У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :головуючого судді - Ковальчук Н.М.,

суддів: - Ковалевича С.П., Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання - Мельник С.Ю.,

з участю представника ВДВС - Адамчо В.С.,

стягувача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 травня 2016 року у справі за поданням державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_5 до виконання ним своїх зобов'язань,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11 травня 2016 року подання державного виконавця Ковтунець Юлії Сергіївни задоволено. Громадянина України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Заозіря Зарічненського району Рівненської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 тимчасово обмежено у виїзді за межі України до повного виконання боргових зобов'язань перед ОСОБА_4 у виконавчому провадженні за виконавчим листом, виданим Рівненським міським судом Рівненської області 08 вересня 2003 року за № 2-7377/2003.

Вважаючи ухвалу суду такою, що постановлена за неповного з'ясування фактичних обставин справи та їх недоведеності, ОСОБА_5 оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції не враховано вимог закону щодо обов'язкової наявності факту ухилення від виконання зобов'язань боржником та умислу на невиконання судового рішення для того, щоб обмежити його у виїзді за межі держави. Стверджує, що аліменти за рішенням суду ним сплачувалися як частково, так і повністю, та, окрім цього, надавалась грошова допомога дружині безпосередньо в період відсутності у неї нових розрахункових рахунків. Звертає увагу на те, що державним виконавцем під час розрахунку заборгованості та судом при розгляді подання не було враховано наданих довідок, які підтверджують сплату аліментів в період 2007-2009 р.р. в розмірі ? частини від отриманого доходу, тобто в повному обсязі. Пояснює, що накладена судом заборона виїзду за межі України не дає можливості заробітку, оскільки в Україні він не працевлаштований, і у зв'язку з цим ускладнюється виконання ним своїх зобов'язань по сплаті аліментів. З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої від першої станції та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Перевіривши подані докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Згідно п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення __________________________________________________________________________Справа № 569/1820/16-ц Головуючий в суді І інстанції - Музичук Н.Ю.

Провадження № 22-ц 787/1227/2016 Суддя-доповідач - Ковальчук Н.М.

боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції керувався положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та виходив із того, що божник ОСОБА_5 ухиляється від виконання зобов'язань щодо сплати аліментів, покладених на нього судовим рішенням, врахувавши при цьому суму заборгованості, яка є значною.

На підтвердження даного висновку в ухвалу суду першої інстанції містяться необхідні обґрунтування та докази, з якими погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору в передбачених законом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції у Рівненській області перебуває виконавчий лист № 2-7377, виданий 08.09.2003 року Рівненським міським судом Рівненської області, про стягнення із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 1/2 неподаткового мінімуму, починаючи з 02.09.2003 року і до повноліття дитини.

З розрахунку заборгованості по аліментах, доданого державним виконавцем до подання про тимчасове обмеження боржника у виїзді за межі України встановлено, що ОСОБА_5 виконує свої зобов'язання не в повному обсязі, сплачує аліменти не регулярно (а.с. 36).

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 24 березня 2015 року в задоволенні аналогічного подання державного виконавця було відмовлено, проте з часу постановлення ухвали поведінка боржника не змінилась, і він продовжує ухилятись від виконання своїх зобов'язань по сплаті аліментів за рішенням суду.

Невиконання зобов'язань призвело до утворення заборгованості по сплаті аліментів на загальну суму 31 356,39 грн.. Державним виконавцем було додано копію виконавчого листа, виданого Рівненським міським судом 08.09.2003р. у справі № 2-7377/2003, копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №16879688 від 25.01.2010р., копію супровідного листа від 01.02.2010р. про направлення копії вказаної постанови на адресу боржника ОСОБА_8, а також розрахунок заборгованості по аліментах (а.с. 34-36, 39).

Разом з тим, положення ст. 377-1 ЦПК України передбачають, що така ознака, як ухилення боржника від виконання рішення є обов'язковою для вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Під ухиленням боржника від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ст. 12 ч.6 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Доказами по справі встановлено, що ОСОБА_5 з часу відкриття виконавчого провадження і до початку 2015 року не в повному обсязі сплачував аліменти на утримання дитини, а в подальшому - повністю умисно ухилявся від виконання рішення суду про їх стягнення, що підтверджується розрахунками заборгованості по аліментах від 06.01.2014 року за період з 02.06.2007 року по 31.12.2014 року (а.с. 19-21) та від 11.03.2016 року за період з січня 2015 року по лютий 2016 року (а.с. 36).

Матеріалами справи також встановлено, що ОСОБА_5 не з'являється до органу державної виконавчої служби на виклики державного виконавця, та, окрім цього, не повідомив про зміну місця проживання. Такий факт підтверджується повісткою попередженням, актом про відсутність за місцем проживання.

В ході виконавчого провадження державним виконавцем встановлено відсутність у боржника рухомого та нерухомого майна, рахунків у банках чи інших фінансових установах.

Окрім цього, боржник ОСОБА_5 не попередив державного виконавця про зміну свого місця проживання, що зобов»язаний був зробити.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку про те, що державним виконавцем при зверненні з поданням про обмеження виїзду особи за межі України надано належні та беззаперечні докази ухилення боржника від обов'язку сплати аліментів за рішенням суду на утримання дитини

Відхиляючи апеляційну скаргу, колегія суддів враховує обов»язок батьків утримувати своїх дітей, принцип обов'язковості виконання судових рішень на всій території України, а також відсутність іншої можливості примусового виконання судового рішення державним виконавцем.

Відповідно до норм процесуального права передбачається, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, ОСОБА_5 не надано.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Ковальчук Н.М.

Судді: Ковалевич С.П.

Рожин Ю.М.