Справа № 127/4520/16-ц
Провадження № 2/127/2624/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2016 Вінницький міський суд Вінницької області

в складу головуючого судді Овсюк Є.М.

при секретарі Олійник І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Вінницький підшипник» про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Вінницький підшипник» про стягнення грошових коштів.

Позов вмотивований тим, що в березні 2014 року ОСОБА_1, з дозволу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Вінницький підшипник» ОСОБА_2, зайняв виробничий будинок Механіко-монтажний цех, АДРЕСА_1, з наміром в подальшому викупити зазначену будівлю, для ведення підприємницької діяльності.

В вересні 2014 року, між директором «Торговий дім «Вінницький підшипник» ОСОБА_2 та ОСОБА_1 була досягнута домовленість щодо намірів першої продати, а останнього купити виробничий будинок Механіко-монтажний цех, АДРЕСА_1.

03.10. 2014 року ОСОБА_1, в кабінеті директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Вінницький підшипник» передав, ОСОБА_2, в рахунок оплати вартості виробничого будинку ММЦ, 10000 (десять тисяч) дол. США. Про отримання грошових коштів ОСОБА_2 власноруч написала розписку, яку завірила печаткою ТОВ «Торговий дім «Вінницький підшипник».

28.11.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Вінницький підшипник» в особі директора ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1.(покупець) був укладений попередній договір згідно якого продавець має намір продати, а покупець купити будівлю ММЦ загальною площею 2302, 3 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 за 1 646 700 грн. (один мільйон шістсот сорок шість тисяч сімсот грн.), що на день підписання договору еквівалентна 110 000(сто десять тисяч) дол. США. Сторони досягли згоди про намір укласти договір купівлі - продажу об'єкта нерухомості до 28 травня 2015 року. ОСОБА_2 завірила договір печаткою ТОВ «Торговий дім «Вінницький підшипник».

28.11.2014 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 в рахунок оплати вартості виробничого будинку ММЦ 10000 (десять тисяч) дол. США. Про отримання грошових коштів, ОСОБА_2 власноруч написала розписку, яку завірила печаткою ТОВ «Торговий дім «Вінницький підшипник.

27.12.2014 року ОСОБА_2, в кабінеті директора ТОВ «Торговий дім «Вінницький підшипник», отримала від ОСОБА_1 25000(двадцять п'ять тисяч) дол. США в рахунок оплати вартості виробничого будинку ММЦ згідно договору про наміри про укладання договору купівлі-продажу будівлі ММЦ, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Про отримання грошових коштів ОСОБА_2 власноруч написала розписку та завірила її печаткою ТОВ «Торговий дім «Вінницький підшипник».

В встановлений попереднім договором строк 28 травня 2015 року договір купівлі-продажу будівлі механіко-монтажного цеху загальною площею 2302, 3 кв.м укладений не був, по вині ОСОБА_2

На неодноразові вимоги ОСОБА_1 про укладання договору-купівлі-продажу або повернення коштів, ОСОБА_2 щоразу обіцяла повернути кошти, разом з тим отримані грошові кошти не повернула.

31.12.2015 року ОСОБА_2 написала розписку в якій вказала, що в рахунок вартості виробничого будинку ММЦ, який розташований по АДРЕСА_1, вона отримала власноруч 60000(шістдесят тисяч) американських доларів.

Станом на 31.12.2015 року договір купівлі-продажу не укладений по вині ОСОБА_2 Вона зобов'яалась зазначені кошти повернути та сплатити з 01.06.2015 року 10 відсотків щомісячних.

27.01.2016 року за вих. №1 голова комісії з припинення ТОВ «Торговий дім «Вінницький підшипник» Солоненко О.А. на адвокатський запит повідомив, що їм невідомо про укладання попереднього договору між ТОВ «Торговий дім «Вінницький підшипник» в особі директора ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про продаж виробничого будинку ММУ. Грошові кошти в сумі 60000 (шістдесят тисяч) дол. США ОСОБА_2 не оприбутковувала, на розрахунковий рахунок підприємства не перераховувала, керівництво та учасники Товариства дізнались про вказаний договір з адвокатського запиту.

11 травня 2007 року між ТОВ «Вінницька підшипникова компанія» в особі директора Детюка А.В. - продавець та ТОВ «Централізована резервна компанія» в особі Щербіни С.В - покупець, укладений договір купівлі-продажу, згідно якого продавець передав у власність (продав), а покупець в особі представника набув у власність ( купив) будівлі, що знаходяться в АДРЕСА_1 - механіко-монтажний цех під літерою «Е» загальною площею 2302.3 кв.м, що становить 6/100 частку будівель , балансовою вартістю 118844,84 грн. Даний договір підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів, реєстраційним посвідченням записаним в реєстрову книгу №10 додаткову, за реєстровим № 364, Актом прийому-передачі нерухомого майна , технічним паспортом на виробничий будинок Механіко - монтажний цех АДРЕСА_1.

Таким чином, ОСОБА_2 з метою заволодіння коштами ОСОБА_1, будучи посадовою особою - директором ТОВ «Торговий дім «Вінницький підшипник» уклала попередній договір про наміри продати нерухоме майно, яке вже продано та не належить зазначеній компанії, обманним шляхом заволоділа грошовими коштами в сумі 60000 (шістдесят тисяч) дол..США, які належать ОСОБА_1

По факту незаконного заволодіння коштами, які належать ОСОБА_1- ОСОБА_2 відносно останньої, Вінницьким відділом ГУНП в Вінницькій області відкрито кримінальне провадження №0001761 від 10.03.2016 року.

Наведене змусило позивача звернутись до суду з позовом про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2

В судовому засіданні, представник позивача, ОСОБА_6, позовні вимоги підтримав, дав пояснення, в яких крім обставин викладених в позовній заяві пояснив суду, що позовні вимоги відповідають цивільному закону та судовій практиці викладеній в рішеннях Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та постановах Верховного Суду України.

Так, Вищий спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалах: від 16 лютого 2011 року у справі (№6-2573св10) про стягнення боргу, від 6 червня 2012 року у справі (№6-21888св12) про стягнення боргу зазначив, що розписка, як борговий документ є підтвердженням факту укладення договору позики між особами та прийняття кожним із них відповідних зобов'язань; від 14 вересня 2011 року у справі (№6-2517св10 про стягнення боргу, від 20 березня 2013 року у справі (№6-4342св12 про стягнення боргу зазначив, розписка є підтвердженням укладання договору, а останній є укладений з моменту фактичного передання грошей.

Верховний Суду України 2 липня 2014 року постановив Постанову (справа № 6-79цс14) в якій зазначив - «Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики якщо інше не встановлено договорами або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Розписка позичальника є доказом не лише укладання договору, але й посвідчує факт передання грошової суми.

Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суди для визначення факту укладання договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України повинні виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів, роботи відповідні правові відносини. Такий правовий висновок про застосування статей 1045, 1047 ЦК України міститься в Постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13».

Верховний Суд України виклав правову позицію у справі №6-79цс14.

«За змістом ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України лише в тому разі, якщо договір позики не передбачає інших умов. Передбачене у цій нормі право сторін на встановлення умов оплати за користування позикою з урахуванням норм ч.1 ст.625 ЦК України слід розуміти як право сторін на визначення саме розміру процентів та порядку їх оплати, а не обрання ними іншого способу оплати ( наприклад у твердій грошовій сумі безвідносно до суми боргу) оскільки закон - ст..ст.536, 1048 ЦК України визначає, - що оплата за користування чужими грішми встановлюється у вигляді процентів на основну суму боргу».

Позивач ОСОБА_1 дав аналогічні пояснення, які надав його представник адвокат ОСОБА_6

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала частково, дала пояснення в яких підтвердила, що дійсно вона отримала від ОСОБА_1 60000 (шістдесят) тисяч дол. США в рахунок оплати вартості виробничого будинку Механіко-монтажного цеху, АДРЕСА_1. Про отримання грошових коштів власноруч склала розписки, які надала ОСОБА_1 Нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу об'єкта нерухомого майна не був укладений з її вини. Попереднім договором купівлі-продажу від 28.11.2014 року між нею та ОСОБА_1 та наданою ОСОБА_1 розпискою від 31.12.2015 року вона зобов'язалась сплатити 10 відсотків щомісячних від загальної суми боргу в зв'язку з невиконанням умов договору.

