Провадження № 22-ц/779/1836/2016
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Максюти І.О.

секретаря Капущак С.В.

за участю: представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, - за апеляційною скаргою ТОВ «Кей-Колект» на рішення Івано-Франківського міського суду від 21 червня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2014 року представник ТОВ «Кей-Колект» звернувся в суд з даним позовом, зазначивши, що 14.02.2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0, згідно умов якого йому надано кредит в сумі 50000 швейцарських франків на умовах та на строк визначених умовами. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 14.02.2007р. між банком було укладено договори поруки № 2/0-П з ОСОБА_4, та № 1/0-П з ОСОБА_5, відповідно до умов яких поручителі несуть солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання умов основного зобов'язання всім належним їм майном та грошовими коштами. 12.12.2011р. ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТзОВ «Кей-Колект» свої права вимоги за зобов'язаннями відповідача по кредитному договору згідно договору факторингу № 1. Внаслідок неналежного виконання умов договору, ОСОБА_2 станом на 01.12.2013р. утворилась заборгованість, яка складає 21453,45 швейцарських франків, яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 21.06.2016 року в задоволенні позову відмовлено. Вважаючи рішення суду незаконним, таким, що ухвалене без повного з'ясування обставин справи, з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, представник ТОВ «Кей-Колект» подав апеляційну скаргу. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що вимоги направлені банком до позичальника про часткову сплату кредиту та процентів суд хибно вважав односторонньою зміною строку дії кредитного договору та виконання грошового зобов'язання за ним. Виходячи зі змісту вимог від 08.10.2008 року та від 08.12.2008 року та до поручителів 09.01.2009 року, банк вимагав протягом 31 календарного дня з моменту отримання повідомлення сплатити не всю суму кредиту, а лише прострочену заборгованість. Такого роду листи могли направлятись банком лише з метою спонукання виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору та погашення лише простроченої заборгованості, яка утворилась у зв'язку з недобросовісністю контрагента. Відповідно до умов кредитного договору строк його дії встановлюється з дня укладення цього договору і до повного погашення суми кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій та/або пені у разі її нарахування. Направлення вимоги у вказаній формі, яка підписана в односторонньому порядку Банком, а також настання дійсних правових наслідків можуть мати місце лише в односторонніх договорах, яким вказаний кредитний договір не є. Таким чином, встановлений договором термін повернення кредиту - не пізніше 13.02.2017 року є чинним та незмінним для сторін. Початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку погашення, а не з моменту направлення позичальнику повідомлення - вимоги. Представник апелянта вважає, що з позовною заявою звернувся до суду в межах строків позовної давності, а суд необґрунтовано відмовив в задоволенні позову. За таких обставин просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Представник апелянта подав суду заяву про розгляд справи без їхньої участі.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором, банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України і пункту 5.5 кредитного договору використав право дострокового стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому повинен був пред'явити позов до відповідачів протягом трьох років, починаючи від цієї дати. З даним позовом банк звернувся поза межами трирічного строку позовної давності, що відповідно до статті 267 ЦК України є підставою для відмови в позові.

Судом встановлено, що 14.02.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_2 укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно умов якого йому надано кредит в сумі 50000 швейцарських франків на строк до 13.02.2017 року зі сплатою процентів та комісії, визначених умовами.

В забезпечення виконання позичальником зобов'язань 14.02.2007р. між АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір поруки № 2/0-П з ОСОБА_4 та № 1/0-П з ОСОБА_5, відповідно до умов яких поручителі несуть солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання умов основного зобов'язання всім належним їм майном та грошовими коштами.

12.12.2011року ПАТ «Укрсиббанк» уклало з позивачем договір факторингу № 1, за яким передав ТзОВ «Кей-Колект» право вимоги за кредитним договором № 0 від 14.02.2007р.

ОСОБА_2 кредит вчасно не сплачував, у зв'язку з чим станом на 01.12.2013р. його заборгованість, згідно довідки-розрахунку, наданої позивачем, становить 21453,45 швейцарських франків (за офіційним курсом НБУ станом на 14.10.2014р. складає 291702,56 грн.), з яких: 15027,18 CHF (за офіційним курсом НБУ станом на 14.10.2014р. складає 204324,57грн.), - заборгованість по основній сумі кредиту; 6426,27 CHF (за офіційним курсом НБУ станом на 14.10.2014р. складає 87377,99грн.) - заборгованість за процентами.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

За висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах № 6-190цс14 від 21 січня 2015 року, № 6-32цс14 від 10 вересня 2014 року, № 6-125цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-53цс14 від 17 вересня 2014 року, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, яким є строк виконання зобов'язання у повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах № 6-53цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-125цс14 від 17 вересня 2014 року).

Таким чином, пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. (постанова Верховного суду України від 02.12.2016 року у справі 6-1707цс15 )

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором ПАТ «УкрСиббанк» відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України використав право достроково стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором, надіславши вимогу до позичальника від 08.10.2008 року та 08.12.2008 року та до поручителів від 09.01.2009 року про дострокове повернення кредиту та процентів .

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з 10.11.2008 року, а з указаним позовом ТОВ «Кей-Колект» звернувся до суду в листопаді 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

З огляду на наведені обставини та норми закону висновки суду про звернення банку із вимогами до боржника та поручителів із пропуском строків позовної давності є обґрунтованим.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обставини справи з'ясовано всесторонньо і повно та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, обґрунтованості якого доводи апеляційної скарги не спростовують.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ТОВ «Кей-Колект» - відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

І.О. Максюта

В. Д Фединяк