22-ц/775/644/2016(м)
Категорія 53 Головуючий у 1 інстанції Мельник І.Г.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09серпня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Пономарьової О.М., Попової С.А.,

з участю секретаря Герасимової Г.Є.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління № 112 «Стальконструкція» про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління № 112 «Стальконструкція» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління № 112 «Стальконструкція» (далі ПАТ «СУ № 112 «Стальконструкція») про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтуванні позовних вимог посилався на те, що з 28 листопада 2011 року по 26 жовтня 2012 рік працював на підприємстві ПАТ «СУ № 112 «Стальконструкція» виконавцем робіт. У даний період роботи у відповідача він виконував роботи в умовах несприятливого впливу шкідливих і небезпечних виробничих факторів, які передбачені Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад, робота на яких дає йому право на пенсію за віком на пільгових умовах і пільгових розмірах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383. На звернення про видачу уточнюючої довідки про особливий характер роботи, відповідач його вимоги не задовольнив. Вважає дії відповідача незаконними, такими, що порушують його право на отримання пільгової пенсії. Просив визнання дії відповідача по невидачі йому довідки за період роботи з 28 листопада 2011 року по 26 жовтня 2012 року на посаді виконавця робіт на підприємстві ПАТ «СУ № 112 «Стальконструкція» для призначення пільгової пенсії, незаконними і зобовязати відповідача видати таку довідку.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 15 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені. Визнано дії ПАТ «СУ № 112 «Стальконструкція» щодо невидачі ОСОБА_2 довідки уточнюючої особливий характер роботи та умов праці, за період роботи на підприємстві з 28 листопада 2011 року по 26 жовтня 2012 року на посаді виконавця робіт, незаконними. Зобовязано ПАТ «СУ № 112 «Стальконструкція» видати ОСОБА_2 довідку уточнюючою особливий характер роботи та умов праці, за період роботи на підприємстві з 28 листопада 2011 року по 26 жовтня 2012 року на посаді виконавця робіт, для призначення пільгової пенсії.

В апеляційній скарзі ПАТ «СУ № 112 «Стальконструкція» просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що робота, яку виконував позивач на посаді виконавця робіт (прораба), не дає йому право на отримання пенсії за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Список № 2), оскільки атестація робочого місця позивача не проводилася і фактично він виконував роботи, які не були повязані з шкідливими факторами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ПАТ «СУ № 112 «Стальконструкція» ОСОБА_3 та ОСОБА_4, заперечення проти апеляційної скарги ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з відмовою ОСОБА_2 у позові, з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки посада виконавця робіт, яку займав позивач, входить до переліку Списку № 2 і позивач працював повний робочий день, то дії підприємства по відмові у видачі уточнюючої довідки про особливий характер роботи та умов праці позивача, є незаконними, а тому, підприємство зобовязано видати позивачу таку довідку.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими

3) невідповідність висновків суду обставинам справи

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 28 листопада 2011 року по 26 жовтня 2012 року працював у ПАТ «СУ № 112 «Стальконструкція» виконавцем робіт на дільниці № 1 та був звільнений за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, що підтверджується записом у його трудовій книжці та наказами про прийняття на роботу і звільнення.

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_2 посилався на те, що його заява до адміністрації про видачу довідки, уточнюючої особливий характер роботи, залишилася без відповіді, тому, просив визнати дії відповідача незаконними.

Ухвалюючи рішення про визнання дій ПАТ «СУ № 112 «Стальконструкція» незаконними, суд, виходячи з положень ст.49 КЗпП України, зазначив, що відмова підприємства видати позивачу уточнюючу довідку, є порушенням пенсійних прав ОСОБА_2

Відповідно ст.ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Згідно зі ст. 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язані видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Як вбачається зі справи, на підтвердження своїх вимог про визнання дій щодо невидачі уточнюючої довідки підприємства незаконними ОСОБА_2 надав лист адвоката ОСОБА_5, адресований ПАТ «СУ № 112 «Стальконструкція», в якому очікувалося отримати відповідь на питання, чи підлягало атестації робоче місце позивача за час його роботи на підприємстві (а.с.7). Інші відомості і, зокрема, про видачу уточнюючої довідки, адвокатом у підприємства не вимагалися.

У справі відсутні будь-які докази того, що позивач просив видати йому довідку, уточнюючу особливий характер, або ОСОБА_2 просив про видачу довідки про його роботу на даному підприємстві із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати, в порядку ст.. 49 КЗпП України, і у видачі такої довідки йому було відмовлено.

Доводи позивача наведені в суді апеляційної інстанції про те, що він звертався усно до начальника відділу кадрів, керівництва товариства з цього приводу, є непереконливими та недоведеними.

Відповідач заперечує той факт, що позивач вимагав від підприємства видачі уточнюючої довідки і про ці вимоги підприємству стало відомо після звернення ОСОБА_2 до суду.

