пр. № 2/759/4466/16
ун. № 759/9933/16-ц
У Х В А Л А

22 серпня 2016 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Чалої А.П.,

при секретарі - Котляр Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві заяву

представника позивачки ОСОБА_1 -

ОСОБА_2

про забезпечення позову, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ДП МО України «Укрвійськбуд», 3-тя особа: ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та просила визнати недійсною додаткову угоду №1 від 16.12.2011р. до договору №2-116/2006 інвестування будівництва житлового будинку від 11.01.2006р.; визнати недійсним і скасувати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане на ім*я ОСОБА_3; визнати незаконним набуття права власності відповідачки ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1.

Одночасно із позовом представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру АДРЕСА_1, мотивуючи заяву тим, що відповідачка ОСОБА_3 як власник спірного нерухомого майна може здійснити його відчуження, що може ускладнити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Згідно частини 1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до частини 3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказано про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза виконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з*ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є квартира АДРЕСА_1, право власності на яку оспорюється позивачкою.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.07.2016р., право власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_2, виданого 27.05.2015р. Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м.Києві.

Враховуючи такий зміст позовних вимог і ризики не виконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідність і співмірність способу забезпечення позову заявленим позовним вимогам, суд вважає, що відповідно до частини 3 ст.151 ЦПК України існують правові підстави для забезпечення позову спосіб, про який просить представник позивачки.

Керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України, суд, -

У х в а л и в :

Заяву задовольнити.

В порядку забезпечення позову накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка згідно Свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_2, виданого 27.05.2015р. Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м.Києві, належить ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Копію ухвали направити до ВДВС Святошинського РУЮ у м.Києві для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п*яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: