Провадження № 22-ц/779/1122/2016
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Максюта І.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Горблянського Я.Д., Фединяка В.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду від 11 квітня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, який мотивувала тим, що 15.03.2005 року зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народилася дочка ОСОБА_5, яка перебуває на утриманні матері та проживає з нею. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, жодного разу в школі не з`явився, навчанням, вихованням та життям дитини не цікавився. Позивач виховує дитину сама, створює дочці належні умови виховання. Вважає, що ОСОБА_2 свідомо нехтує своїми обов'язками по вихованню дитини, тому просила суд позбавити його батьківських прав відносно дочки ОСОБА_5

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 11 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість рішення, на порушення норм чинного законодавства, з неповним з'ясуванням дійсних обставин справи, без належного дослідження наявних доказів.

Представник апелянта вказав, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, не спілкується з малолітньою дочкою та не турбується про її фізичний та духовний розвиток, умисно не сплатив жодного разу аліментні платежі. ОСОБА_2 неодноразово наголошував на тому, що оплату гуртків дочки та відвідує навчальні заклади саме її бабуся. Не дивлячись на це, судом вказаним обставинам не надано належної оцінки та взято за основу виключно висновок служби у справах дітей.

Не погоджується також з висновком суду про те, що обставини неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків спростовуються відсутністю його вини у нехтуванні обов'язками по вихованню дочки, а також те, що можливо змінити поведінку відповідача в кращу сторону.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки - ОСОБА_5

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

В силу ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для застосування такого крайнього заходу впливу на відповідача як позбавлення його батьківських прав.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки суд повно та всебічно дослідив обставини справи та ухвалив рішення з дотриманням норм процесуального права, застосувавши ті норми матеріального права, які підлягали застосуванню.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду від 26 листопада 2013 року. Малолітню дитину ОСОБА_5 залишено на проживанні з матір`ю ОСОБА_3 (а.с.9-11).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11 червня 2008 року (а.с.8) ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_3 є матір`ю дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 26.10.2015 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 57 680,00 грн., стягнення судових витрат в розмірі 576, 80 грн. (13-14).

Згідно довідки ВДВС Івано-Франківського МУЮ ОСОБА_3 не отримувала аліменти за період з 01.03.2015 року по 01.09.2015 року. (а.с.15).

Відповідно до довідки № 1522 від 18.09.2015 року, виданої Крихівецькою сільською радою Івано-Франківської міської ради, про реєстрацію та склад сім`ї, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_3, яка є власником даної квартири, та її дочка ОСОБА_5 (а.с.16-17).

З 01.09.2014 року ОСОБА_5 навчається у Крихівецькій загальноосвітній школі I-III ступенів, що підтверджується довідкою навчального закладу. (а.с.19).

З характеристики ОСОБА_5 від 20.10.2015 року вбачається, що мати дитини часто відвідує школу, батьківські збори, цікавиться її успіхами і справами класу, батько участі у вихованні дитини не бере, у школі жодного разу не з'являвся. (а.с.20).

ОСОБА_5 навчається у ПП "Перші Київські курси іноземних мов -22" (а.с.21) та займається в Центрі естетичного виховання дітей та молоді "КАРМЕН" за напрямком "бальна хореографія" з жовтня 2014 року. (а.с.22).

Орган опіки та піклування у своєму висновку вказує на недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.70-71). Як вказано у висновку, малолітня ОСОБА_5 проживає з матір'ю за адресою: АДРЕСА_3, де створені належні житлово-побутові умови. З 01.09.2014 року дівчинка навчається у Крихівецькій загальноосвітній школі I-III ступенів. З інформації навчального закладу від 20.10.2015 року, мати дитини часто відвідує школу, батьківські збори, цікавиться її успіхами і справами класу, батько участі у вихованні дитини не бере, у школі жодного разу не з'являвся. Вихованням дитини займалися виключно мати і бабуся. З інформації про результати психологічного обстеження ОСОБА_5 від 27.01.2016 р., проведеного практичним психологом навчального закладу, випливає, що ОСОБА_5 легко вступає в контакт, життєрадісна, приємна у спілкуванні, охоче розповідає про батьків. Помітні тісні емоційні зв'язки з мамою і з татом, найбільшим авторитетом для дитини являється мама. До батька дитина відноситься тепло, його образ не відірваний від сім'ї, однак простежується почуття образи в його сторону, оскільки зі слів дитини він став набагато менше приділяти їй часу та уваги, у дитини присутня певна тривожність щодо ситуації, яка склалася у сім"ї.

З письмового пояснення відповідача ОСОБА_2 від 26.01.2016 року, та пояснень, наданих відповідачем у суді, останній не погоджується з позбавленням його батьківських прав, оскільки займався вихованням дитини впродовж навчального року, коли вона проживала з ним, ходив з дитиною на прогулянки, оплачував курси у ПП "Перші Київські курси іноземних мов -22", стверджує, що мав намір взяти дитину за своїм місцем проживання на Різдвяні свята, однак позивач йому відмовила, посилаючись на те, що в Україні грип. Спілкується з дитиною в телефонному режимі щодня, цікавиться її успіхами у навчанні, сплачувати аліменти в розмірі 1000 гривень не може, оскільки не заробляє таких коштів.

Пояснення відповідача про сплату курсів ПП "Перші Київські курси іноземних мов -22", що відвідує дитина, знайшли своє підтвердження в наданих відповідачем копіях квитанцій. (а.с.77).

Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

В силу ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

У пунктах 16 та 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.

Підставою позову позивач зазначив саме ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, тобто винна поведінка.

Відповідач, як у суді першої, так і апеляційної інстанції заперечував щодо позбавлення його батьківських прав, пояснив, що бажає брати участь у вихованні дитини, спілкується з нею по телефону майже щодня, однак зустрічати її зі школи та проводити на позашкільні заняття він не має можливості, оскільки проживає окремо та працює (без оформлення трудових відносин). Останній раз відвідував дитину у кінці 2015 року, а надалі мати дитини не дає йому можливості спілкуватися з дитиною.

Суд вірно врахував обставини справи, прихильність дитини до батька і бажання дитини спілкуватися з батьком, бажання батька брати участь у вихованні дитини, відсутність вини відповідача у нехтуванні обов'язками по вихованню дочки, вірно дійшов висновку про відсутність підстав для застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, а лише зводяться до переоцінки доказів по справі, тому підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід відхилити і залишити судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 11 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: І.О. Максюта

Я.Д. Горблянський

В.Д. Фединяк