Cправа № 127/2258/16-ц
Провадження № 2/127/2030/16
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

09 лютого 2016 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гриневич В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про встановлення факту визначення постійного місця проживання осіб, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2, а також ОСОБА_3 звернулися до Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, в якій просили ухвалити рішення яким встановити факт, що місце постійного проживання ОСОБА_4, ОСОБА_5 з 2000 року по даний час є будинковолодіння, яке розташовано по АДРЕСА_1.

Дослідивши позовну заяву суд дійшов висновку про необхідність залишення її без руху, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з частиною 3 статті 15 ЦПК України суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 26 ЦПК України у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб; у справах наказного та окремого провадження особами, які беруть участь у справі, є заявники, інші заінтересовані особи, їхні представники.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 30 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 118 ЦПК України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини 2 статті 234 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

При цьому, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (ч. 4 ст. 235 ЦПК).

Таким чином, звертаючись до суду в позовному провадженні позивач звертається до суду з позовною заявою в якій відповідно до ст. 119 ЦПК України, зазначаються ім'я позивача та відповідача, їх місце проживання, зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину. При цьому, звертаючись до суду в порядку окремого провадження особа звертається до суду з заявою, а не позовною заявою, сама особа виступає заявником, а не позивачем, особи які зазначаються заявником виступають як заінтересовані особи, а не відповідачами.

Однак, звернувшись до суду з даною позовною заявою, позивачами в вступній частині заяви зазначено сторін позовного провадження (позивач та відповідач), тоді як в резолютивній частині заяви зазначено вимогу про встановлення факту, яка з урахуванням вимог статті 234 ЦПК України підлягає розгляду в окремому провадженні.

Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 119 ЦПК України позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання.

Проте, зазначаючи у позовній заяві позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3, в порушення вимог статті 119 ЦПК України, вказана позовна заява ОСОБА_3 не підписана.

Поряд з цим, відповідно до ч. 5 статті 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

В той же час, згідно з підпунктом 4 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви у справах окремого провадження яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Однак, доказів сплати судового збору з позовної заяви чи то з заяви окремого провадження, позивачем/заявником не надано.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрацію шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

При цьому, вимога про встановлення факту визначення постійного місця проживання осіб, не узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

Статтею 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Виходячи з наведеного вище, позовна заява ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про встановлення факту визначення постійного місця проживання осіб, підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 15, 26, 30, 118, 119, 121, 234, 235, 256 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про встановлення факту визначення постійного місця проживання осіб, залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати 3 (трьох) днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: