Апеляційний суд Житомирської області
Справа №275/56/16-ц Головуючий у 1-й інст. Лівочка Л.І.
Категорія 59 Доповідач Жигановська О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Жигановської О.С.

суддів Якухно О.М., Коломієць О.С.

при секретарі

судового засідання Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_2 до Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області про стягнення упущеної вигоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 18 травня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся із зазначеним позовом. В обгрунтування вимог зазначив, що 20 січня 2015 року він звернувся до Брусилівської РДА Житомирської області із заявою про надання йому в оренду невитребуваних земельних часток (паїв) на території Озерської сільської ради Брусилівського району в кількості 43 площею 124,11га для ведення фермерського господарства (товарного сільськогосподарського виробництва). Оскільки зазначена заява відповідачем не була розглянута, то ОСОБА_2 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Брусилівської РДА про визнання протиправним нерозгляд Брусилівською районною державною адміністрацією зазначеної заяви від 20 січня 2015 року щодо надання в оренду не витребуваних земельних часток ( паїв) на території Озерської та Водотиївської (реформованого КСП " Зоря полісся") сільських рад та зобов"язати Брусилівську районну державну адміністрацію розглянути його заяви від 20.01.2015 року, яку постановою цього суду від 24 вересня 2015 року задоволено в повному обсязі. Оскільки відповідач порушив, передбачене ст.42 Конституції України право на зайняття підприємницькою діяльністю, ОСОБА_2 просив стягнути на його користь 735073,19 грн. упущеної вигоди.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 18 травня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду 1-ї інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить згадане рішення скасувати в повному обсязі та ухвалити нове - про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування майнової та моральної шкоди, завданої незаконним рішенням, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв"язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її права не було порушено ( упущена вигода).

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що 20 січня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Брусилівської районної державної адміністрації із заявою про надання в оренду для ведення фермерського господарства (товарного сільськогосподарського виробництва) невитребуваних земельних ділянок часток (паїв) на території Озерської сільської ради Брусилівського району в кількості 43 орієнтовно площею 124,11га.

Листом №17 від 28 січня 2015 року за підписом голови Брусилівської РДА, ОСОБА_2 повідомлено, що його заява розглянута, в її задоволені відмовлено. На момент звернення позивача до адміністрації із даною заявою на території Озерської сільської ради Брусилівського району не витребувані земельні ділянки (паї) перебували в користуванні на умовах оренди у суб'єкта господарювання, який виявив бажання орендувати дані земельні ділянки, загальною площею 114,0500 га, про, що між Брусиліською РДА та сільгоспвиробником були укладені договори оренди землі від 28.08.2013 року на підставі розпорядження голови райдержадміністрації від 13.08.2013р. №177 терміном на 5 років, на підставі яких сплачувалась орендна плата за користування земельними ділянками не витребуваними частками (паями) на рахунок Озерської сільської ради (а.с.30).

На засіданні комісії по розгляду звернень підприємств, організацій, установ і громадян щодо надання земельних ділянок 19 лютого 2015 року прийнято рішення, оформлене протоколом №2, відповідно до якого рекомендовано райдержадміністрації відмовити в задоволенні заяв ОСОБА_2 про надання в оренду для ведення фермерського господарства невитребуваних земельних ділянок (паїв) на території Водотиївської сільської ради Брусилівського району в кількості 28 паїв, орієнтовною площею 181,3439 га та на території Озерської сільської ради Брусилівського району в кількості 43 площею 124,11га (а.с. 32-33).

Листом № 45 від 23 лютого 2015 року голова Брусилівської РДА повідомив ОСОБА_2 про те, що Рішенням комісії про розгляд звернень підприємств, організацій, установ і громадян щодо надання земельних ділянок (протокол № 2 від 19.02.2015 року), рекомендовано райдержадміністрації відмовити в задоволенні зазначеної заяви (а.с.31).

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2015 року позов ОСОБА_2був задоволений та визнано протиправним не розгляд Брусилівською районною державною адміністрацією заяв ОСОБА_2 від 20.01.2015р. щодо надання в оренду невитребуваних земельних часток (паїв) на території Озерської та Водотиївської сільських рад та зобов'язано Брусилівську районну державну адміністрацію розглянути його заяви від 20.01.2015 року щодо надання в оренду не витребуваних земельних ділянок часток (паїв) на території Водотиївської та Озерської сільських рад (а.с. 4-6).

На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2015 року заяву ОСОБА_2 було розглянуто на засіданні комісії по розгляду звернень підприємств, організацій, установ і громадян щодо надання земельних ділянок (протокол №6 від 11.11.2015р.), рішенням якої рекомендовано райдержадміністрації відмовити в задоволенні зазначеної заяви від 20.01.2015р. про надання в оренду не витребуваних земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Озерської сільської ради Брусилівського району, у зв'язку із відсутністю вільних не витребуваних земельних часток (паїв) на території даної сільської ради. Розпорядженням голови Брусилівської районної державної адміністрації від 16.11.2015року №335 відмовлено ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) в оренду (а.с.34-35, 29).

За змістом ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили.

У своїй апеляційній скарзі, ОСОБА_2 посилається, що судом не врахована постанова Житомирського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року. Проте приписи зазначеної постанови виконані і прийнято відповідне рішення, яким рекомендовано райдержадміністрації відмовити в задоволенні зазначеної заяви від 20.01.2015р. про надання в оренду не витребуваних земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Озерської сільської ради Брусилівського району, у зв'язку із відсутністю вільних не витребуваних земельних часток (паїв) на території даної сільської ради та в подальшому розпорядженням голови Брусилівської РДА відмовлено в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) в оренду.

Проте, у встановленому законом порядку дана відмова не визнана неправомірною. Рішення, яке набрало законної сили, ухваленого судами загальної юрисдикції чи у порядку адміністративного судочинства, ОСОБА_2 не надав, а тому висновок суду про недоведення ним складу цивільного правопорушення, передбаченого ст. 1173 ЦК України, у діях відповідача узгоджується із правильним застосуванням наведеної норми та обставинами справи.

Тобто, обставини щодо неможливості надання в оренду земельних ділянок існували як до прийняття судового рішення, так і після. А даним судовим рішенням встановлено порушення Брусилівською РДА процесуального порядку прийняття рішень за відповідними заявами.

Отже, оскільки ОСОБА_2 в кінцевому результаті отримав відмову у наданні йому земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства, то його доводи щодо отримання упущеної вигоди спростовуються зазначеним вище.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Згідно зі ст.2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.

Її в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах.

Відповідно до п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

За висновками Конституційного Суду України, викладеними у рішенні від 03 жовтня 2001 року № 12-рп/2001 (справа про відшкодування шкоди державою), структура бюджетної класифікації України у функціональній структурі видатків України не передбачає видатків (коштів) на відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю судів та правоохоронних органів, за рахунок видатків на їх утримання. Конституція України гарантує громадянам у таких випадках право на відшкодування шкоди за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання цих органів, що за аналогією закону (ст. 8 ЦК України) поширюється й на спірні правовідносини.

За п. п. 3, 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів. Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) у тому числі шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Таким чином, з огляду на процесуальний статус у справі Брусилівська РДА не може вчиняти дій щодо безспірного списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної особі.

Питання про залучення держави в особі вказаного органу до участі у справі у якості співвідповідача суд першої інстанції не розглянув.

Оскільки дані обставини не впливають на вирішення питання по суті, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду 1-ї інстанції постановлено із дотриманням норм цивільного законодавста, та підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 18 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Судді :