ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3305/16-ц
Провадження № 2/210/1438/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"16" серпня 2016 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Літвіненко Н.А.

при секретарі Рябченко І.В.

з участю предст. позивача ОСОБА_2

з участю предст. відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_1 Ріг» про відшкодування моральної шкоди, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся з позовом до відповідача ПАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_1 Ріг» про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що о працюючи у відповідача по професії слюсар-ремонтник. 07.04.2008 року виконуючи роботи наряду був збитий тросом, від чого впав із 6 метрової висоти, в результаті чого був травмований. ОСОБА_6 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом та ОСОБА_6 розслідування нещасного випадку вказано в пункті 9 встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій мяких тканин голови.

За висновками МСЕК в 2008році йому первинно було встановлено 50% втрати професійної працездатності - по нещасному випадку та визнано інвалідом 3 групи. При наступних переоглядах також встановлювали 50% втрати працездатності, а 22.06.2016р. було встановлено 40% втрати професійної працездатності, визнано інвалідом 3 групи з наступним переоглядом 10.07.2017р.

Від нещасного випадку та наслідків, викликаних нещасним випадком, він переносить моральні страждання та переживання, а саме : в момент нещасного випадку та після нього він переніс страх, шок, та велику фізичну біль, переживає за своє майбутнє оскільки за висновком лікарів йому протипоказана важка фізична праця на висоті та біля рухомих механізмів, а це свідчить про те, що не зможе працевлаштуватися на роботу, не зможу працювати, забезпечувати матеріально себе та свою сімю, переживає що для підтримання свого здоровя змушений постійно лікуватися оскільки лікарями йому рекомендовано: лікування за місцем проживання, проходити обстеження у невропатолога, режим праці та відпочинку , прийом медикаментів. Окрім моральних страждань та переживань він переносить і фізичні страждання, так його турбує постійна головна біль; головні болі посилюються при зміні погоди, в спеку, при зміні кліматичних умов, важко переносить ночі, не може подовгу заснути, часто прокидається від головного болю, змушений прийняти обезболюючі медикаменти, потім не може подовгу заснути. Від головного болю часто починає нервувати, стає роздратованим, по два - три рази на місяць втрачає свідомість, від нещасного випадку погіршився слух та зір, виникають провали в памяті, інколи не памятає що робив в попередній день, інколи забуває людей яких раніше знав, по декілька разів на місяць звертається за медичною допомогою до лікарів.

В нещасному випадку вважає винним відповідача оскільки роботи виконувалися без драбини для підйому, «спуску», без ременя безпеки, без ремонтної технологічної документації на зміну грейфера та без складання «Плану виконання робіт».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив задовольнити їх судом.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, так як вважає позивача винним в нещасному випадку та просила в задоволенні позову відмовити.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_7 пояснила, що вона є дружиною позивача. Після нещасного випадку ОСОБА_4 був доставлений не до лікарні, а був доставлений на таксі з роботи до місця проживання. У чоловіка дуже боліла голова, він з великими фізичними стражданнями пережив ніч після нещасного випадку. Вже наступного дня він за допомогою свого брата звернувся до лікарні, де йому була надана медична допомога та лікування. З дня нещасного випадку до цього часу чоловік по декілька разів на рік проходить курс лікування для підтримання здоровя. Чоловік став нервовим після травмування, постійно переносить головні болі, часті випадки втрати свідомості, погіршилися слух, зір, періодично втрачає пам'ять, не памятає, що з ним було декілька днів назад.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, на імя ОСОБА_4, вказано, трудову діяльність в період з червня 1996р. за професією слюсар-ремонтник (бригадир) на ПАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_1 Ріг», працює по теперішній час підсобним працівником.

Відповідно до ОСОБА_6 розслідування нещасного випадку від 17 квітня 2008 року та ОСОБА_6 про нещасний випадок № 15, пов'язаний з виробництвом, який стався з ОСОБА_4. 07.04.2008 р. о 13 год.30 хв., комісією у складі представників: начальника шламового цеху, страхового експерта ФСС, голови профспілкового комітету, в пункті 6 ОСОБА_6 вказано обставини, при яких стався нещасний випадок, працюючи в ПАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_1 Ріг» на дільниці по професії підземний слюсар-ремонтник шламового цеху, згідно наказу, виконуючи роботи із відєднанням від грейфера. 07.04.2008 року, виконуючи роботи наряду, відєднавши канат головного підйомного крану ОСОБА_4 спускаючись з борту кузова автомобіля втратив рівновагу і впав на нульову позначку, в результаті чого був травмований. Розслідуванням встановлено, що на виконання даної роботи План виконання робіт не був складений, не була приставлена драбина для підйому (спуску) до кузова автомобіля була відсутня, відсутня ремонтно-технологічна документація на заміну грейфера.

