дати отримання коштів позичальником по день повернення позики, якщо інше не було встановлено укладеним між сторонами договором.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики 13.11.2007 року за яким позичальник отримав від позикодавця 3060 доларів США, які зобов'язувався повернути через пів року, що підтверджується розпискою. Відповідно до цієї ж розписки сторонами обумовлено право позивача на отримання процентів в розмірі 6% від суми позики за обумовлений період. (а.с.4, 56).

Будь-яких даних, які б свідчили про виконання свого обов'язку боржником щодо погашення боргу, у розпорядження суду відповідачем не подано.

Таким чином, оскільки позивачем у змінених позовних вимогах поставлено питання про стягнення боргу в сумі еквівалентній 3060 доларів США, то ця вимога є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Заявлені вимоги про повернення процентів підлягають частковому задоволенню. Відповідно до наведеного вище, є підстави для стягнення 6% від отриманої суми за період з 13.11.2007 року по 13.05.2007 року, що складає 183,6 дол.США. Інший період може бути підставою для стягнення коштів у порядку ст. 625 ЦК України, однак позивачем така вимога до суду не була заявлена.

Оскільки позивач ставить питання про стягнення гривневого еквіваленту позичених коштів, то суму боргу та процентів за його користування слід розрахувати виходячи з курсу НБУ станом на день постановлення судового рішення, що складає 24,81255 грн. за 1 дол.США. Таким чином слід стягнути 75926 грн. основного боргу та 4555,6 грн. процентів.

Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України слід покласти на відповідача.

На підставі наведеного, ст.1046-1050 ЦК України, керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ід.н.НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 75926 грн. боргу за договором позики та 4555,6 грн. процентів за користування кредитними коштами.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ід.н.НОМЕР_1 на користь держави 805 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий Битківський Л.М.