В липні 2015 року вона повернула ОСОБА_1 4700 (чотири тисячі сімсот) дол. США в рахунок погашення заборгованості. Просила суд при постановлені рішення врахувати цю обставину. Позов задовольнити частково.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні дав аналогічні пояснення. Просив суд з урахуванням повернутих грошових коштів ОСОБА_1 задовольнити частково позовні вимоги. Повернуту суму врахувати як погашення боргу не в рахунок погашення відсотків за користування чужими грошима, а тіла боргу.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Вінницький підшипник» в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вирішив розглянути справу у його відсутність.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що він був безпосередньо присутній при передачі ОСОБА_1 ОСОБА_2 грошових коштів, які зазначені в розписках останньої. Розписки ОСОБА_2 писала власноруч. В липні 2015 року ОСОБА_2 передала йому грошові кошти в сумі 4700 (чотири тисячі сімсот) доларів США в рахунок погашення боргу по відсоткам за користування грошовими коштами.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 надав суду заяву про зменшення позовних вимог в якій просив суд стягнути 10 відсотків щомісячних від загальної суми боргу 60000 (шістдесят тисяч) дол. США з урахуванням повернутих відповідачем ОСОБА_2 4700(чотири тисячі сімсот) дол. США в рахунок погашення суми боргу по нарахованих відсотках. В зв'язку із зміною курсу валют, з урахуванням курсу валют станом на день постановлення рішення 03.08.2016 року стягнути з ОСОБА_2 1489200грн.(один мільйон чотириста вісімдесят дев'ять тисяч двісті грн.), що еквівалентно 60000 (шістдесяти тисячам) дол.. США на час постановлення рішення основного боргу і 1223626 грн. ( один мільйон двісті двадцять три тисячі шістсот двадцять шість) грн.., що еквівалентно 49300 (сорок дев'ять тисяч триста) дол.. США на час постановлення рішення з урахуванням повернутих 4700(чотири тисячі сімсот) дол. США.

Суд заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Згідно ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини захищаються судом. Пунктом 8 ч.2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту порушених цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Частиною 1 ст. 656 ЦК України встановлено - предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладання договору або створений продавцем у майбутньому.

Відповідно до статі 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору та його умов може бути представлена розписка позичальником або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми або визначеної кількості речей.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних за весь час прострочення,якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення такий правочин визначається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

В вересні 2014 року, між директором «Торговий дім «Вінницький підшипник» ОСОБА_2 та ОСОБА_1 була досягнута домовленість щодо намірів першої продати, а останнього купити виробничий будинок Механіко-монтажний цех, АДРЕСА_1.

03.10.2014 року ОСОБА_1, в кабінеті директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Вінницький підшипник» передав, ОСОБА_2, в рахунок оплати вартості виробничого будинку ММЦ, 10000 (десять тисяч) дол. США. Про отримання грошових коштів ОСОБА_2 власноруч написала розписку, яку завірила печаткою ТОВ «Торговий дім «Вінницький підшипник».

28.11.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Вінницький підшипник» в особі директора ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1.(покупець) був укладений попередній договір згідно якого продавець має намір продати, а покупець купити будівлю ММЦ загальною площею 2302, 3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 за 1 646 700 грн. (один мільйон шістсот сорок шість тисяч сімсот грн.), що на день підписання договору еквівалентна 110 000(сто десять тисяч) дол.США. Сторони досягли згоди про намір укласти договір купівлі - продажу об'єкта нерухомості до 28 травня 2015 року попередній договір підписала ОСОБА_2 та завірила печаткою ТОВ «Торговий дім «Вінницький підшипник».

28.11.2014 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 в рахунок оплати вартості виробничого будинку ММЦ 10000 (десять тисяч) дол. США. Про отримання грошових коштів, ОСОБА_2 власноруч написала розписку, яку завірила печаткою ТОВ «Торговий дім «Вінницький підшипник».

27.12.2014 року ОСОБА_2, в кабінеті директора ТОВ «Торговий дім «Вінницький підшипник», отримала від ОСОБА_1 25000(двадцять п'ять тисяч) дол. США в рахунок оплати вартості виробничого будинку ММЦ згідно договору про наміри про укладання договору купівлі-продажу будівлі ММЦ, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Про отримання грошових коштів ОСОБА_2 власноруч написала розписку та завірила її печаткою ТОВ «Торговий дім «Вінницький підшипник», а також отримала без написання розписки ще 15 000 дол. США

В встановлений попереднім договором строк 28 травня 2015 року договір купівлі-продажу будівлі механіко-монтажного цеху загальною площею 2302, 3 кв.м укладений не був, по вині ОСОБА_2

На неодноразові вимоги ОСОБА_1 про укладання договору-купівлі-продажу або повернення коштів, ОСОБА_2 щоразу обіцяла повернути кошти, разом з тим отримані грошові кошти не повернула.

