1Справа № 335/1620/16-ц 2/335/804/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

12.02.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»№ 2 від 12.06.2009 р. позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК.

Розглянувши позовну заяву вважаю, що вона не відповідає вимогам ст..119 ЦПК України.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі: зміст позовних вимог; чіткий виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням фактів та посиланням на докази, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

Позивачем не зазначено посилань на докази, які б підтверджували наявність у сторін вказаного майна, його дійсної вартості спірного майна, та доказів які б підтверджували факт його набуття саме за період перебування у шлюбі з відповідачем.

Ціна позову визначена позивачем у розмірі 400000 грн. є незрозумілою, оскільки на зазначена вартість складових частин усього майна, відтак позовні вимоги (50% вартості від речі) є неконкретними і не визначеними. Крім того, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4134 грн. без наведення будь-яких розрахунків. Вказана сума не є 1% від ціни позову, яка зазначена у позовній заяві.

Також не зазначено вартості майна, яке підлягає виділу подружжю, тобто не вбачається, що частки сторін є рівними. При умові того, що частки сторін не є рівними, позивач має визначитися зі змістом заявлених вимог та зазначити, яка саме компенсація має бути стягнута на користь одного із подружжя.

Звертаю увагу позивача, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 2 ст. 71 СК України).

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно роз'яснень п.п.22,23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

У позові не зазначено чи вартість майна, що підлягає поділу, визначена за погодженням з відповідачем, або з цього приводу недосягнута згода, як і не зрозумілі підстави визначення ціни позову 400000 грн. з урахуванням положень ст. 80 ЦПК України .

До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

При цьому у позовній заяві не зазначено чи наявне майно на час розгляду справи, яке на думку позивача входить до складу майна, чи знаходиться у третіх осіб.

За змістом позову позивач зазначає, що майно чоловіка, зокрема квартира, істотно збільшилася у своїй вартості і просить виділити у власність її ? частину.

Варто звернути увагу позивача, що згідно до ст. 65 СК якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Окрім того, прохальна частина позовної заяви не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки в переліку позовних вимог позивач просить забезпечити докази шляхом витребування у відповідача та у інших установ певні документи.

Фактично за своїм правовим змістом зазначені вимоги є способом забезпечення доказів, які розглядаються судом за наявності обґрунтованої окремої письмової заяви сторони, яка відповідає вимогам ст.ст. 134, 136, 137 ЦПК України та викладається окремим документом та порядок вирішення якої встановлений ст. 135,136 ЦПК України.

А тому позивачу пропонується уточнити свої вимоги, викласти позовну заяву у новій редакції та надати її копії та копії додатків у кількості примірників відповідно до числа осіб.

За таких обставин, в силу ч.1 ст. 121 ЦПК України вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних вище недоліків, шляхом надання до суду нової редакції позовної заяви з урахуванням вимог викладених в ухвалі та надати її копії відповідно до кількості осіб які залучені до участі у справі..

На підставі викладеного та керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк пять днів з моменту отримання копії ухвали суду для надання суду позовної заяви у редакції, яка відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України та її копії та копії доданих матеріалів у відповідності до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Розяснити ОСОБА_1 що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк заява буде визнана неподаною та повернута відповідно до вимог ч. 2 ст. 121 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.В. Апаллонова