Апеляційний суд Житомирської області
Справа №286/3202/15-ц Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л.
Категорія 27 Доповідач Заполовський В. Й.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Зарицької Г.В., Талько О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Альянс Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми кредиту, процентів за користування кредитом та неустойки, за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Альянс Україна» на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 14 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року КС «Альянс Україна» (надалі - Кредитна спілка) звернулася до суду з даним позовом.

Зазначала, що 02 вересня 2008 року між КС «Альянс Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 59-08кОв/Жт, відповідно до умов якого останній було надано кредитні кошти в сумі 6 500 грн.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання між Кредитною спілкою та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 59-08кОв/Жт від 02.09.2008 року.

Кредитна спілка виконала належним чином свої зобов'язання з надання кредиту. Однак, відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 14 серпня 2015 року становить 55373 грн. 23 коп. А саме: сума неповернутого тіла кредиту - 6276 грн. 30 коп.; проценти за користування кредитом - 26188 грн. 43 коп.; пеня - 22908 грн. 50 коп.

За наведених обставин та після уточнення позовних вимог позивач просив постановити рішення суду, яким стягнути на свою користь солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 46 813 грн. 23 коп., з яких: 6276 грн. 30 коп. - сума неповернутого тіла кредиту; 26188 грн. 43 коп. - проценти за користування кредитом та 14348 грн. 50 коп. - пеня.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 14 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись з рішенням суду КС «Альянс Україна» подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Зокрема зазначає, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції не врахував всіх обставин по справі та наявних у справі доказів, врахування яких дало б суду підстави для задоволення позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів визнає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, а саме не доведено наявність та розмір заборгованості за кредитним договором, тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки висновок суду узгоджується з матеріалами справи та нормами закону, що регулюють спірні правовідносини.

Так, статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до договору кредиту №59-08кОв/Жт від 02.09.2008 позивачем надано відповідачеві ОСОБА_1 грошовий кредит в сумі 6500 грн. зі строком повернення до 25.09.2011 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0, 1918% за один день та плюс один відсоток від суми кредиту, який сплачується позичальником в день отримання кредиту.

Відповідно до умов договору зазначені платежі на погашення кредиту позичальник зобов'язалася вносити щомісячно до «25» числа кожного місяця, рівними частинами в розмірі 180 грн. 55 коп., не включаючи проценти за користування кредитом, які сплачуються окремо. Першочергово відбувається погашення процентів, а в наступну чергу - сума кредиту. За порушення терміну повернення отриманого кредиту та прострочення сплати суми процентів за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю пеню у розмірі 1% від суми, що залежить від терміну порушення (а.с.4 - 5, 7).

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору по поверненню позичальником ОСОБА_1 кредиту, цієї ж дати 02.09.2008 року з ОСОБА_2 був укладений договір поруки №59-08кОв/Жт, за яким останній зобов'язався нести солідарну з позичальником ОСОБА_1 відповідальність перед позивачем по поверненню кредитних коштів (а.с.6).

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду з цим позовом позивач посилався на те, що зобов'язання по поверненню кредиту відповідачі відповідно до умов договору не виконують, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 14 серпня 2015 року становить 55373 грн. 23 коп. А саме: сума неповернутого тіла кредиту - 6276 грн. 30 коп.; проценти за користування кредитом - 26188 грн. 43 коп.; пеня - 22908 грн. 50 коп.

Заперечуючи проти позову відповідач ОСОБА_1 посилається на те, позивачем не враховані всі суми, які вона сплачувала на погашення кредиту і заборгованість відсутня. Зокрема, не врахована загалом вся сума - 8260 грн., сплачена 21.09.2011 року, платіж в сумі 300 грн., який було сплачено 15.08.2011 року, а також не в повному обсязі враховані і ряд інших платежів.

На підтвердження вказаних обставин відповідач надала суду квитанції про оплату, а також послалася на карточку платежів, що надана позивачем на обгрунтування позову (а.с.8, 48 - 51).

Як встановив суд та підтверджено матеріалами справи, а саме наданими відповідачем квитанціями про погашення кредиту та наданою позивачем карточкою платежів по договору кредиту №59-08кОв/Жт від 02.09.2008 року, суми, які сплачувалися відповідачем на погашення кредиту не зараховувались у повному обсязі на його погашення. Зокрема, відповідно до квитанції сплату було здійснено відповідачем 04.08.2009 року на суму 250 грн., проте по карточці платежів відображено сплату 05.08.2009 року в сумі 162 грн. 50 коп.; 04.11.2009 року по квитанції сплачено 300 грн., однак по карточці платежів відображено 04.11.2009 року в сумі 195 грн.; 28.02.2011 року сплачено згідно квитанції 200 грн., зараховано 130 грн. Аналогічно проходили зарахування по ряду платежів за 2010 - 2011 роки (а.с.8, 48 - 51).

Не зараховані повністю на погашення кредиту і внесені відповідачем платежі в сумі 8 260 грн. від 21.09.2011 та 300 грн. від 15.08.2011року, що фактично визнано позивачем.

Наведене свідчить про неправильність проведеного позивачем розрахунку заборгованості, як на час внесення платежів, так і в цілому (а.с.8, 9).

Вирішуючи спір суд першої інстанції відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Зокрема, з метою встановлення наявності чи відсутності заборгованості по кредиту та його розміру суд неодноразово відкладав розгляд справи та повідомляв позивача письмово, оскільки представник не з'являвся в судові засідання, про необхідність надання відповідних доказів на обгрунтування позову. А саме: надання позивачем розрахунку заборгованості, який був би зроблений з врахуванням наданих відповідачем доказів про внесені всі суми на погашення кредиту та з цією метою визнав явку представника позивача в судове засідання обов'язковою. Проте представник позивача у судові засідання не з'явився, відповідних доказів на підтвердження наявності заборгованості по кредиту та його розміру з врахуванням проведених відповідачем всіх проплат на погашення кредиту не надав, як і не надав первинних документів, які б підтверджували рух коштів по рахунку відповідача (а.с.40, 53, 59, 66, 71, 90, 93, 97).

Тобто, позивач після виконання судом вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не надав відповідних доказів на підтвердження своїх доводів, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, цим самим не довів про наявність заборгованості по кредиту та його розміру.

Вказане позбавило суд першої інстанції встановити наявність чи відсутність заборгованості по договору кредиту, а також її розмір. Зазначене в свою чергу виключало можливість ухвалення судового рішення про задоволення позову, оскільки відповідно до вимог ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Не надано таких доказів позивачем і суду апеляційної інстанції та не заявлено будь - яких клопотань з цього приводу.

Відтак, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України обгрунтовано ухвалив рішення про відмову у позові, яке прийняв на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач у порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України ухилився від доведення обставин, на які посилався.

З огляду на наведене, доводи представника позивача викладені в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не врахував всіх обставин по справі та наявних у справі доказів, врахування яких дало б суду підстави для задоволення позову є безпідставними та такими, які не грунтуються на матеріалах справи.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вирішуючи спір не звернув увагу на те, що порука ОСОБА_2 про забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позичальником ОСОБА_1 припинилася, що виключає можливість покладення на поручителя обов'язку по поверненню заборгованості по кредиту та є підставою для відмови у позові щодо останнього.

Так, відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналогічні положення містяться у роз'ясненнях, зокрема у пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин".

Зі змісту договору поруки вбачається, що строк дії договору поруки не встановлений (а.с.6).

Кредитним договором встановлений строк виконання основного зобов'язання до 25.09.2011 року (а.с.4).

Як свідчать матеріали справи, позивач протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто до 25.03.2012 року вимог до поручителя ОСОБА_2 не пред'явив. Письмова вимога позивача направлена ОСОБА_2 11.01.2013 року, позов до суду подано 01.09.2015 року (а.с.2,11).

Відтак, підстави для покладення на поручителя ОСОБА_2 обов'язку по поверненню заборгованості по кредиту відсутні.

За наведених обставин колегія суддів визнає за необхідне в оскаржуваному судовому рішенні змінити мотиви відмови у задоволенні позову Кредитної спілки «Альянс Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

У решті рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Альянс Україна» задовольнити частково.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 14 квітня 2016 року в частині вирішення позову Кредитної спілки «Альянс Україна» до ОСОБА_2 змінити мотиви відмови у задоволенні позову.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді