АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1444/16 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із трудових правовідносин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року м. Харків.

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Карімова Л.В., Малінської С.М.,

за участю секретаря Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Технологія» про стягнення компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку,-

ВСТАНОВИЛА:

02 вересня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовними вимогами до ТОВ «Науково-виробнича фірма «Технологія» в якій, з урахуванням змін та доповнень, остаточно просив стягнути з відповідача на його користь компенсацію за не використану щорічну відпустку (6 днів) в розмірі 338,52 грн., не нараховану та не виплачену премію за жовтень 2012 року в розмірі 238,30 грн., не нараховану та невиплачену частину місячної тарифної ставки за серпень та вересень 2012 року в розмірі 30 грн., середній заробіток у зв'язку із затримкою остаточного розрахунку при звільненні в розмірі 53824,76 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 01.08.2012 року по 31.10.2012 року він працював в ТОВ «Науково-виробнича фірма «Технологія» на посаді пресувальника виробів із пластмаси. При звільненні з роботи відповідачем проведений розрахунок не в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 01.09.2015 року виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

В судовому засіданні позивача ОСОБА_3, підтримав уточнені позовні вимоги, просив позов задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти заявлених позовних вимог, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі за недоведеністю та необґрунтованістю. Зазначила, що позивачу під час його роботи на підприємстві відповідача було здійснено всі виплати, у відповідності до вимог чинного законодавства України. Так за жовтень 2012 року відповідач виплатив позивачу премію у розмірі 136 грн. 70 коп., тобто в повному обсязі. Твердження позивача, що він мав отримати у жовтні 2012 року таку ж саму премію як у вересні 2012 року, 375 грн., нічим не обгрунтовані. Крім того, згідно з п.1.1 Положення про преміювання працівників виробничого підрозділу ТОВ НВФ «Технологія» преміювання працівників виробничого підрозділу здійснюється за рішенням керівництва підприємства відповідно до їх особистого вкладу в роботу при наявності фінансової можливості у підприємства». Твердження позивача, щодо того, що відповідач не нарахував та не сплатив у повному обсязі позивачу місячну тарифну ставку за серпень та вересень 2012 рік не відповідає дійсності і спростовуються розрахунковими відомостями по заробітній платі за серпень та вересень 2012 рік та штатним розкладом на 2012 рік, який вводився з 01.07.2012 року, згідно до яких розмір посадового окладу (тарифної ставки) позивача за кожен з цих місяців складає 1 120 грн., тому всього по окладу сума становить 840 грн. (1120 грн. х 0,75 ставки = 840 грн.) Твердження Позивача, що він у власноручній заяві про прийняття на роботу вказав, що просить прийняти його на повну ставку, не відповідає дійсності. .

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з не повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з недоведеністю обставин відповідачем, що мають значення для першої інстанції вважав встановленими, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи у передбачених ст. 303 ЦПК України межах, вважає за необхідне скаргу відхилити з наступних підстав.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач з 01.08.2012 року по 31.10.2012 року працював в ТОВ «Науково-виробнича фірма «Технологія» на посаді пресувальника виробів із пластмаси.

Відповідно до наказу директора ТОВ «Науково-виробнича фірма «Технологія» № 19/ок/12 від 31.10.2012 року ОСОБА_3 звільнено з 31.10.2012 року за власним бажанням, здійснено остаточний розрахунок (зарплата, компенсація за невикористану відпустку).

Зі змісту заяви від 01.08.2012 року вбачається, що позивач ОСОБА_3 звернувся до директора ТОВ «Науково-виробнича фірма «Технологія» про прийняття його на роботу на посаду пресувальника, з умовами та нарахування заробітної плати ознайомлений та згоден, про те, що він просить його прийняти на повну ставку у заяві не вказано (а.с. 45).

Наказом ТОВ «Науково-виробнича фірма «Технологія» () № 14/ок/12 від 01.08.2012 року ОСОБА_3 було прийнято на посаду пресувальника виробів з пластмас на 0,75 ставки з 01.08.2012 року, підстава: заява ОСОБА_3 від 01.08.2012 року, резолюція директора.

Наказом директора ТОВ «Науково-виробнича фірма «Технологія» № 20/шт/10 від 27.12.2010 року затверджено режим праці підприємства для працівників на 0,75, начало роботи о 08-00 годині, закінчення о 14-45 годині.

Згідно довідки про середню заробітну плату ОСОБА_3, який працював в ТОВ «Науково- виробнича фірма «Технологія» з 01.08.2012 року по 31.10.2012 року три повних місяця на 0,75 ставки вбачається, що в серпні 2012 року він відпрацював 22 робочих днів, нарахована заробітна платня становить 1119,00 грн, у вересні 2012 року відпрацював 20 робочих днів, нарахована заробітна плата в розмірі 1215,00 грн., у жовтні 2012 року відпрацьовано 23 робочих днів, нарахована заробітна плата в розмірі 991,70 грн.

Суд дослідив відомості на виплату грошей ОСОБА_3, та відповідні розрахункові відомості за час його роботи у відповідача і не встановив заборгованості при остаточному розрахунку при його звільненні. Позивач не заперечував, що він отримував вказані грошові суми і при цьому їх розмір до звернення до суду не оспорював.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і на підставі укладеного трудового договору.

Статтею 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені у колективному договорі, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що перевищує шістнадцяти календарних днів.

За правилами статті 48 КЗпП України основним документом про трудову діяльність працівника є його трудова книжка, а статті 47 цього Кодексу передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України.

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд послався на те, що позивача не довів, що він про фактично працював більше, ніж на 0,75 ставки, і що трудовий договір був з ним укладений на повний робочий день. Такі висновки районного суду належним чином вмотивовані, підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, які були дослідженими судом.

За змістом статті 50 КЗпП України нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. Доводи позивача про 8-годинний робочий день у відповідача в період серпень-жовтень 2012 року не приймаються судом до уваги, оскільки суду не надано достатніх та належних доказів в підтвердження того, що доходи, які позивач отримував в період з серпня - жовтня 2013 року від відповідача є фактично погашенням заборгованості із заробітної плати, як зазначає позивач.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи скарги, за їх недоведеністю.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то з передбачених ст. 308 ЦПК України підстав апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 315, 319, 323-325, 327 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: