Справа № 462/2605/14 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/114/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар: Юзефович Ю.І.

особи, які беруть участь у справі: ОСОБА_2, пр. ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 18 травня 2015 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки в натурі, -

ВСТАНОВИЛА:

Представник ОСОБА_5 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки по АДРЕСА_1 для обслуговування будинковолодіння, оскільки є власником 21/50 ідеальної частини будинку з приналежними спорудами.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 18 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки в натурі відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржив адвокат ОСОБА_3. В апеляційній скарзі покликається на неповне з»ясування судом всіх обставин справи, на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що в своєму рішенні суд посилається на те, що не було наведено мотивів необхідності поділу земельної ділянки, тим самим ігноруючи заяву від 30.04.2015 року з відміткою Залізничного районного суду про те, що позивач по справі має намір продати належну йому частку, але без виділення земельних часток в натурі цього зробити не можливо. Також, судом першої інстанції не було взято до уваги заявлене клопотання від 18.05.2015 року про призначення ще однієї експертизи, при цьому звертаючи увагу на необ»єктивний та не повний Висновок експерта №3179 ЛНДІСЕ від 24 лютого 2015 року. Крім того, також хибним є посилання суду на Пленум Верховного суду України від 16 квітня 2004 року №7. Просить рішення Залізничного районного суду м.Львова від 18 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з»ясувавши обставини справи та перевіривши докази і доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить підстави для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1ст.309 ЦПК.

Згідно ч.1ст.303 ЦПК під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду, згідно ст.213 ЦПК, повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з»ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак оскаржуване рішення суду першої інстанції цим вимогам не відповідає, тому залишатись в силі не може.

Відмовляючи у позові за безпідставністю, суд першої інстанції допустив неповноту з»ясування обставин справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що є самостійними підставами для скасування рішення суду.

Неправильно тлумачачи норми матеріального права, суд прийшов до помилкового висновку про відсутність права позивача на поділ земельної ділянки, на якій розташовані об»єкти спільної власності сторін, а також призначеної для обслуговування будинковолодіння.

Таке право позивача встановлено законом, зокрема загальними положеннями про право власності, ч.1ст. 316, ч.1,2ст.317, ч.1,2,3ст.319, ч.1ст.321 ЦК України.

Позивачу належить на підставі договору та реєстраційного посвідчення (а.с.4,5) 21/50 ідеальна частина житлового будинку.

До житлового будинку належать господарські будівлі - два гаражі, сарай - літня кухня, навіс, вбиральня, криниця, замощення, огорожа, хвіртки, ворота. Житловий будинок є головною річчю, а господарські споруди - приналежністю.

Річ, призначена для обслуговування головної речі і пов»язана з неюспільним призначенням, відповідно до ст..186 ЦК, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю.

Оскільки до будинку належать господарські споруди, відповідно до ст..186 ЦК України, позивач набула також право власності на них у відповідній частці.

Відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку (а.с.6,7) виданого 21.06.2012 року, та додатку, сторони є співвласниками земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0834га.

Власник має право на поділ, виділ майна, що є спільній часткові власності за домовленістю сторін. А у разі відсутності домовленості - судом у порядку захисту права власника та володіння, користування та розпорядження власним майном.

Відповідно до ст..364, 370 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Неможливим такий виділ (поділ) вважається тоді, коли річ є неподільною (ст..183 ЦК).

Оскільки спірна земельна ділянка не відноситься до неподільних речей, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про безпідставність позовних вимог.

Натомість, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про поділ земельної ділянки є передчасними, оскільки сторони не дійшли згоди щодо поділу чи визначення порядку користування приналежними до житлового будинку господарськими спорудами. Саме ця обставина не дала змоги експертам при проведенні судової експертизи на стадії розгляду судом першої інстанції визначити варіанти поділу земельної ділянки, який проводиться з врахуванням проведеного розподілу наземних будівель.

Оскільки судом першої інстанції допущено неповноту з»ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції слід скасувати.

Ухвалюючи нове рішення, колегія суддів відмовляє у позові про поділ земельної ділянки з підстав недоведеності, визнаючи за позивачем право на поділ (виділ) спільної земельної ділянки після остаточного поділу (визначення порядку користування) усіма наземними спорудами, приналежними до основної речі - житлового будинку, з дотриманням вимог обов»язковості доказування.

Керуючись ст.303, п.2ч.1ст.307, ч.1ст.309, ч.2ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 18 травня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

У позові ОСОБА_4, поданого представником ОСОБА_5, про поділ земельної ділянки в АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра