№ 243/4079/16-ц
№ 2/243/2201/2016
Іменем України
27 червня 2016 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя Руденко Л.М.
при секретарі судового засідання Кобець О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання № 9 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Борівської районної державної адміністрації в Харківській області, борівський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька та дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду малолітньої дитини за кордон, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Борівської районної державної адміністрації в Харківській області, борівський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька та дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду малолітньої дитини за кордон, обґрунтувавши свої вимоги наступним.
27 січня 2009 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 Микитівським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис № 18, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 157437, виданим Микитівським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області 27.01.2009 р.
Шлюб між ними розірвано на підставі рішення Борівського районного суду Харківської області від 22 листопада 2014 року по справі № 614/1160/14-ц.
Від шлюбу з відповідачем має спільну дитину - малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1 -НО № 280991, виданим Микитівським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області 12.08.2009 року.
Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, матеріальної допомоги не надає.
На початку березня 2016року їй надійшло усне запрошення від її двоюрідного брата ОСОБА_4, який проживає в Російській Федерації за адресою: АДРЕСА_1, відвідати його та відпочити. З огляду на цю обставину, вона має намір в квітні 2016 року, разом з донькою, відвідати свого брата і інших своїх родичів в Російській Федерації та відпочити. На її думку, така подорож матиме неабияке значення для духовного та фізичного розвитку дитини, адже завдяки значній фінансовій допомозі, яку надають її брат і інші родичі, вона матиме можливість оздоровити доньку в кліматичній зоні, яка є надзвичайно сприятливою для дітей такого віку.
Однак, відповідач ОСОБА_2 відмовляється надати у передбачений законодавством України порядок дозвіл на виїзд малолітньої дитини разом з нею за кордон для відвідування рідних та відпочинку. Про це він повідомив її у телефонній розмові на початку березня 2016 року, але коли вона знову намагалася з ним зв»язатися і запропонувати йому приїхати до неї і у нотаріуса оформити письмове клопотання про дозвіл обох батьків на виїзд дитини за кордон, він вже на її дзвінки не відповідає. На її думку, він просто поміняв номер свого телефону. Крім того, м. Горлівка Донецької області, де мешкає відповідач, на теперішній час знаходиться в зоні АТО, а тому у відповідача і через цю обставину також немає можливості приїхати до неї.
Просить суд:
-надати дозвіл матері, ОСОБА_1, 07лютого ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на оформлення проїзного документу для виїзду за кордон малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди її батька ОСОБА_2, строком дії до досягнення дитиною повноліття;
-надати дозвіл матері, ОСОБА_1, 07лютого ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на тимчасовий виїзд за межі території України громадянки України, неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька, ОСОБА_2, строком до 01 червня 2016 року в Російську Федерацію.
Представника позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні не був присутній, але надав до суду заяву, в якої просив розглянути справу без його участі та участі позивача. Крім того, у попередньому судовому засіданні представник позивача уточнив другу позовну вимогу, а саме надати дозвіл позивачу на тимчасовий виїзд за межі території України громадянки України, неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька, ОСОБА_2, строком до 01 вересня 2016 року в Російську Федерацію.
Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи у його відсутність не надав.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Представники третіх осіб в судовому засіданні не були присутні, але надали до суду заяви,
в яких просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги по даній справі підтримали, просили розглянути дану справу на підставі наявних матеріалів та винести законне та обґрунтоване рішення, заперечень по справі не мають.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.
Суд, на підставі ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.
Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини.
27 січня 2009 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 Микитівським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений відповідний актовий запис № 18, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 157437, виданим Микитівським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області 27.01.2009 р. (а.с.9)
Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Борівського районного суду Харківської області від 22 листопада 2014 року по справі № 614/1160/14-ц. (а.с.11)
Від шлюбу сторони мають спільну дитину - малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1 -НО № 280991, виданим Микитівським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області 12.08.2009 року. (а.с.10)
На підставі вказаного рішення Борівського районного суду Харківської області, неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишено на виховання позивачці ОСОБА_1
На теперішній час в ОСОБА_1 виникла потреба оформити свій виїзд та виїзд своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_3 за кордон, а саме до родичів в Російську Федерацію. Однак, відповідач ОСОБА_2, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5, відмовляється надати у передбачений законодавством України порядок дозвіл на виїзд малолітньої дитини разом з позивачем за кордон для відвідування рідних та відпочинку, не обґрунтовуючи свою відмову.
Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» та Правил перетинання державного кордону громадянами України,затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, виїзд за межі України громадянина, який не досяг шістнадцятирічного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до ч.1 ст.З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаного Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч.ч.1,2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої 27.02.1991 р., за якою, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ч.3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Відповідно до ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини, тобто визначена рівність прав та обов»язків батьків відносно дитини.
Згідно вимог ст.ст. 7,155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст.16 Закону України « Про охорону дитинства», дитина та її батьки для возз»єднання сім»ї мають право на вільний в»їзд в Україну та виїзд з України у порядку, встановленому законом. Батьки, інші члени сім»ї та родичі, зокрема ті, які проживають у різних державах, не повинні перешкоджати одне одному реалізувати право дитини на контакт з ними та зобов»язані гарантувати повернення дитини до місця її постійного проживання після реалізації нею права на контакт, не допускати неправомірної зміни її місця проживання.
Згідно зі ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в»їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.
Відповідно до ст.4 вказаного Закону, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Згідно п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 р., виїзд за межі України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.
Згідно п.п.17,18 затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 380 «Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини», проїзний документ дитини, при наявності заперечень одного з батьків, може бути оформлений на підставі рішення суду.
Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Суд, враховуючи вищевикладене, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 10, 11, 64, 209, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» та Правил перетинання державного кордону громадянами України,затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, ч.1 ст.З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ч.ч.1,2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ч.3 ст.313 ЦК України, ч.2 ст.ст. 7, 141, 155 СК України, ст.16 Закону України « Про охорону дитинства», ст.ст. 4, 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Борівської районної державної адміністрації в Харківській області, борівський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька та дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду малолітньої дитини за кордон задовольнити.
Надати дозвіл матері, ОСОБА_1, 07лютого ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на оформлення проїзного документу для виїзду за кордон малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди її батька ОСОБА_2, строком дії до досягнення дитиною повноліття.
Надати дозвіл матері, ОСОБА_1, 07лютого ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 на тимчасовий виїзд за межі території України громадянки України, неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька, ОСОБА_2, строком до 01 вересня 2016 року в Російську Федерацію.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: