Справа №: 398/5090/15-ц
"09" лютого 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд
Кіровоградської області
в складі: головуючого - судді Ковальової О.Б.,
при секретарі - Дудченко О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Акцент Банк" до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В :
У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідачка станом на 23.09.2015 року має заборгованість 115 578,18грн., яка складається з наступного:
- 11 081,34грн. заборгованість за кредитом;
- 15,74грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;
- 5 110,37 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом;
- 93 390,82грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.
а також штрафи відповідно до умов кредитного договору:
500,00грн. штрафу (фіксована частина);
5 479,91 грн. штрафу (процентна складова).
Також позивач просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати.
Представник позивача у судове засідання не явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В п.3 позовної заяви зазначено, що просять розглядати справу без присутності представника позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання повторно не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, постановивши заочне рішення, відповідно до вимог ст., ст. 224 - 226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи.
Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч., ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Все майно позичальника є предметом застави та максимальний розмір вимоги, яка забезпечується предметом застави, складає 20 662,56 грн. (а.с.6).
В заяві позичальника вказано, що позичальник зобовязується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до заяви та Умов. Відсоткова ставка за кредитом може змінюватись в залежності від змін облікової ставки НБУ чи в інших випадках, відповідно до п.3.3 Умов (а.с.6).
Позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі, а відповідачка - зобовязання виконала частково, оскільки почала допускати прострочення по платежам (а.с.4-5).
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що при укладенні кредитно-заставного договору сторони досягли згоди щодо його умов у відповідності зі ст.638 ЦК України, які є обов'язковими до виконання ними.
Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), з якими була ознайомлена ОСОБА_1 та відповідно до яких на неї покладались певні зобовязання, надано до суду.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно ч.1 ст.610 цього Кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобовязання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.
Відповідно до наданих позивачем розрахунків, через невиконання відповідачкою своїх зобов'язань перед позивачем, станом на 23.09.2015 року заборгованість складає 115578,18грн., яка складається з:
- 11 081,34грн. заборгованість за кредитом;
- 15,74грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;
- 5110,37 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом;
- 93 390,82грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.
а також штрафи відповідно до умов кредитного договору:
500,00грн. штрафу (фіксована частина);
5479,91 грн. штрафу (процентна складова).
Оскільки відповідачка не виконує свої зобовязання належним чином, то банк-кредитор має право вимагати виконання зобовязання від боржника, відповідно до зазначеного договору.
Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Пунктом 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які є складовою частиною кредитного договору, передбачено, що у випадку порушення позичальником будь якого із зобовязань, передбачених заявою та п.п.3.2.2., 3.2.3 даних Умов, банк має право нараховувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 1,25 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу.
В статті 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (ч.1 ст.546 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст..549 ЦК України).
Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
З наведеного вбачається, що такі види неустойки як пеня і штраф застосовані банком за різні види порушень умов кредитного договору, який відповідачем у встановленому законом порядку не оспорений.
Як свідчать матеріали справи заборгованість по тілу кредиту складає 11 081,34 грн., а пеня, нарахована банком в сумі 93 390,82 грн., а крім пені відповідачка за умовами договору сплачує штраф. Згідно договору пеня встановлена у розмірі 0,25 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочення, виходячи з того, що межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, суд вважає, що розмір пені необхідно зменшити з 93 390,82 грн. до 16 000 грн.
Також суд враховує рішення Конституційного Суду України у справі № 1-26/2011 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011, в якому зазначено, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.
У п.5.3 цього Умов зазначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.
Відповідно штраф складає 500 грн. та 5% від суми заборгованості, тобто 1 635,37 грн. (процентна складова).
Як підтверджено матеріалами справи, банком вчинено всі дії, передбачені законом та умовами договору, а оскільки відповідачка умов договору не виконувала, то банк-кредитор має право вимагати виконання зобовязання від боржника, відповідно до зазначеного договору. Розрахунки по заборгованості, не викликають сумнівів у їх вірності, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Враховуючи те, що вимоги банку задоволені частково, то відповідачка має відшкодувати банку судові витрати в розмірі 515,11 грн., відповідно до частини задоволених вимог згідно ст.88 ЦПК України.
Керуючись ст., ст.10, 11, 60, 88, ч.2 ст.197, 209, 212 - 215, 218, 224- 226, 228 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Позов Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя: