Номер провадження: 22-ц/785/6078/16
Головуючий у першій інстанції Баннікова Н. В.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Гончаренко В.М.,Заїкіна А.П..

з участю секретаря - Лопотана В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 травня 2016 року, -

встановила:

У травні 2016 року позвач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості за договорами позики та з заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 травня 2016 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на 13/80 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що належать на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу про забезпечення позову.

Колегія суддів , заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, заперечень на них, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції, виходив з обгрунтованості заяви .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Згідно положень ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Згідно ч.1, 6 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову ,суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З виділених матеріалів справи вбачається , що у травні 2016 року позвач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості за договорами позики від 01.12.2013 року , 10.11.2013 року , 16.03.2014 року , 10.04.2016 року.

Таким чином між сторонами виник спір майнового характеру.

Відповідно до витягу державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 на праві приватної власності належить 13/80 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції ,з врахуванням позовних вимог позивача ОСОБА_2, належності відповідачу нерухомого майна ,вірно застосував заходи забезпечення позову наклавши арешт на 13/80 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті .

Доводи апеляційної скарги про те,що суд першої інстанції не мав права самостійно вирішувати замість заявника предмет майна , яке підлягає арешту не заслуговують на увагу ,оскільки відповідно до ч.1, ч.6 ст.153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом першої інстанції того,що відповідачем за договорами позики кошти були отримані з метою приватизації приміщення по АДРЕСА_2, оскільки мета отримання коштів за договорами позики не впливає на вид забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідач ОСОБА_3 є власником 13/80 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1,а тому суд першої інстанції вірно та обгрунтовано наклав арешт на нерухоме майно,яке належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_3 .

За таких підстав, відповідно до п.1 ч.2 ст. 307 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. 218, п.1 ч.2 ст.307, п.4 ч.1 ст. 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

В.М.Гончаренко

А.П.Заїкін