Тому, в цій частині, рішення суду, як таке, що ґрунтується на недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, підлягає скасуванню.

Колегія вважає, що вимоги ОСОБА_2 про зобовязання ПАТ «СУ № 112 «Стальконструкція» видати йому довідку уточнюючу особливий характер роботи та умов праці та висновки суду про задоволення цих вимог, з посиланням на те, що у позивача, який працював виконавцем робіт, виникло право на призначення йому пенсії на пільгових умовах згідно Списку № 2, є безпідставними.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими, та із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

Згідно розділу ХХУІІ «Будівництво» Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (в редакції на час роботи позивача), позиція 27б - посада виконавця робіт входить до переліку робіт та професій, які дають право, при певних умовах, на отримання пенсії на пільгових умовах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі Порядок № 383), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за № 1451/11731 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 року.

Згідно ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Підпунктом 1.1 п.1 наказу № 58 від 29.07.1993р. «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Відповідно до п.10 Порядку № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду, період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місті та у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 № 637. Згідно з п.2 Порядку застосування Списків, під повним робочим днем слід вважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 % робочого часу, установленого для працівника даного виробництва, професії.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок № 637), передбачено також, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Записи до трудової книжки вносяться на підставі первинних документів: наказів по підприємству, табелів зарахування робочого часу, відомостей про нарахування заробітної плати тощо.

Пункт 20 Порядку № 637 зазначає, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці повинні бути зазначені періоди роботи, які зараховуються до спеціального стажу, професія та посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, підпункт, найменування списків або їх номери, до яких включений цей період роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_2, в ній відсутні записи про те, що за період роботи на підприємстві у позивача виникло право на пенсію на пільгових умовах, з посиланням на проведення атестації його робочого місця.

Доводи позивача на те, що запис у трудовій книжці про його роботу виконавцем робіт з 28 листопада 2011 року до 26 жовтня 2012 року підтверджує факт його роботи у шкідливих умовах, що дає право на оформлення пільгової пенсії є помилковим, оскільки за записами трудової книжки визначити пільговий характер роботи на підприємстві не має можливості, бо в них відсутні відомості про зайнятість особи протягом повного робочого дня на роботах зі шкідливими умовами праці, а також відомості про проведену атестацію робочого місця виконавця робіт.

Отже, уточнююча довідка надається підприємством у разі відсутності в трудовій книжці відомостей про стаж роботи, що визначається право на пенсію на пільгових умовах, яка підтверджує саме спеціальний стаж роботи та їх характер.

Таким чином дана довідка призначена для подальшого її подання особою, що оформляє пенсію, відповідним органам Пенсійному фонду України, які в свою чергу визначають наявність підстав і право особи на пенсію на пільгових умовах. Суд першої інстанції, зобовязуючи відповідача видати довідку і зазначивши, що вона необхідна для призначення пільгової пенсії, вийшов за межі своїх повноважень.

Встановлено, що ОСОБА_2 працював виконавцем робіт і ця спеціальність віднесена до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, але обовязковою умовою для отримання права на пенсію на пільгових умовах є проведення атестації робочого місця робітника.

Постановою КМУ від 1 серпня 1992 року № 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Цей Порядок регулює застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до підпунктів "а", "б" статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з п. 6 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 442 від 1 серпня 1992 року, атестація робочих місць передбачає обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці, визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах.

З наказу про прийняття на роботу вбачається, що позивач прийнятий на роботу виконавцем робіт, без зазначення напрямку його роботи (а.с.46).

Згідно наказу № 286 від 30 листопада 2011 року «Про зміну тарифних ставок з 1 грудня 2011 року», який позивач не оспорював, ОСОБА_2 здійснював керівництво по виконанню проектів по монтажу технологічного обладнання і систем трубопроводів (а.с.91).

Ця посада була передбачена і штатним розписом на підприємстві з 1 вересня 2011 року та з 30 листопада 2011 року (а.с.85-92).

У запереченнях на позов представник відповідача посилався на те, що у товаристві відсутні дані, які б підтверджували характер виконуваних позивачем робіт у шкідливих умовах за весь період, запитуваний позивачем; атестація його робочого місця не проводилася за відсутності підстав; за характером робіт ОСОБА_2 виконував обовязки виконавця робіт, повязані з керівництвом по виконанню проектів по монтажу технологічного обладнання і систем трубопроводів і, у звязку з цим, він не набув права на пільгову пенсію.

До матеріалів справи долучені наказ № 6 від 15 січня 2010 року «Про підсумки чергової атестації робочих місць за умовами праці», перелік робочих місць, виробництв, професій і посад, які підтвердили пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 та додаток до нього тощо, але ці документи не підтверджують факту проведення атестації за спеціальністю ОСОБА_2, оскільки відносяться до періоду 2009-2010 року та стосувалися професій електрозварювальника, газорезчика та монтажника по монтажу стальних і ж/б конструкцій, відносно яких проводилися дослідження важкості та напруженості праці, складалися карти фізіології та умов праці (а.с.50-64).

Разом з тим, за п.6.4 Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених постановою Міністерства праці України № 41 від 01 вересня 1992 року, за оцінку умов праці керівників та спеціалістів береться оцінка умов праці керованих ними працівників, якщо вони зайняті виконанням робіт в умовах, передбачених у списках № 1 і № 2 для їхніх підлеглих протягом повного робочого дня. Під повним робочим днем слід розуміти виконання робіт, передбачених списками, протягом не менше 80 процентів робочого часу, що має підтверджуватися відповідними документами.

Відповідач визнав, що ОСОБА_2 працював повний робочий день, але ці роботи не були повязані із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці. Оскільки позивач був виконавцем робіт з керівництва по виконанню проектів по монтажу технологічного обладнання і систем трубопроводів, його безпосередніми підлеглими не були монтажника по монтажу стальних і ж/б конструкцій, професія яких дає право на пільгову пенсію, а тому, за характером робіт атестація робочого місця ОСОБА_2 не проводилася і підприємство не визнає його права на пільгову пенсію та отримання уточнюючої довідки про роботу в шкідливих умовах.

На підтвердження виконання позивачем саме робіт з керівництва по виконанню проектів по монтажу технологічного обладнання відповідач надав акти освідоцтва скритих робіт (монтаж насосів камерних пневматичних, центровка валов приводного барабана і привода конвеєра № 1, монтаж трубопроводів гідрообепилювання тощо), з яких вбачається, що позивач виступав представником ПАТ «СУ № 112 «Стальконструкція» саме у питаннях монтажу технологічного обладнання (а.с.94-101).

В свою чергу ОСОБА_2 не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду доказів того, що працівники, якими він керував під час виконання своїх обовязків, були зайняті виконанням робіт в умовах, передбачених у списках № 1 і № 2 протягом повного робочого дня. Посилання на те, що фактично він виконував роботи прораба (виконавець робіт), але здійснював керівництво монтажниками залізобетонних конструкцій, є недоведеним.

Позивач зазначав, що його спеціальність була включена до наказу про проведення атестації, але не вказував, що будь-коли його роботи в 2011-2012 роках були оцінені шляхом атестації на предмет підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення.

Представник відповідача пояснювала в апеляційному суді, що підприємство отримало замовлення на виконання робіт з нового будівництва і тому, набиралися спеціалісти з вузьким профілем роботи. Позивач був прийнятий на роботу саме як прораб з монтажу технологічного обладнання, оскільки він був спеціалістом саме в цій області. Про це свідчила і його трудова книжка, з якої видно, що позивач за професією є інженер-механік і тривалий час працював саме, як спеціаліст у галузі монтажу технологічного обладнання. Інші виконавці робіт приймалися на роботу для виконання робіт, повязаних з керівництвом проектів по монтажу металоконструкцій будівель і споруд промислових каркасів, керівництво зварювальними роботами на монтажі промислових будівель, що і було відображено у наказі від 30 листопада 2011 року (а.с.3-5).

Як вбачається із заперечень ОСОБА_2 на апеляційну скаргу, позивач зазначає, що він є пенсіонером і після 2012 року він набув необхідний пільговий стаж на іншому підприємстві і тому довідка, яку він вимагає від ПАТ «СУ № 112 «Стальконструкція» не буде впливати на розмір його пенсії, однак отримання довідки є для нього вкрай важливим, оскільки він сподівався на отримання пенсії за віком з більш ранньої дати (а.с.131-133).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов не правильного висновку про те, що посада виконавця робіт, на якій працював позивач та яка передбачена Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, є безумовною підставою для отримання позивачем права на пенсію за віком на пільгових умовах і тому відповідач зобовязаний видати ОСОБА_2 уточнюючу довідку для підтвердження спеціального трудового стажу, який дає право на отримання пільгової пенсії.

З огляду на наведене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, не з'ясував обставин справи, що мають суттєве значення для вирішення спору по суті, з порушенням норм матеріального права дійшов помилкового висновку про задоволення позову, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_2 у позові до публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління № 112 «Стальконструкція» про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії.

Дійшовши висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги відповідача та ухвалення у справі нового рішення, колегія суддів, на підставі ч.5 ст.88 ЦПК України, вважає необхідним частково відшкодувати ПАТ «СУ № 112 «Стальконструкція» судові витрати в розмірі 535,92 грн., які передбачений ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, ст.309 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління № 112 «Стальконструкція» задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 червня 2016 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління № 112 «Стальконструкція» про визнання дій незаконними та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, НОМЕР_2, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь публічного акціонерного товариства «Спеціалізоване управління № 112 «Стальконструкція» судовий збір в розмірі 535,92 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.М. Кочегарова

Судді: О.М.Пономарьова

ОСОБА_6