Справа № 681/459/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Горщар А.Г.

при секретарі Калінка А.А.

з участю сторін, представника позивача ОСОБА_1, представника відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в м. Полонне

цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання частини приміщення жилим, усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому з урахуванням уточнень просив: визнати частину приміщення першого поверху площею 204 кв. м, що розташована в АДРЕСА_1 жилим; зобов'язати відповідачку не чинити для нього перешкод в користуванні вказаним приміщенням, де він проживає, зокрема зобов'язати ОСОБА_4 відновити в цьому помешканні електропостачання, систему опалення, водопостачання, зняти решітку із вхідних дверей, поставити троє міжкімнатних дверей.

В обґрунтування позову зазначав, що 5 травня 2001 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Однак ще в 1999 році під час їхнього перебування у фактичних шлюбних відносинах було придбано зазначене приміщення, власність на яке оформили на ОСОБА_4 Після цього спільними зусиллями, переобладнали частину приміщення, перший поверх, площею 204 кв. м, пристосувавши його для проживання. В послідуючому документально оформивши приміщення як жиле, чим займалась відповідачка, вони разом із дітьми перейшли туди проживати, де зареєстрували своє місце проживання. В 2010 році шлюб було розірвано, та після цього він залишився проживати у згаданому жилому приміщенні. Однак ОСОБА_4 чинить для нього перешкоди у користуванні житлом, зокрема припинила водопостачання, електропостачання, відключила опалення, демонтувала міжкімнатні двері, встановила на вхідних дверях решітку, мотивуючи свої дії тим, що саме вона є одноосібним власником цього приміщення, що спонукало його за вирішенням спору звернутись до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_3 заявлені ним вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Відповідачка позов не визнала, пояснила, що жиле приміщення у якому в даний час проживає позивач є її особистою власністю. Однак, після розірвання шлюбу вона в грудні 2010 року перестала проживати у згаданій квартирі, перейшовши жити з дітьми в інше придбане нею житло. Зазначила, що відключення електроенергії, газопостачання (опалення), водопостачання було здійснено організаціями які надають такі послуги, через виникнення заборгованості по сплаті ОСОБА_3 комунальних платежів, які він зобов'язаний був сплачувати. Відновлювати ці комунальні послуги вона як власник не вважає за потрібне, більше того в даний час зазначене приміщення стало нежитловим. Також зазначала, що решітку на вхідних дверях нею дійсно було встановлено, однак вона ніяким чином не перешкоджає позивачу заходити до приміщення. Щодо факту зняття трьох міжкімнатних дверей - заперечила.

Заслухавши учасників судового розгляду, свідка, дослідивши письмові докази суд вважає позов задоволенню не підлягає.

Встановлено, що позивач та відповідачка 05.05.2001 року вступили в шлюб, до реєстрації якого ОСОБА_4 придбала у особисту приватну власність нежиле приміщення, що розташоване в АДРЕСА_1

Частину вказаного об'єкту сторони після укладення шлюбу переобладнали у жиле приміщення, після чого їх сім`я стала у ньому проживати.

В 2010 році ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвали шлюб, після чого відповідачка перейшла проживати в інше придбане нею житло, а позивач залишився проживати у згаданій квартирі, яка є особистою приватною власністю ОСОБА_4, про що свідчать дані рішення Полонського районного суду від 11.01.2013 року у цивільній справі № 2-12/11, та рішення апеляційного суду Хмельницької області у цивільній справі № 2/681/9/2013, а також дані інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.05.2016 року № 58785781.

Відповідно до повідомлень Полонського підприємства водопровідно-каналізіційного господарства № 36 від 16.02.2016 року, та № 110 від 25.05.2016 року остання плата за послуги з водопостачання та водовідведення абонентом ОСОБА_4 на житлове приміщення за адресою АДРЕСА_1, здійсненна 01.10.2011 року. Послуги припинені з березня 2016 року за заявою споживача.

Згідно до повідомлень Полонського РЕМ ПАТ «Хмельницькобленерго» від 17.02.2016 року № 72, та від 18.05.2016 року № 198 постачання електроенергії до вказаного житла було припинено 12.07.2011 року у зв'язку з заборгованістю, яка була погашена в серпні 2013 року, після чого звернення від споживача, яким рахується ОСОБА_4 про відновлення електропостачання не надходило, а 29.01.2016 року постачання електроенергії до жилого приміщення за заявою ОСОБА_4 повністю припинено.

За даними повідомлення Полонської дільниці ПАТ «Хмельницькгаз» № 245 від 23.05.2016 року газопостачання до згаданого житла, споживачем якого являлась ОСОБА_4 за її заявою 27.12.2010 року припинено. Станом на 01.04.2016 року особовий рахунок ОСОБА_4 по вказаному об'єкту закритий, газопостачання припинено, газові прилади і лічильник демонтовані згідно заяви абонента.

Вирішуючи питання законності позовних вимог суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном(ч.1 ст. 317 ЦК)

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.1,2 ст. 319 ЦК).

Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.7 ст. 317 ЦК).

Згідно до ч.1 ст. 405 ЦК, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

За положеннями ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу, відповідно до якої плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Як вбачається із матеріалів справи після припинення сімейних відносин між позивачем та відповідачкою, що мало місце в 2010 році, ОСОБА_3 як колишній член сім`ї власника зазначеної квартири та ОСОБА_4 не уклали між собою відповідну угоду з приводу особливостей користування позивачем житлом.

Суд зазначає, що положення наведених норм цивільного та житлового законодавства не надають право бувшому члену сім`ї власника квартири, без наявності договору, вимагати від власника житла усувати перешкоди в користуванні жилим приміщенням, зокрема покладання обов'язків забезпечувати його комунальними послугами, тощо, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 щодо зобов'язання ОСОБА_4 відновити до квартири електро-водо-тепло постачання є необґрунтованими.

Також, не можуть бути задоволені вимоги позивача про покладення обов'язку на ОСОБА_4 зняти решітку із вхідних дверей, та встановити міжкімнатні двері, оскільки відповідачка як власник житла має право вчиняти щодо нього будь-які дії, які не суперечать закону.

Крім цього, ОСОБА_3 заявлену вимогу про визнання частини приміщення, яке розташоване за вказаною вище адресою та належить для ОСОБА_4, жилим.

Відповідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

При цьому способи захисту цивільного права та інтересів, зазначені в ст. 16 ЦК України .

Вказана норма не передбачає способу захисту цивільного права та інтересу шляхом визнання приміщення жилим, та вирішення такого питання згідно норм житлового законодавства не належить до компетенції суду.

Керуючись наведеним, ст.ст. 10, 60, ч. 3 ст. 209, ст.ст.212 - 215 ЦПК України суд, -

вирішив:

В позові ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подачі до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: