АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3343/16 Головуючий 1 інст. Болибок Є.А.
Справа № 619/3368/15-ц Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 серпня 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Зазулинської Т.П.,

ОСОБА_1

секретарів Прологаєвої А.Д., Шпарага О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року позивач звернувся з позовом в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором № СL 82935 від 02.09.2008 року в сумі 38853,35 грн.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 10 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

На зазначене судове рішення ПАТ «Універсал Банк»звернулося з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь банку заборгованість у розмірі 38853,35 грн. та понесені судові витрати.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення суду незаконне, необґрунтоване ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неправильно встановлено обставини які мають значення для справи.

Висновок суду першої інстанції щодо сплину строку позовної давності є хибним та суперечить нормам чинного законодавства.

Зазначає, що твердження у рішенні суду щодо заяви про розгляд справи за відсутності позивача не відповідає дійсності, оскільки на електронну адресу суду та поштою 9 березня 2016 року було направлено сканкопію заяви про відкладення розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову у звязку зі спливом позовної давності на підставі ч.4 ст.267 ЦК України, суд першої інстанції виходив з того, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідачем здійснювалося погашення чергових платежів по кредиту в трирічний період до дня звернення до суду, тобто до 12 серпня 2015 року, та не надано даних про поважність причин пропуску позовної давності.

З таким висновком суду, судова колегія погоджується, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ВАТ «Універсал Банк» за договором №С L82935 від 02.09.2008 року надав ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 7500,00 грн.

Станом на 22 травня 2015 року відповідно розрахунку за кредитним договором №СL82935 від 02.09.2008 року заборгованість становить в сумі 38853,35 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту у сумі 6682,73 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 8635,58 грн., підвищенні відсотки у сумі 23535,04 грн.

Шлюб між чоловіком ОСОБА_4 і дружиною ОСОБА_3 згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ВЛ №166247 розірвано 08 грудня 2015 року Після державної реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_3 присвоєно прізвище ОСОБА_2.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з кредитного договору №СL82935від 02.09.2008 року ВАТ «Універсал Банк» надав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 7500 гривень строком до 15.08.2012 року зі сплатою 38,6% річних за користування кредитом.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За весь час користування кредитом ОСОБА_2 свої зобовязання не виконувала та не сплатила суму заборгованості по кредиту та відсотках.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Суд першої інстанції вважав правильним, що встановлено наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги про стягнення боргу за договором, оскільки ОСОБА_2 не виконала умови договору та не повернула запозичені нею кошти.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.3607 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до правової позиції, яка наведена Верховним Судом України у постанові №6-133цс14 від 01 жовтня 2014 року, за договором про комплексне банківське обслуговування, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Відповідачем в суді першої інстанції було заявлено клопотання щодо застосування строку позовної давності.

З позовом до суду банк звернувся 12 серпня 2015 року. В межах строку позовної давності є період з 12 серпня 2012 по 12 серпня 2015 року . Відповідач згідно Графіку повинна була здійснювати щомісячні платежі (а.с.6).

Як вбачається з розрахунку (а.с.7-8) останній щомісячний платіж по тілу кредита і процентах відповідач повинна була сплатити 15 липня 2012 року, тобто поза межами строку позовної давності. Фактично відповідачем було сплачено станній раз щомісячний платіж по строку 14 січня 2011 року.

Отже, суд дійшов правильного висновку , що строк позовної давності, в межах якого, відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позивач мав право звернутися до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором №СL82935 від 02.09.2008 року, сплинув.

Будь яких доказів, які б спростовували висновки суду - позивач не надав.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що він звертався до суду з позовом до відповідача в жовтні 2014 року (а.с.138) і у зв»язку з цим строк позовної давності прервався, спростовуються матеріалами справи з яких вбачається, що ухвалою Дзержинського райсуду м.Харкова від 30 січня 2015 року позовну заяву було повернуто позивачу. Отже з врахуванням вимог ч.2 ст.265 ЦК України не можна вважати строк таким що прервався.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи оскільки не стосуються підстав з яких виходив суд ухвалюючи рішення.

Відповідно до ст.ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк»-відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 березня 2016 року-залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Т.П. Зазулинська

ОСОБА_1