Справа №173/1120/16-ц
Провадження №2/173/643/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої - судді Петрюк Т.М.

При секретарі - Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до органу опіки та піклування Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Верхньодніпровської райдержадміністрації про скасування усиновлення,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулися заявники ОСОБА_1. та ОСОБА_2, з позовом про скасування усиновлення до відповідача органу опіки та п піклування Верхівцевської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Верхньодніпровської районної адміністрації, посилаючись на наступне: вони в листопаді 2015 року звернулись до Краснолиманського міського суду Донецької області з заявою про усиновлення дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішення про усиновлення дітей вони приймали за взаємною згодою, попередньо отримавши згоду своїх близьких і родичів.

Малолітні діти, яких вони згодом усиновили, були позбавлені батьківського піклування.

Вказані вище обставини встановлені рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 02.12.2015 року по справі № 236/3416/15-ц, яким позов ОСОБА_1, та ОСОБА_2, задоволено та їм дозволено усиновити ОСОБА_3, та ОСОБА_4 Також вказаним рішенням внесено зміни до відповідних актових записів про народження усиновлених дітей щодо внесення даних про батька - ОСОБА_3 ,. та матір - ОСОБА_2, а також змінено прізвище дітей з «ОСОБА_3» на «ІНФОРМАЦІЯ_4», а по батькові з «ОСОБА_3» на «ІНФОРМАЦІЯ_4» та дати народження дітей.

Після усиновлення дітей прізвище, по батькові та дати народження дітей було змінено з видачею свідоцтв про народження НОМЕР_1 від 16.12.2015 року на ім'я ОСОБА_3 та НОМЕР_2 від 16.12.2015 року на ім'я ОСОБА_4.

Проте з часом виникли обставини, які не залежали від волі позивачів та які змусили їх звернутись до суду з метою скасування усиновлення. А саме: усиновлені діти проживали з позивачами однією сім'єю, дітям були створені всі належні умови для повноцінного розвитку та ви ховання, вони мали необхідні меблі, оргтехніку, іграшки, одяг тощо.

Однак не зважаючи на намагання позивачів створити повноцінну сім'ю з усиновленими дітьми, стосунки між ними не склались, психологічний контакт з малолітніми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не встановлений, в наслідок чого спільне проживання стало неможливим.

Так, у відповідь на намагання позивачів до встановлення сімейних доброзичливих стосунків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ніякої позитивної реакції не виявляють, поводяться як чужі, постійно трапляються прояви неадекватної поведінки з боку дітей, що приводить позивача ОСОБА_7, до стресу та хвилювань за своє життя та здоров'я.

Позивачі не користуються авторитетом у дітей, малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не сприймають позивачів батьками та не відчувають себе членами їх сім'ї, між позивачами та дітьми відсутній психоемоційний контакт, який є складовою сімейних стосунків.

У малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 провокаційна, ворожнеча, агресивна та брутальна поведінка, яка заходиться за межами нормального рівня поведінки для дітей того ж віку. Вони є агресивними дітьми з проявом явної жорстокості.

Як наслідок у подружжя ОСОБА_1 виникли проблеми на грунті негативної поведінки усиновлених дітей, попри те, що позивачі сумлінно виконували свої обов'язки.Таким чином між усиновлювачами та усиновленими дітьми склались такі стосунки, які унеможливлюють їх спільне проживання та ви конання позивачами своїх обов'язків, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивачі та представник позивача позовні вимоги підтримали, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснили, що вони зі своєї сторони намагались створи ти всі належні умови для проживання та виховання дітей, приділяли їм значну увагу. Влаштували ОСОБА_4 до школи, а ОСОБА_3 до дитячого садочка. Контролювали процес навчання ОСОБА_4. Але діти ставились до їхніх зусиль байдуже, навіть вороже. ОСОБА_4 постійно згадував свою попередню сім'ю та говорив, що бажає повернутись до дитячого будинку де, він до цього виховувався. До навчання ставився недбало. Крім того ОСОБА_4 своє поведінкою негативно впливав на молодшого брата. В результаті чого ОСОБА_3 почав досить неадекватно поводись в дитячому садочку. Ображати інших дітей, не підчинятись вихователям, що призвело до того, що позивачі змушені були забрати дитину додому та доглядати за ним. Крім того між дітьми існує ворожа поведінка одне до одного. ОСОБА_4 постійно кривдить свого молодшого брата, навіть спричиняє йому тілесні ушкодження, що вимагає постійного контролю за дітьми. Діти нічим не цікавляться, негативно ставляться як до них так і до інших оточуючих їх людей, а також до речей, що створює неможливі умови для проживання. А також побоювання позивачів за своє подальше майбутнє.

Представник відповідача, органу опіки та піклування Верхівцевської міської ради, в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, при цьому пояснила, що органом опіки та піклування здійснювався контроль за сім'єю позивачів, як такими, що усиновили дітей. На початку року до них звернулись самі позивачі посилаючись на те, що через властивості дітей вони не можуть в подальшому виконувати свої обов'язки як усиновителі. Органом опіки та піклування було їм дано направлення до служби у справах дітей, а також з позивачами та дітьми працювали психологи. З висновку яких встановлено, що між позивачами та усиновленими дітьми відсутній позитивний психоемоційний контакт. Діти не вважають себе членами сім'ї позивачів. Тому орган опіки та піклування не заперечує проти скасування усиновлення, але просить передати дітей під нагляд органу опіки та піклування Краснолиманської міської ради, де діти були постановлені на первинний облік, та куди бажають повернутись.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог , служби у справах дітей Верхньодніпровської райдержадміністрації в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Не заперечує проти скасування усиновлення та вважає, що діти повинні бути передані під нагляд органу опіки та піклування Краснолиманської міської ради, де перебували на первинному обліку. Також пояснила, що після звернення до них позивачів, їм було дано направлення до районного психолога, який працював з цією сім'єю. Крім того працівниками служби разом представниками органу опіки та піклування було здійснено виїзд за місцем проживання позивачів, де встановлено, що для дітей створені дуже добрі умови для проживання, розвитку та виховання. Проте між позивачами та дітьми немає взаємопорозуміння. Тому з метою захисту інтересів дітей, які бажають повернутись до закладу, в якому перебували до усиновлення, просить скасувати усиновлення дітей позивачами.

Вислухавши осіб, які при й мали участь у розгляді справи , свідків, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами.

Судом встановлено, що позивачі, які протягом тривалого часу перебували у шлюбі та не мали власних дітей, спільно прийняте рішення про усиновлення дітей. Таке їх рішення було підтримане і їх родичами та близькими . З цією метою позивачі були поставлені на облік, як особи, що бажають усиновити дітей у Верхньодніпровській райдержадміністрації. Згодом вони дізнались про можливість усиновлення дітей в Донецькій області, побачивши передачу про дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Діти їм дуже сподобались і вони поїхали за місцем знаходження дітей з метою їх усиновлення. Познайомившись з дітьми, вони відразу встановили контакт з ОСОБА_3, який назвав їх своїми батьками . Із ОСОБА_4 протягом певного часу контакт не встановлювався, тому навіть вирішувалось питання про неможливість цього усиновлення, так як рідні брати не повинні бути розлученими, але через деякий час ОСОБА_4 пішов на контакт з позивачами та побажав переїхати жити до їхньої родини.

Відповідно до рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 02.12.2015 року по справі № 236/3416/15-ц, позов ОСОБА_3 ,. та ОСОБА_2, задоволено та дозволено усиновити ОСОБА_3, та ОСОБА_4 та ними були усиновлені малолітні діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В зв'язку з усиновленням, за рішенням суду, внесено зміни до відповідних актових записів про народження усиновлених дітей щодо запису даних про батька - ОСОБА_3,. та матері - ОСОБА_2, а також змінено прізвище дітей з «ОСОБА_3» на «ІНФОРМАЦІЯ_4», а по батькові з «ОСОБА_3» на «ІНФОРМАЦІЯ_4» та дати народження.

Після усиновлення дітей прізвище, по батькові та дати народження дітей було змінено з видачею свідоцтв про народження НОМЕР_1 від 16.12.2015 року на ім'я ОСОБА_3 та НОМЕР_2 від 16.12.2015 року на ім'я ОСОБА_4.

Діти переїхали на постійне місце проживання до своїх усиновлювачів, позивачів по справі до м. Верхівцевв Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Відповідно до пп. 3 ч.1 ст. 238 СК України, усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо між усиновлювачем і дитиною склались незалежно від волі усиновлювача стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов"язків.

Відповідно до ст. 240 С К України право на звернення до суду з позовом про скасування усиновлення чи визнання його недійсним мають батьки, усиновлювач, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, прокурор, а також усиновлена дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що з часом, виникли обставини, які не залежали від волі позивачів та які змусили їх звернутись до суду з метою скасування усиновлення. А саме: усиновлені діти проживали з позивачами однією сім'єю, дітям були створені всі належні умови для повноцінного розвитку та виховання, вони мали необхідні меблі, оргтехніку, іграшки, одяг тощо, що підтверджується актом обстеження матеріально - побутових умов, та наданими суду фотознімками. З яких вбачається, що для дітей була обладнане окрема кімната. Кожна дитина мала своє ліжко. Кімната облаштована усіма необхідними меблями: дитячою шафою, столом, стільцями . В кімнаті є іграшки, дитячі книжки, настільні ігри. Дитяча кімната світла та затишна. Крім того, будинок має всі необхідні зручності, облаштований побутовою технікою, є телевізор, комп'ютер та інше.

Однак не зважаючи на намагання позивачів створити повноцінну сім'ю з усиновленими дітьми, стосунки між ними не склались, психологічний контакт позивачів з малолітніми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не встановлений, в наслідок чого спільне проживання стало неможливим.

Так, у відповідь на намагання позивачів до встановлення сімейних доброзичливих стосунків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ніякої позитивної реакції не виявили, поводяться як чужі, постійно трапляються прояви неадекватної поведінки з боку дітей, що при водить позивача ОСОБА_2,, до стресу та хвилювань за своє життя та здоров'я.

Позивачі не користуються авторитетом у дітей, малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не сприймають позивачів батьками та не відчувають себе членами їх сім'ї, між позивачами та дітьми відсутній психоемоційний контакт, який є складовою сімейних стосунків.

У малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 провокаційна, ворожнеча, агресивна та брутальна поведінка, яка заходиться за межами нормального рівня поведінки для дітей того ж віку. Вони є агресивними дітьми з проявом явної жорстокості.

Як наслідок у подружжя ОСОБА_1 виникли проблеми на грунті негативної поведінки усиновлених дітей, попри те. що позивачі сумлінно виконували свої обов'язки.

Дані факти підтверджуються показаннями свідків.

Так свідок ОСОБА_9, в судовому засіданні пояснила, що вона була вчителем у ОСОБА_4. ОСОБА_4 за віком повинен навчатись в 4-м у класі. Але в силу рівня своїх знань був переведений до 2-го класу. Позивачі повністю контролювали навчання ОСОБА_4. в результаті чого хлопчик мав добрі показники в навчанні 8-10 балів. В цілому хлопчик розумний та здібний, але через лінощі не бажає навчатись в повну силу. За своєю поведінкою дитина своєрідна: перезбуджена, жорстока, навіть агресивна. В класі ОСОБА_4 тримався відокремлено від інших дітей. За час навчання ні з ким не потоваришував. Досить часто намагався вчини капості та спостерігати реакцію на його поведінку. Досить часто після закінчення уроків йшов не додому, а блукав по місту, і позивачі змушені були його розшукувати.

Свідок ОСОБА_10, в судовому засіданні пояснив, що він перебуває у приятельських відносинах з позивачами. Хоч він проживає в іншому місті, але вони досить часто зустрічаються та проводять спільне дозвілля. Він з дружиною мають власних дітей і позивачам також дуже хотілось мати дітей, тому прийшли до рішення про усиновлення дітей. Після того, як позивачі усиновили дітей, вони почали спілкуватись рідше, але взаємовідносини одне з одним не втратили. Він спостерігав, що коли діти грались на іграшкових майданчиках ОСОБА_4 проявляв жорстокість до інших дітей, а також і до власного брата, якого бив та всіляко принижував. Був випадок, коли він з позивачами були в у магазині у справах, а діти залишились в машині самі, коли вони повернулись до автомобіля, то побачили, що салон автомобіля весь був облитий лимонадом, у ОСОБА_3 була роздерта щока. Спочатку ОСОБА_4 говорив, що ОСОБА_3 сам пошкрябався, але згодом признався, що ці подряпини наніс братику він. Позивачі в свою чергу приділяли належну увагу дітям. Діти отримували все необхідне і навіть більше того. Позивачі навіть у відповідь на негативну поведінку дітей, їх не карали та не підвищували на них голос, та не чинили їм якихось обмежень. Але діти негативно та жорстоко ставились до позивачів. Він був свідком того, як маленький ОСОБА_3 замахувався на них, коли не отримав того, що хотів.

Свідок ОСОБА_12,. в судовому засіданні пояснила, що вона працювала соціальним психолом у відділі освіти Верхньодніпровського району. До неї за направленням директора школи звернулись позивачі з питання наявності труднощів у спілкуванні з усиновленими дітьми . Вона спілкувалась як з позивачами так і з дітьми, як разом так і окремо. Та нею було виявлено, що діти досить складні, і потребують багато зусиль для виховання та налагодження нормальних стосунків. Позивачі виявились не готовими до такої ситуації. Нею було встановлено, що діти не прив'язані до родини. Таким дітям краще у виховному закладі ніж у родині. З малюнків дітей вбачається, що вони не ототожнюють себе з родиною позивачів та родиною взагалі. Так, діти називають позивачів татком та мамою, але з їх пояснень вони так можуть назвати будь-яку сторонню людину. Між позивачами та усиновленими дітьми існує як моральна так і фізична несумісність. Теплих відносин з боку дітей до позивачів не виявляється. Діти є лиш е споживачами всіх тих благ, що надають їм позивачі. Тому на її думку дітям буде краще не з позивачами, у виховному закладі, що дійсно відповідатиме інтересам дітей.

Допитаний в судовому засіданні малолітній ОСОБА_4, пояснив суду, що він бажає повернутись до виховного закладу в якому перебував раніше, пояснивши, що йому там більше подобається. З яких причин не бажає залишатись в сім'ї позивачів суду не пояснив. Постійно повторюючи, що він від них поїде.

Малолітній ОСОБА_3, в сил у свого віку та розвитку власної думки щодо повернення до дитячого виховного закладу чи залишення у сім'ї позивачів висловити не зміг.

Таким чином відсутність взємопорозуміннія між позивачами та усиновленими дітьми, відсутність між ними психоемоційного контакту та нездатність позивачів встановити такий контакт з дітьми, на думку суду роблять неможливе їх спільне проживання та виконання усиновлювачами своїх батьківських обов'язків по відношенню до усиновлених дітей.

Старша дитини однозначно висловлює свою думку щодо небажання проживати в сім'ї позивачів та має наміри і бажання повернутись до закладу, де раніше виховувалась. При цьому ОСОБА_4 має значний вплив і на свого молодшого брата. Так як з пояснень позивачів вбачається, що спочатку при відвідування дитячого садочка ОСОБА_3 вів себе більш-менш нормально, але згодом почав проявляти агресію як до дітей так і вихователів. Поводити себе не досить адекватно, що стало причиною припинення відвідування ним дитячого садочка.

За таких обставин суд вважає, що скасування усиновлення буде відповідати інтересам дітей.

Так як відповідно до ч.1, 2 ст. 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей від 27.11.2008 року (ратифікованою Україною 15.02.20111 року), усиновлення може бути скасоване або визнане недійсним лише за рішенням компетентного органу. При цьому найвищі інтереси дітей завжди мають перевагу.

Посилання представника відповідача та третьої особи на те, що діти повинні бути передані органу опіки та піклування за місцем їх первинного обліку, суд вважає безпідставним.

Так як згідно ч. 3 ст.239 СК України у разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це не можливо, - вона передається на опікування органу опіки та піклування.

Так як на даний час діти перебувають під юрисдикцією органу опіки та піклування Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, відповідно після набранням чинності рішенням суду діти повинні бути передані саме цьому органу. Крім того, суд не має можливості покласти відповідні обов'язки на орган, який не приймав участі у розгляді справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 239 СК України у разі скасування усиновлення дитина має право на збереження прізвища, імені та по батькові, які вона одержала в зв'язку з усиновленням.

Так як позивачами не поставлені вимоги про відновлення усиновленим дітям їхнього прізвища, по батькові та дати народження, які вони мали до усиновлення, а діти є досить маленькими, щоб свідомо висловити свою думку з цього приводу, судом дані питання не розглядають та не вирішуються.

Так як відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі .

Керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за позовом до органу опіки та піклування Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Верхньодніпровської райдержадміністрації про скасування усиновлення задовольнити.

Скасувати усиновлення громадянами України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 ( до усиновлення - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7 ( до усиновлення - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2), здійснене на підставі рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 02.12.2015 року у справі № 236/3416/15-ц та передати малолітніх: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 органу опіки та піклування Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд. Особи, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо така скарга не подавалась. У випадку подання апеляційної скарги, рішення суду набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, якщо рішення не було скасоване або змінене.

Суддя Петрюк Т.М.