В пункті №9 Акту… встановлено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій мяких тканин голови. В пункті 10 ОСОБА_6 встановлено осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці: ОСОБА_8 порушив вимоги пункту 371,374,375 - посадової інструкції майстра з ремонту обладнання шламового цеху та ОСОБА_4. порушив вимоги п.п.1.7.5,3.1 - інструкції з охорони праці для слюсаря-ремонтника, виконуючи роботи з ремонту кранового обладнання шламового цеху.

По висновку медико соціальної експертної комісії ОСОБА_4 первинно 31.07.2008 року було встановлено 25% втрати професійної працездатності в звязку з трудовим каліцтвом, при наступному огляді згідно довідки від 25.06.2009 року йому зменшено до 30% втрати професійної працездатності, при наступному огляді від 03.06.2010 року йому встановлено також 30% втрати професійної працездатності, . При повторному огляді 23.06.2011 року йому знову було встановлено 50% втрати професійної працездатності. Наступним переоглядом 14.06.2012 року, йому теж було встановлено 50% втрати професійної працездатності та встановлення. 13.06.2013 року йому також встановили 50% втрати професійної працездатності з тою ж групою. При наступному переогляді 14.08.2014 року йому встановили 50% втрати професійної працездатності. При повторному переогляді 22.06.2016 року йому встановили 40% втрати професійної працездатності і продовжено 3 групу. Наступний переогляд йому призначено на 01.08.2017 рік. Потребує медичну та соціальну допомогу медикаментозне лікування, санаторно- курортне лікування.

ОСОБА_6 виписок із історії хвороби доданих до справи в кількості 19 штук встановлено, що позивач на протязі останнього часу, після нещасного випадку постійно звертався за лікарською допомогою та постійно лікувався в лікувальних закладах м. Кривого Рогу від наслідків викликаних нещасним випадком.

Доводи відповідача про те, що травмування позивача відбулося саме внаслідок його дій, а також щодо відсутності правових підстав для відшкодування позивачеві моральної шкоди, безпідставні, оскільки нещасний випадок з позивачем стався під час виконання ним трудових обовязків, а ст.. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобовязаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередньо відповідальність за порушення зазначених вимог.

Як вбачається із трудової книжки позивача та виписки з Протоколу засідання комісії з питань вирішення спорів потерпілих по Фонду соціального страхування, потерпілий є досвідченим працівником, стаж його роботи за професією слюсаря ремонтника становить 12 років. 1 місяць. Судом при розгляді справи не встановлено, а відповідачем не доведено, що ОСОБА_4 раніше допускав порушення інструкції з охорони праці.

Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач ПАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_1 Ріг» - повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Статею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої трудовим каліцтвом, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Враховуючи, що дії, виконання трудових обовязків ОСОБА_4 являються такими, що виконувалися в інтересах відповідача, суд розцінює їх як такі, що виконувалися потерпілим внаслідок сумлінного ставлення до своєї роботи та вчинювалися внаслідок добросовісної помилки, щодо сприймання потерпілим в першу чергу інтересів виробництва та своїх обов'язків, ніж своєї безпеки.

З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати саме відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві, та моральних страждань потерпілого.

За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_1 Ріг» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству.

В судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивачу була заподіяна шкода, він був тяжко травмований, йому було заподіяно чисельні травми внаслідок нещасного випадку, який з ним стався, в результаті втратив працездатність в розмірі 40 відсотків, являється інвалідом 3 групи, Позивачу на час травмування було 44 роки. Щоденно за рекомендаціями лікарів, ОСОБА_4 вимушений лікуватися за місцем проживання, проходити обстеження у невропатолога, приймати медикаменти, що також негативно впливають на стан його здоров'я. Позивач в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить щоденні моральні страждання та переживання.

Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності в звязку з трудовим каліцтвом, істотність вимушених змін в його життєвих стосунках.

Обговорюючи розмір відшкодування позивачу ОСОБА_4 моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди позивачу та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним стягнути на його користь з відповідача 100 000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити.

При визначенні суми компенсації за спричинену моральну шкоду позивачу в звязку із нещасним випадком суд врахував і вину самого позивача в нещасному випадку.

ОСОБА_6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст. 11,15,16,23, 1167 ЦК України, ст..173, 237-1 КЗпП України, ст.. 10, 11, 60, 213 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ПАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_1 Ріг» про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_1 Ріг» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 100 000,00 (сто тисяч) грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обовязкових платежів.

Стягнути з ПАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_1 Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 1000 грн.

В іншій частині позовних вимог позивачу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного

суду Дніпропетровської області через через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Н. А. Літвіненко