31.12.2015 року ОСОБА_2 написала розписку в якій вказала, що в рахунок вартості виробничого будинку ММЦ, який розташований по АДРЕСА_1, вона отримала від ОСОБА_1 60000(шістдесят тисяч) доларів США.

27.01.2016 року за вих. №1 голова комісії з припинення ТОВ «Торговий дім «Вінницький підшипник» Солоненко О.А. на адвокатський запит повідомив, що їм невідомо про укладання попереднього договору між ТОВ «Торговий дім «Вінницький підшипник» в особі деректора ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про продаж виробничого будинку ММЦ. Грошові кошти в сумі 60000 (шістдесят тисяч) дол.США ОСОБА_2 не оприбутковувала, на розрахунковий рахунок підприємства не перераховувала, керівництво та учасники Товариства взнали з адвокатського запиту.

11 травня 2007 року між ТОВ «Вінницька підшипникова компанія» в особі директора Детюка А.В. - продавець та ТОВ «Централізована резервна компанія» в особі Щербіни С.В - покупець, укладений договір купівлі-продажу, згідно якого продавець передав у власність (продав), а покупець в особі представника набув у власність ( купив) будівлі, що знаходяться в АДРЕСА_1 - механіко-монтажний цех під літерою «Е» загальною площею 2302.3 кв.м, що становить 6/100 частку будівель , балансовою вартістю 118844,84 грн. Даний договір підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів, реєстраційним посвідченням записаним в реєстрову книгу №10 додаткову, за реєстровим № 364, Актом прийому передачі нерухомого майна , технічним паспортом на виробничий будинок Механіко - монтажний цех АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 з метою заволодіння коштами ОСОБА_1, будучи посадовою особою - директором ТОВ «Торговий дім «Вінницький підшипник» уклала попередній договір про наміри продати нерухоме майно, яке вже продано та не належить зазначеній компанії, обманним шляхом заволоділа грошовими коштами в сумі 60000 (шістдесят тисяч) дол..США, які належать ОСОБА_1

Разом з тим договір купівлі-продажу об'єкту нерухомого майна до теперішнього часу не уклала, грошові кошти не повернула

Верховний Суд України в Постанові від 2 липня 2014 року у справі №6-79цс14 виклав правову позицію по тотожних правових відносинах (а.с.153-162).

Згідно ч.1 ст. 360-7 ЦПК України висновки Верховного Суду України, щодо застосування норми права, викладеній у тотожній постанові, прийнятій за результатами розгляду справи, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.. 61 ЦПК України відповідно до ст.. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осі, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст.. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч.2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару порядок його оплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Умовами угоди про надання правової допомоги адвокатом ОСОБА_6 ОСОБА_1 встановлений фіксований розмір оплати гонорару (а.с. 45-47). На підтвердження внесення грошових коштів ОСОБА_1 за надання правової допомоги надана квитанція до прибуткового касового ордеру №2 від 01.03.2016 року ( а.с. 55) наказ №1 від 04 січня 2016 року (а.с.50) із додатком до наказу (а.с. 51-54) . Про сплату судового збору суду надана квитанція (а.с. 1)

Враховуючи обставини справи та прийняте рішення суд приходить до висновку, що судові витрати слід стягнути з відповідача.

Викладені обставини у справі, а також ст. 55 Конституції України, ст. 16 ЦК України, згідно з якими суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що в цій справі існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 16, 230,625, 656,658, 1047, 1048 ЦК України, ст.ст. 57, 60, 79, 84, 88, 208, 209, 212 -215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, проживаючої АДРЕСА_2 персональний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1:

-1 489 390,56 (один мільйон чотириста вісімдесят дев'ять тисяч триста дев'яносто) грн., що еквівалентно 60 000 (шістдесяти тисячам) доларів США;

-10 відсотків щомісячних, починаючи з 01.06.2015 року на час подачі позовної заяви, від загальної суми боргу 1 489 200 (один мільйон чотириста вісімдесят дев'ять тисяч двісті) гривень, які еквівалентні 49 300 (сорок дев'ять тисяч триста) доларів США, що еквівалентно 1 223 782, 54 гривень.

-25 000(двадцять п'ять тисяч) грн. на правову допомогу;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 удовий збір розмірі 6 890 гривень.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом 10 днів з дня його проголошення не була подана апеляційна скарга.

Суддя: