Справа № 415/2730/15-ц
Провадження № 2/415/32/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.16 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря Нескородової Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 25.12.2006 року уклали кредитний договір № LGY0GK00000076. Згідно з договором ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 3 800, 00 доларів США на термін до 22.12.2011 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з кредитним договором.

Згідно з договором у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі передбаченому умовами кредитного договору.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за кредитним договором. У порушення ст.ст. 526, 527, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 08.04.2015 року має заборгованість у сумі 10 855, 56 дол. США, яка складається з наступного: 2162, 97 дол. США - заборгованість за кредитом; 3 370, 82 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 212, 80 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 5108, 97 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № LGY0GK00000076 від 25.12.2006 року у розмірі 10 855, 56 дол. США та судові витрати.

Представник позивача Зеніна А.О. в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу без представника позивача, на позовних вимогах наполягають, проти заочного рішення не заперечують, додатково надала письмові пояснення, в яких зазначила, що наявність раніше прийнятого рішення не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання суми кредиту.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Подала до суду письмову заяву про застосування строків позовної давності.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з кредитним договором № LGY0GK00000076 від 25.12.2006 року банк зобов'язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 25.12.2006 року по 22.12.2011 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 3 800, 00 доларів США на наступні цілі: житло в кредит, а також у розмірі 172,71 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п. 6.2 договору. Періодом сплати вважати період з 21 по 28 число кожного місяця.

Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 92,45 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбаченого п.п. 2.2.2, 2.2.3 договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки.

З матеріалів справи судом встановлено, що банк взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином та надав ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 3 800, 00 доларів США. Однак, відповідач ОСОБА_1 порушив зобов'язання взяті на себе згідно з умовами кредитного договору щодо строків повернення кредиту та відсотків за його користування, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість.

Так, згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № LGY0GK00000076 від 25.12.2006 року, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 08.04.2015 року становить 10 855, 56 дол. США, яка складається з наступного: 2162, 97 дол. США - заборгованість за кредитом; 3 370, 82 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 212, 80 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 5108, 97 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Таким чином, з викладеного вище суд доходить висновку про неналежне виконання відповідачем свого грошового зобов'язання перед банком та наявність заборгованості за кредитним договором № LGY0GK00000076 від 25.12.2006 року.

Проте, на підставі заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд вважає за необхідне застосувати наслідки спливу позовної давності до зобов'язань, які виникли між сторонами по справі та відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом встановлено, що згідно з умовами п. 1.1 кредитного договору погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, тобто з «21» по «28» число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 92,45 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року по справі № 6-20цс14.

Таким чином, враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником щомісяця у визначену графіком дату, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Разом з цим, судом встановлено, що банк надав позичальникові кредитні кошти на строк з 25.12.2006 року по 22.12.2011 року включно і станом на цю дату кредит не було погашено відповідачем у повному обсязі. У свою чергу банк, установивши, що кінцевим строком повернення кредиту визначено 22.12.2011 року та з'ясувавши факт неповернення кредиту до цієї дати (внаслідок чого після 22.12.2011 року отримав право на звернення до суду), звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості лише 05.05.2015 року (вх. № 5793/15), тобто з перевищенням як загальної позовної давності встановленої тривалістю у три роки так і спеціальної позовної давності встановленої тривалістю в один рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки представником відповідача було подано письмову заяву про застосування строків позовної давності та відмову у задоволенні позову з цих підстав, суд вважає за необхідне у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 252-255, 257, 261, 262, 267, 526, 527, 530, 610, 625, 626, 629, 1049, 1054 ЦК України, суд -

ВИ РІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити у зв'язку зі спливом позовної давності.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА