Справа № 146/639/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Пилипчука О.В.

при секретарі Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Томашпіль подання державного виконавця відділу ДВС Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області ОСОБА_1, погоджене з начальником відділу державної виконавчої служби Томашпільського районного управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 Володимировимча у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань,

В С Т А Н О В И В:

24 травня 2015 року державний виконавець відділу ДВС Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області Ремізова ОСОБА_4А звернулася до суду з даним поданням, в якому просить винести ухвалу про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3. у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань.

Вимоги, викладені в поданні мотивовані тим, що на виконанні в ВДВС Томашпільського РУЮ перебуває виконавчий лист № 2/146/66/16, виданий 4 березня 2016 року Томашпільським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 боргу в розмірі 204367,37 гривень.

10 березня 2016 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про що повідомлено боржника, та розпочато примусове виконання рішення.

Державним виконавцем було вжито заходів примусового виконання рішення, зокрема, винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, направлено запити в установи для перевірки майнового стану боржника, з яких надійшли відповіді, що за ОСОБА_3 ні земельна ділянка, ні автотранспорт, ні сільськогосподарська техніка, ні нерухоме майно не рахуються, на обліку державної податкової служби та ПФУ останній не перебуває.

28 квітня 2016 року до відділу ДВС надійшла заява від стягувача ОСОБА_5 про те, що він спілкувався з боржником і останній повідомив, що не бажає сплачувати борг та має намір виїхати за кордон.

Представник відділу ДВС Томашпільського РУЮ в судове засідання не зявився, в поданому поданні зазначила, що просить розглянути подання без представника відділу ДВС.

Згідно ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

За нормою п.18 ч. 3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до п. 8 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається запобігання та недопущення в'їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання державного виконавця без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 6 Закону "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п.1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено. Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 зазначеного Закону громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

З аналізу цих правових норм вбачається, що особі, яка має паспорт для виїзду за межі України, та має такий намір, може бути відмовлено у виїзді за кордон у випадку ухиленні від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Таким чином, при зверненні до суду з вказаним поданням, органи державної виконавчої служби повинні послатися на обставини та підтвердити їх відповідними доказами про те, що боржник має паспорт для виїзду за кордон, ухиляється від виконання зобов'язань та його дії свідчать про намір виїхати за кордон.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні ВДВС Томашпільського РУЮ знаходиться виконавчий лист № 2/146/66/16, виданий 4 березня 2016 року Томашпільським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 боргу в розмірі 204367,37 гривень.

10 березня 2016 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про що повідомлено боржника, та розпочато примусове виконання рішення.

Державним виконавцем було вжито заходів примусового виконання рішення, зокрема, винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, направлено запити в установи для перевірки майнового стану боржника, з яких надійшли відповіді, що за ОСОБА_3 ні земельна ділянка, ні автотранспорт, ні сільськогосподарська техніка, ні нерухоме майно не рахуються, на обліку державної податкової служби та ПФУ ОСОБА_3 не перебуває.

Однак, з матеріалів подання не вбачається відомостей, що боржником було вчинено дії щодо свідомого ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом, а також здійснені будь-які перешкоди для держаного виконавця примусово вчиняти необхідні виконавчі дії.

Крім того, матеріали подання не містять необхідних відомостей про боржника, зокрема, дані документа, який дає право на виїзд з України та посвідчують особу, що могло б дозволити провести однозначну ідентифікацію особи для забезпечення чіткого виконання виконавчого листа.

При цьому державний виконавець, заявляючи вимогу про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України, окрім посилання на нормативні акти, не зазначив, в чому проявляється ухилення боржника від виконання зобов'язань та його намагання виїхати за межі України, щоб уникнути цивільно-правової відповідальності.

Тоді як на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, повинен бути об'єктивно наявним та вбачатись з матеріалів виконавчого провадження.

Таким чином, виходячи з положень ст.33 Конституції України, ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», а також враховуючи, що зобов'язання за вказаним судовим наказом не вимагає особистого його виконання боржником, суд вважає, що вжиття обмеження у праві виїзду за межі України на даний час не є єдиним можливим та необхідним способом забезпечення примусового виконання боржником вищезазначеного виконавчого документу.

З огляду на наведене, проаналізувавши зміст подання, в обґрунтування якого не надано жодних доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України, тобто наявність лише самої заяви стягувача, який зацікавлений у вирішенні даного питання, не наділяє державного виконаавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон, тому суд приходить до висновку, що викладені обставини та матеріали справи не підтверджують той факт, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання виконавчого листа про стягнення боргу на користь ОСОБА_5, а тому подання державного виконавця ВДВС Томашпільського РУЮ ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки є необгрунтованим.

Керуючись ст.ст. 6-8 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п. 8 ст. 19, п. 4 ст. 20 Закону України «Про державну прикордонну службу України», ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця відділу ДВС Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області ОСОБА_1, погоджене з начальником відділу державної виконавчої служби Томашпільського районного управління юстиції ОСОБА_2 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 Володимировимча у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_6