САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/5939/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2016 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Бакум І.М.

за участю прокурора Чумаченко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради та Головного управління державного казначейства Дніпропетровської області, третя особа - Департамент охорони здоровя Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій незаконними, стягнення моральної шкоди та послуг адвоката, -

ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2015 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР та Головного управління державного казначейства Дніпропетровської області, третя особа - Департамент охорони здоровя Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій незаконними, стягнення моральної шкоди та послуг адвоката. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначають, що 19.09.2015 року о 10.00 год. між сусідом ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виник конфлікт. Близько 15.00 годин, приїхала швидка допомога з невідомими людьми у міліцейській формі, які відмовились представлятися, та вмовляли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 поїхати з ними у лікарню на вул. Свердлова здати аналізи на алкоголь та довести сусідам, що їх обвинувачення є необґрунтованими. ОСОБА_2 категорично відмовилася їхати і тоді дані особи сказали, що достатньо буде якщо з ними проїде донька ОСОБА_1 з умовою, що міліція залишиться охороняти її матір від свавілля сусідів. Остання погодилася. Через півгодини вона подзвонила своїй сестрі ОСОБА_4, яка проживає та знаходиться на воєнній службі в м. Києві та повідомила, що її везуть в Дніпропетровську клінічну психіатричну лікарню «Дніпропетровської обласної ради», прохала про допомогу та сказала, що її тримають насильно, забрали речі і телефон. ОСОБА_4 намагалась поговорити з лікарем, щоб та відпустила її сестру, але лікар відмовилася розмовляти, та відключив телефон ОСОБА_1. Більше близькі з нею звязатися не могли. Мати ОСОБА_1 одразу подзвонила до Красногвардійського РОВД із заявою про незаконне викрадення її доньки, на що останні відповіли, що вони не направляли ніякого наряду за адресою їх мешкання та не викликали лікарів з психіатричної лікарні. Потім ОСОБА_2 подзвонила у регістратуру психіатричної лікарні і там відповіли, що ОСОБА_1 знаходиться у 24-му відділенні, контактний номер телефону лікаря надати відмовились. В той же день 19.09.2015 року ОСОБА_5 з ОСОБА_6 поїхали за вказаною адресою до психіатричної лікарні, прийшли у приймальне відділення. Але їх не пустили і ОСОБА_1 не показали, сказавши, що вже почали її лікування і звязок не можливий. ОСОБА_2 зателефонувала в 102 та викликала правоохоронні органи, приїхав наряд, який пішов спілкуватись з лікарями. Згодом з лікарні вийшов один з міліціонерів, що представився ОСОБА_7, прийняв від ОСОБА_2 заяву і склав два протоколи. 20.09.2015 року ОСОБА_2 також намагалася потрапити до доньки та отримати інформацію, на що їй було повідомлено, що за для цього необхідний офіційний запит від органів. В результаті всіх дій, лише 23.09.2015 року на пятий день після госпіталізації Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня «Дніпропетровської обласної ради» відкликала заяву про госпіталізацію, яка була подана 21.09.2015 року і ОСОБА_1 відпустили додому. Підставою відкликання стало те, що ОСОБА_1 не дала усвідомленої згоди продовження обстеження та лікування. Комісією лікарів не знайдено підстав для продовження її лікування без усвідомленої згоди. Позивачі просили суд ухвалити рішення, яким визнати незаконними дії Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні ДОР по незаконному поміщенню та незаконному примусовому утриманню і лікуванню в психіатричній лікарні ОСОБА_1 в період з 19.09.2015 року по 23.09.2015 року, стягнути з Головного управління державного казначейства Дніпропетровської області за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 25000 грн. моральної шкоди завданої незаконним утриманням в Дніпропетровській клінічній психіатричній лікарні «дніпропетровської обласної ради», стягнути з Головного управління державного казначейства Дніпропетровської області за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_8 6614 грн. 40 коп. послуг на оплату адвоката ОСОБА_9 повязаних з наданням послуг щодо незаконного утримання її доньки в лікарні, стягнути 10000 грн. моральної шкоди внаслідок незаконного утримання її доньки в лікарні, стягнути на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 витрати за послуги адвоката ОСОБА_10 у розмірі 5000 грн. у справі щодо компенсації моральної шкоди повязаної з незаконним триманням в психіатричному закладі, стягнути судові витрати повязані з оплатою судового збору у розмірі 500 грн.

Позивачі та їх представник в судовому засідання підтримали свої позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві.

Представник КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР - ОСОБА_11 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви зазначивши, що при госпіталізації позивача ОСОБА_1 вони діяли строго у відповідності до вимог ЗУ «Про психіатричну допомогу», у звязку з чим вважає вимоги позивачів необґрунтованими.

Представник Головного управління державного казначейства Дніпропетровської області - ОСОБА_12 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви та пояснила, що діючим законодавством України не передбачено можливості стягнути з державного казначейства кошти на відшкодування моральної шкоди.

Представник Департаменту охорони здоровя Дніпропетровської обласної державної адміністрації - ОСОБА_13 та прокурор в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовної заяви.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання та думку прокурора, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено що ОСОБА_1 було доставлена до КЗ «ДКПЛ» ДОР 19.09.2015 року о 15.50 год., що підтверджується супровідним листом КЗ «Дніпропетровська станція швидкої медичної допомоги» ДОР (а.с.154).

Як вбачається з копії історії хвороби ОСОБА_1, 19.09.2015 року о 15.50 год. вона була оглянута лікарем ОСОБА_14 та їй було поставлено попередній діагноз «Маячний розлад». В той же день о 16.40 год. ОСОБА_1 була оглянута комісією лікарів, яка, у звязку з тим, що хвора ОСОБА_1 за своїм психічним станом становить небезпеку для оточуючих вирішила примусово госпіталювати її психіатричного стаціонару відповідно до ст.14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» (а.с.157-159).

Відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Як вбачається з наданої відповідачами медичної документації, а також з наданого в якості доказу відеозапису телепрограми «Надзвичайні новини» каналу «ICTV» від 25.09.2015 року, на момент госпіталізації до психіатричної лікарні позивач ОСОБА_1 знаходилася у дуже збудженому стані та була дуже агресивно налаштована на адресу сусідів, у звязку з чим у суду відсутні підстави ставити під сумнів рішення комісії лікарів-психіатрів про те, що вона за своїм психічним станом становила небезпеку для оточуючих, що є підставою для її примусової госпіталізації.

Факт знаходження ОСОБА_1 в момент госпіталізації у збудженому стані не заперечувався і самими позивачами в судовому засіданні.

Частинами 1, 2 та 4 ст.16 ЗУ «Про психіатричну допомогу» встановлено, що особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов'язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До винесення судом рішення лікування може проводитися за рішенням лікаря-психіатра (комісії лікарів-психіатрів).

21.09.2015 року представник КЗ «ДКПЛ» ДОР звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди. Ухвалою суду було відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду на 23.09.2015 року (а.с.74, 78).

Суд критично ставиться до посилань позивачів та їх представника про те, що заява до суду була подана відповідачем з порушенням встановленого ст.16 ЗУ «Про психіатричну допомогу» строку, оскільки позивач ОСОБА_1 була доставлена до психіатричної лікарні в суботу 19.09.2015 року. Тобто, встановлений зазначеною нормою Закону 24-годинний строк закінчився у неділю 20.09.2015 року, який був вихідним днем.

Частиною 3 ст.70 ЦПК України встановлено, що якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Таким чином, подання відповідачем заяви до суду в понеділок 21.09.2015 року, тобто в перший робочий день, не може розцінюватися судом, як порушення вимог ст.16 ЗУ «Про психіатричну допомогу».

23.09.2015 року було проведено розширений консиліум лікарів-психіатрів, який підтвердив діагноз ОСОБА_1 - «Маячний розлад» та прийшов до висновку, що внаслідок проведеного лікування маячні ідеї ОСОБА_1 втратили свою актуальність та вона перестала виказувати погрози в адресу сусідів, у звязку з чим за своїм психічним станом вона може бути виписана із психіатричного стаціонару у звязку з її відмовою від лікування. Примусової госпіталізації до психіатричного стаціонару не потребує (а.с.164-165).

Відповідно до ст.17 ЗУ «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію.

23.09.2015 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська була направлена заява КЗ «ДКПЛ» ДОР про залишення заяви про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу в примусовому порядку без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях працівників КЗ «ДКПЛ» ДОР щодо госпіталізації та лікуванні позивача ОСОБА_1 в період часу з 19 по 23 вересня 2015 року не вбачається порушень вимог Закону України «Про психіатричну допомогу», у звязку з чим позовні вимоги про визнання їх дій незаконним задоволенню не підлягають.

Оскільки позовні вимоги про стягнення моральної шкоди та компенсації витрат на послуги адвоката є похідними від вимоги про визнання дій незаконними, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14, 16-18 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 10, 11, 57-61, 70, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя О.П.Румянцев