Справа № 291/761/16-ц
Ружинський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26 серпня 2016 року

Ружинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Руденко З.Б.

за участю секретаря - Гладишко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ружині Житомирської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до Карабчиївської сільської ради Ружинського району Житомирської області

про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, мав у власності житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1, та земельну ділянку розташовану там же, які заповів їй.

На даний час позивачка бажає отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане спадкове майно, однак зробити цього не може із-за відсутності правовстановлюючого документа на житловий будинок.. Тому просить суд визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.

Позивачка в своїй позовній заяві зазначила, що на даний час має намір також отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, належну спадкодавцю ОСОБА_2, однак зробити цього не може, оскільки в правовстановлюючому документі, який посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку, невірно вказано його прізвище: "ОСОБА_2" замість "ОСОБА_2". Внести виправлення у вказаний документ на даний час неможливо, оскільки особа, якій він був виданий, тобто ОСОБА_2 помер. На цій підставі ОСОБА_1 також просить суд встановити, що вищевказаний правовстановлючий документ, а саме: Державний акт на право приватної власності на землю, виданий на ім'я "ОСОБА_2" в дійсності належить ОСОБА_2, а на даний час - їй як спадкоємниці останнього.

В суд сторони не з'явились, подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, представник позивачки позовні вимоги підтримує, судові витрати просить покласти на позивачку, а відповідач позовні вимоги визнає повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

2

З довідки Карабчиївської сільської ради Ружинського району від 23.07.2016р. № 276 вбачається, що відповідно до записів погосподарської книги по с.Карабчиїв Ружинського району Житомирської області за ОСОБА_2 рахується на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка площею 0.25 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).

З технічного паспорта на вказаний житловий будинок, який виготовлений КП "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" 08.05.2016р. та довідки вказаного МБТІ від 07.07.2016р. №766, вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 побудований в 1970 році, господарські споруди побудовані в 1970-1972рр., правовстановлюючі документи на вказаний будинок в БТІ не зареєстровано (а.с.9-12, 13).

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна, отриманої Ружинським районним судом Житомирської області 15.08.2016р., відомості про об'єкт нерухомого майна( житловий будинок та земельну ділянку), розташований за адресою:АДРЕСА_1 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні (а.с.50, 51).

Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР , яка діяла на час виникнення правовідносин, право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок був збудований у 1960 році.

Положення діючого на той час законодавства, а саме: Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних жилих будівель" від 26.08.1948р., прийнятою на виконання вказаного Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", Закону УРСР "Про сільську Раду депутатів трудящих" від 02.07.1968р. , визначали, зокрема, що підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію та не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Статті 120-127 ЦК УРСР(1963 р.) регулювали право власності колгоспного двору та реєстрацію вказаного права за членами двору в погосподарських книгах сільських рад.

На підставі вказаного, суд приходить до впевненості, що ОСОБА_2 був власником житлового будинку та господарських будівель, розташованих по АДРЕСА_1. оскільки це право за ним посвідчено записами в погосподарській книзі.

Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України у справі № 6-137цс13 від 18.12.2013р.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Києві, що вбачається з свідоцтва про смерть (а.с.7).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Як вбачається із спадкової справи №57/2016р., заведеної 22.01.2016р. Шістнадцятою Київською державною нотаріальною конторою відносно майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3

3

ОСОБА_2, останній 04.07.2014р. залишив заповіт, яким житловий будинок з господарськими будівлями та приватизовану земельну ділянку, які знаходяться в АДРЕСА_1, заповів ОСОБА_1 - позивачці по справі, і остання вказану спадщину прийняла.

Таким чином, судом встановлено, що до позивачки перейшло в порядку спадкування за заповітом право власності спадкодавця ОСОБА_2 на вказане спадкове майно - житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за вищевказаною адресою.

Однак, як вбачається з повідомлення Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори від 08.06.2016р., позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом на спадщину ОСОБА_2, яка складається з житлового будинку по АДРЕСА_1, з підстав відсутності правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок (а.с.46).

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що право позивачки на прийняття спадщини реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з її вини, оскільки вона не може оформити належне їй право власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом відповідно до вимог закону з тих підстав, що реєстрація права власності на будинок відсутня.

Оскільки право власності ОСОБА_2 на вказане майно ніким не оспорюється, тому зазначене не може бути підставою для позбавлення спадкоємців права власності на таке майно.

З вищевикладених підстав, а також, враховуючи положення ст.174 ЦПК України, в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Одночасно суд вважає за необхідне роз'яснити позивачці її обов'язок відповідно до вимог Податкового кодексу України провести декларування отриманої спадщини.

Вирішуючи позовну вимогу щодо встановлення факту належності правовстановлюючого документа, суд встановив наступне.

Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданий 20.01.1999р. на підставі рішення Карабчиївської сільської ради Ружинського району Житомирської області від 20.04.1994р. на ім'я ОСОБА_2, який проживає в АДРЕСА_2, посвідчує право останнього на земельну ділянку площею 0.25 га, яка розташована в с.Карабчиїв Ружинського району Житомирської області, та призначена для обслуговування житлового будинку(а.с.8).

Як зазначалось вище, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 і з матеріалів спадкової справи, заведеної відносно його майна, вбачається, що відповідно до паспорта НОМЕР_3, виданого 05.03.1996р. Ватутінським РУ ГУ МВС України в м.Києві, його дійсне прізвище, ім'я та по батькові - "ОСОБА_2", та народився він ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Карабчиїв Ружинського району Житомирської області.

Те, що вказаній особі належить вищезазначений Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданий 20.01.1999р. на підставі рішення Карабчиївської сільської ради Ружинського району Житомирської області від 20.04.1994р. на ім'я ОСОБА_2, стверджується вищевказаною довідкою Карабчиївської сільської ради Ружинського району Житомирської області від 23.07.2016р. № 276.

Вбачається вказане і з технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж, зазначеної у цьому Декоржавному акті, земельної ділянки в натурі(на місцевості), з якої видно, що вказана в Державному акті земельна ділянка розташована по АДРЕСА_1 і на ній розташований житловий будинок та господарські будівля, право власності на які за ОСОБА_2 встановлено записами в погосподарській книзі.

4

Зазначене також підтверджується співпадінням імені та по батькові особи, вказаної в Державному акті на право приватної власності на землю, та спадкодавця ОСОБА_2; його заповітом, посвідченим секретарем Карабчиївської сіфльської ради Ружинського району 04.07.2014р, яким він заповів позивачці належну йому приватизовану земельну ділянку в с.Карабчиїв Ружинського району та довідкою Карабчиївської сільської ради від 11.08.2016р. № 308 про видачу вищевказаного Державного акту та його реєстрацію в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю.

На підставі викладеного, суд задовольняє позовну вимогу ОСОБА_1 в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документа ОСОБА_2 , враховуючи при цьому, що встановлення даного факту має для неї юридичне значення, так як дозволяє реалізувати своє право на спадщину, а також те, що відповідач - Карабчиївська сільська рада Ружинського району Житомирської області, на території якої розташована зазначена у Державному акті земельна ділянка та яка видала вищевказаний правовстановлюючий документ, позовні вимоги в цій частині визнає.

В той же час, у встановленні юридичного факту відносно того, що зазначений правовстановлюючий документ на даний час належить позивачці, як спадкоємцю ОСОБА_2, суд відмовляє за безпідставністю, оскільки вказана вимога не грунтується на положеннях діючого законодавства. Позивачка має право у встановленому законом порядку оформити своє право на зазначене у цьому правовстановлюючому документі майно, а не право на встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа, виданого на ім'я спадкодавця.

Оскільки вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, заявлена позивачкою по справі в порядку позовного провадження, тому судом встановлено, що нею недоплачено судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп. (551грн. 20коп. -275 грн. 60 коп.). Вказана недоплачена при подачі позову до суду сума судового збору за заявою представника позивачки покладається на позивачку.

Керуючись ст.ст.120-127, 548, 549 ЦК УРСР(1963р.), ст.ст.1216, 1217, 1223 , 1233-1236, 1261, 1268, 1296 ЦК України, Указом Президії Верховної Ради СРСР "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних жилих будівель" від 26.08.1948р., Законом УРСР "Про сільську Раду депутатів трудящих" від 02.07.1968р. ст.ст. 88, 174, 209, 212, 213, 215, 256 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою м.Київ, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 , в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Києві, а саме на:

-житловий будинок, площею 70.5 кв. м, з господарськими будівлями: погріб під частиною господарської будівлі, веранда, веранда, сарай-гараж, літня кухня, сарай, убиральня. ганок, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Встановити юридичний факт, що правовстановлюючий документ: Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданий 020.01.1999р. Карабчиївською сільською радою Ружинського району Житомирської області на ім'я ОСОБА_2, належить ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Києві.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки м.Київ, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп. (Двісті сімдесят п'ять гривень 60 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя З. Б. Руденко.