Справа № 344/341/15-ц
Провадження № 22-ц/779/413/2016
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Ясеновенко Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Горейко М.Д., Бойчука І.В.,

секретаря Драганчук У.М.,

з участю представників ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 30 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

14.01.2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобов'язань по кредитному договору № 0 від 09.01.2007 року, укладеному між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») на суму 55000 долари США, зі сплатою 12,3 % річних та кінцевим терміном повернення 08.01.2014 року, утворилась заборгованість, яка станом на 13.10.2014 року становить 1063153,12 грн., з яких заборгованість за кредитом 514866,24 грн. та за відсотками - 548286,89 грн.

Оскільки ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобов'язання по договору кредиту позивач просив стягнути вищевказану заборгованість в солідарному порядку з нього та ОСОБА_3, яка є поручителями за договорами поруки №0/1-П від 09.01.2007 року, укладеному між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» 211978,93 грн. заборгованості по тілу кредиту, 192890,72 грн. заборгованості за відсотками та 3654 грн. судового збору.

В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» посилається на незаконність рішення суду

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що він звернувся з позовом 15.01.2015 року, не подавши доказів письмового звернення до поручителя з вимогою про погашення заборгованості за кредитом в шестимісячний строк після закінчення строку виконання кредитних зобов'язань - до 08.07.2014 року.

Апелянт також вважає неправильним застосування позовної давності до чергових платежів по кредиту та стягнення у зв'язку з цим лише частини заборгованості по кредиту.

При цьому судом не було враховано того, що поручитель та боржник звертались до кредитора щодо питань погашення кредиту. Як під час дії договору так і після закінчення строку кредитних зобов'язань проводились переговори щодо реструктуризації боргу та зміни валютування, що свідчить про визнання поручителями кредитних зобов'язань та поновлює строк позовної давності.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Представник ПАТ «Дельта Банк» апеляційну скаргу підтримала з мотивів, наведених у ній.

Представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнав. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 09.01.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» (АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № 0 на суму 55000 доларів США, зі сплатою 12,3 % річних та кінцевим терміном повернення 08.01.2014 року.

Для забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_2 09.01.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №0/1-П, згідно п.3.1 якого договір діє до повного припинення всіх зобов'язань Боржника за Основним договором.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та позивачем ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі за кредитом відповідача ОСОБА_2 (а.с.29-31)

Встановлено, що ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобов'язання по договору кредиту, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 13.10.2014 року становила 1063153,12 грн., з яких заборгованість за кредитом 514866,24 грн. та за відсотками - 548286,89 грн.

Враховуючи те, строк виконання основного зобов'язання закінчився 08.01.2014 року, а з позовом до суду кредитор звернувся 14.01.2015 року, тобто через більш як шість місяців із дня настання строку виконання основного зобов'язання, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про безпідставність заявлених вимог до поручителя.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно п.3.1 зазначеного договору поруки, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 порука діє до повного припинення всіх зобов'язань Боржника за Основним договором.

У п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» дано роз'яснення про те, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитором або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Таким чином, за відсутності у договорі поруки умови щодо строку його дії банк вправі був пред'явити вимогу до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Обґрунтованим є також висновок суду про стягнення заборгованості за договором кредиту в межах строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За змістом статей 261, 530, 631 ЦК України в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобов'язання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до ст. 262 ЦК заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Посилання апелянта у скарзі на те, що відповідачі звертались до кредитора щодо питань погашення кредиту і як під час дії договору так і після закінчення строку виконання кредитних зобов'язань проводились переговори щодо реструктуризації боргу та зміни валютування, що свідчить про визнання відповідачами боргу та поновлює строк позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи є голослівними і не підтверджені належними доказами.

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» відхилити, а рішення Івано-Франківського міського суду від 30 листопада 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: М.Д. Горейко

І.В. Бойчук