АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1839/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 Клочко О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівКорнієнко Н. В., Ювшина В. І.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Правова допомога», товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібна нива» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 10 квітня 2013 року, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2015 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Правова допомога», ТОВ «Хлібна нива» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20 квітня 2012 року у справі № 2320/606/12 з нього на користь ТОВ «Хлібна нива» стягнуто борг в сумі 832 519,26 гривень.

З метою виконання рішення суду 13 серпня 2013 року видано виконавчий лист на підставі якого відділом державної виконавчої служби Черкаського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 41153061.

19 лютого 2016 року позивач отримав повістку про виклик до суду у справі № 707/247/16-ц за заявою ТОВ «Правова допомога» про заміну кредитора зі змісту якої дізнався, що 10 квітня 2013 року між ТОВ «Хлібна нива» та ТОВ «Правова допомога» укладено договір відступлення права вимоги.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 10 квітня 2013 року до ТОВ «Правова допомога» перейшло право вимоги від боржника ОСОБА_6 виконання зобов'язання щодо повернення позики у розмірі 832 519,26 грн., трьох процентів річних та процентів за користування позикою.

Про укладення договору про відступлення права вимоги від 10 квітня 2013 року його ні ТОВ «Правова допомога», ні ТОВ «Хлібна нива» не повідомляли, хоча даний договір впливає на його права та обов'язки.

Договір про відступлення права вимоги від 10.04.2013 року від імені ТОВ «Хлібна нива» підписав директор ОСОБА_7, що діяв на підставі Статуту.

Вважає, що згідно положень Статуту товариства директор ТОВ «Хлібна нива» не мав права на укладення договору про відступлення права вимоги від 10 квітня 2013 року без погодження учасників товариства.

З моменту укладення договору відступлення права вимоги, ТОВ «Правова допомога» на його виконання не вчинила жодної дії, в тому числі не повідомила боржника про зміну кредитора.

Постановою господарського суду Черкаської області від 29 квітня 2015 року по справі № 925/2151/14 ТОВ «Хлібна нива» визнано банкрутом, ліквідатором товариства призначено ОСОБА_8

Згідно інформації наданої ліквідатором ТОВ «Хлібна нива» документи, які б свідчили, що директор ОСОБА_7 отримував погодження на укладення спірного договору про відступлення права вимоги на підприємстві відсутні.

Вважає, що договір про відступлення права вимоги від 10.04.2013 року від ТОВ «Хлібна нива» був підписаний не уповноваженою на це особою, без погодження учасників товариства та після звільнення ОСОБА_7 з посади керівника отже, правочин вчинений з порушенням вимог ст.ст. 203 та ч.2 ст.207 ЦК України.

Просив суд визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 10 квітня 2013 року, укладений між ТОВ «Хлібна нива» та ТОВ «Правова допомога».

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20 квітня 2012 року у справі № 2320/606/12 з ОСОБА_9 на користь ТОВ «Хлібна нива» стягнуто борг в сумі 832 519,26 гривень.

На підставі виконавчого листа, відділом державної виконавчої служби Черкаського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 41153061.

10 квітня 2013 року між ТОВ «Хлібна нива» в особі генерального директора ОСОБА_7, що діє на підставі статуту та ТОВ «Правова допомога» укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого до ТОВ «Правова допомога» перейшло право вимоги від боржника ОСОБА_6 виконання зобов'язання щодо повернення грошових коштів у сумі 948 475,31 грн. (а.с.4-5).

Відповідно до пункту 9.7 Статуту ТОВ «Хлібна нива», затвердженого Загальними зборами учасників даного товариства 23.12.2009 року, протокол №10 визначено повноваження Генерального директора: виконує керівництво роботою апарату управління; організовує виконання рішень Загальних зборів учасників товариства; розпоряджається майном та грошовими ресурсами товариства за погодженням з учасниками товариства та органом, що здійснює постійний контроль за фінансово господарською діяльністю товариства; здійснює прийом на роботу на контрактних або інших засадах /в разі необхідності за конкурсом/ та звільнення працівників товариства, встановлює розподіл обов'язків за погодженням з органом, що здійснює постійний контроль за фінансово господарською діяльністю товариства; укладає від імені товариства договори /право чини/ , в тому числі і трудові /за рішенням Загальних зборів та за погодженням з органом, що здійснює постійний контроль за фінансово гоcподарською діяльністю товариства/; відкриває рахунки в банках; заохочує працівників, накладає стягнення; подає на затвердження Загальних зборів учасників виробничу структуру, штатний розклад, кошториси витрат, тощо (а.с. 6-15).

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» порушення вимог закону щодо укладення правочину в письмовій формі є підставою для визнання його недійсним лише в разі, коли це прямо передбачено законом, зокрема статтями 547, 719,981,1055,1059,1107,1118 ЦК, тощо.

Відповідно до ч. 3 ст.92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Разом з тим розділ І книги п'ятої ЦК України регулює загальні положення про зобов'язання, зокрема положення щодо сторін у зобов'язанні.

Так, відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України ).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов'язанні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

При укладенні договору про відступлення права вимоги сторони керувалися положеннями статей 512 - 519 ЦК України

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов'язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Колегія суддів критично оцінює посилання апелянта стосовно того, що положеннями статуту ТОВ «Хлібна нива» ОСОБА_7, як директор не мав права на укладення оскаржуваного договору про відступлення права вимоги без погодження учасників даного товариства оскільки, як вбачається зі змісту статуту ТОВ «Хлібна нива» процедура отримання такої згоди не регламентована, зокрема у статуті відсутні вимоги щодо обов'язковості письмової форми такого погодження.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції стосовно того, що договір про відступлення права вимоги по виконанню зобов'язання від 10.04.2013 року ніяким чином не впливає на права та обов'язки ОСОБА_6, як боржника у зобов'язанні, оскільки обсяг цих прав та обов'язків жодним чином не змінився.

З урахуванням зазначених норм права та встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_9, що зумовлює відсутність передбачених статтями 203, 215 ЦК України підстав для визнання договору недійсним.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки в ході розгляду апеляційної скарги не були встановлені порушення або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного і обґрунтованого рішення суду, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Правова допомога», товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібна нива» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 10 квітня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності одразу після проголошення але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :