Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/3403/15-ц Головуючий у 1-й інст. Хуторна І.Ю.
Категорія 2 Доповідач Галацевич О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Матюшенка І.В., Борисюка Р.М.,

з участю секретаря судового засідання Мишаковської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Бердичівської міської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло та визнання свідоцтва про право власності на житло дійсним,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 жовтня 2015 року,

встановила:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до виконавчого комітету Бердичівської міської ради, ОСОБА_2, у якому просив визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 05 червня 2006 року, видане на підставі розпорядження Органу приватизації Бердичівської міської ради від 02 червня 2006 року за №16836, про належність ОСОБА_2 на праві власності квартири АДРЕСА_1 та визнати дійсним свідоцтво про право власності на житло від 05 червня 2006 року, видане на підставі розпорядження Органу приватизації Бердичівської міської ради від 02 червня 2006 року за №16836, про належність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві власності вказаної квартири.

Свої вимоги мотивував тим, що на час приватизації вищезазначеної квартири він та ОСОБА_2 були зареєстровані та проживали в ній, а тому мали право на набуття права спільної сумісної власності на житло. Проте, виконкомом Бердичівської міської ради було видано два свідоцтва про право власності на квартиру від однієї дати під одним і тим же реєстраційним номером, одне з яких на одного власника - ОСОБА_2, а в іншому власниками зазначено ОСОБА_2 та його, у зв'язку з чим, він звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло від 05 червня 2006 року, видане відділом з надання житлово-комунальних послуг виконкому Бердичівської міської ради №16836 про належність ОСОБА_2 на праві власності квартири АДРЕСА_1. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк), посилаючись на те, що вищевказаним судовим рішенням вирішено питання про його права, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги Банк зазначив, що, вирішуючи спір, суд не з'ясував, яким чином та коли позивач дізнався про наявність іншого свідоцтва на право власності на спірну квартиру, чому не звернувся до правоохоронних органів з повідомленням про злочин. На думку Банку, позивачем пропущено трирічний строк позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного або невизнаного права та обрано невірний спосіб захисту такого права. Крім того, зазначив, що спірна квартира відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане ОСОБА_2, була передана в іпотеку ПАТ КБ «ПриватБанк», а коли у Банка виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки, ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, а відповідач ОСОБА_2 його визнала з метою уникнути відповідальності за кредитним та іпотечним договором перед ПАТ КБ «ПриватБанк».

Заслухавши доводи представника Банку, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Правові основи приватизації державного житлового фонду визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Організація проведення приватизації і оформлення права власності регулюються ст. 8 цього Закону, за змістом якої передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Судом першої інстанції встановлено, що у порядку приватизації державного житлового фонду на квартиру АДРЕСА_1 видано два свідоцтва про право власності на житло від 05 червня 2006 року: одне на ОСОБА_2, друге на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Вказані свідоцтва видавалися на підставі розпорядження органу приватизації від 02 червня 2006 року за №16836 відділом житлово-комунальних послуг виконкому Бердичівської міської ради. Оригінал свідоцтва, виданого на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надавався представником позивача суду першої інстанції для огляду ( а.с. 9).

На підставі свідоцтва, виданого на ОСОБА_2, за нею зареєстровано право власності на цілу частку спірного житла, про що свідчать другі примірники витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно та з реєстру прав власності на нерухоме майно від 20 червня 2006 року. Оригінали цього свідоцтва та витягів з відповідних реєстрів (другі примірники) наявні у матеріалах реєстраційної справи на спірну квартиру, наданої суду апеляційної інстанції КП «Бердичівським МБТІ».

З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, укладеному між Банком та ОСОБА_2, 19 січня 2007 року спірне нерухоме майно передано останньою в іпотеку за відповідним договором №ZRSWGA00000111 (а.с. 71-72).

Під час апеляційного розгляду при дослідженні реєстраційної справи на квартиру АДРЕСА_1, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 у липні 2009 року з таких як і по даній справі підстав звертався до суду з позовом до виконавчого комітету Бердичівської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 05 червня 2006 року, виданого відділом з надання житлово-комунальних послуг виконкому Бердичівської міської ради на ім'я ОСОБА_2, та зобов'язання відповідача оформити право спільної власності на цю квартиру в рівних долях на нього та ОСОБА_2

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.09.2009 провадження у цій справі закрито на підставі п.3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України у зв'язку із відмовою позивачем від позову та прийняття такої відмови судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

За змістом ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених ст. ст. 205 і 207 цього Кодексу.

Враховуючи встановлені судом обставини та вищенаведені норми процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваного рішення у частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 05 червня 2006 року, видане відділом з надання житлово-комунальних послуг виконкому Бердичівської міської ради НОМЕР_1, про належність ОСОБА_2 на праві власності квартири АДРЕСА_1 скасувати, а провадження у справі у цій частині закрити.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання дійсним свідоцтва про право власності на житло від 05 червня 2006 року, виданого відділом з надання житлово-комунальних послуг виконкому Бердичівської міської ради НОМЕР_1, на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_1, суд послався на те, що дійсність цього свідоцтва ніким не оспорюється. Такий висновок суду відповідає ст. 15 ЦПК України, а тому рішення у цій частині ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування або зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 310, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 жовтня 2015 року про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 05 червня 2006 року, видане відділом з надання житлово-комунальних послуг виконкому Бердичівської міської ради НОМЕР_1, про належність ОСОБА_2 на праві власності квартири АДРЕСА_1 скасувати, а повадження у справі в цій частині закрити.

У решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 267,96 грн. судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: