АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4370/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Яценко Н.О.
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Кабанченко О.А.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права, просить рішення суду змінити, а саме - «виключити з мотивувальної частини рішення висновки суду про те, що спадкоємець не отримує свідоцтво про право власності на спадкове майно з метою ухилення повернення коштів отриманих спадкодавцем за нікчемним правочином».

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.

Позивач заперечив проти апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.05.2010 року ОСОБА_3 взяв у нього в борг за договором позики грошові кошти в сумі 3000 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 10.01.2010 року 23850 грн. і зобов'язувався повернути грошові кошти у тримісячний строк, тобто до 01.08.2010 року з продажу квартири АДРЕСА_1, яка належить йому на праві приватної власності.

19.01.2011 року між ним та ОСОБА_4, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 у нього вдома за адресою: АДРЕСА_2 був укладений договір згідно якого ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 грошові кошти у національній валюті, які еквівалентні 50 000 доларів США.

Потім ОСОБА_3 відмовився виконувати свої зобов'язання.

За захистом своїх прав позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору позики від 01.05.2010 року недійсним.

17.05.2011 року Дніпровський районний суд м. Києва відкрив провадження у справі та своїм рішенням стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 24326 грн. 80 коп.

На підставі цього рішення було видано виконавчий лист та 08.12.2011 року ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві було відкрито виконавче провадження.

Також позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна в сумі 400000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

22.06.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва було зупинено провадження у справі до вирішення питання про прийняття спадщини після померлого.

Згідно відповіді на запит суду Двадцять Першої Київської державної нотаріальної контори від 20.02.2013 року заведено спадкову справу щодо майна померлого ОСОБА_3, спадкоємцем за законом є його рідна сестра, ОСОБА_1

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва 12.03.2013 року було відновлено провадження у справі та залучено ОСОБА_1 в якості відповідача. 05.06.2014 року Дніпровський районний суд м. Києва відмовив ОСОБА_2 у задоволенні позовної заяви до ОСОБА_1 мотивуючи це тим, що ОСОБА_1 не отримувала у спадщину будь-якого майна після смерті ОСОБА_3

Позивач вказує, що невиконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань по боргу в сумі 24326 грн. нанесло йому збитки.

На підставі вищевикладеного, позивач, посилаючись на ст.625 ЦПК України, просить суд стягнути з відповідача на його користь за прострочення нею грошового зобов'язання на суму 24326 грн. грошові кошти в сумі 30334 грн. та за прострочення нею грошового зобов'язання на суму 400000 грн. грошові кошти в сумі 549000 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 травня 2011 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто грошові кошти в сумі 24236 грн.

На даний час на виконанні у ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві перебуває виконавчий лист стосовно виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17.05.2011 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, однак, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, боржником є ОСОБА_3

Виконавчою службою не вирішувалося питання про заміну сторони виконавчого провадження на його правонаступника - спадкоємця ОСОБА_1

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 березня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_5 про повернення безпідставно набутого майна залучено ОСОБА_1, як правонаступника ОСОБА_3, яка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

Як встановлено рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 05.06.2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 30 липня 2014 року, ОСОБА_3 отримав кошти від ОСОБА_2 в розмірі 50 000 доларів США, що підтверджується власноручною розпискою ОСОБА_3, і тому зазначені кошти підлягають поверненню як безпідставно набуті, оскільки договір, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є нікчемним, проте в задоволенні позову відмовлено, оскільки спадкоємець ОСОБА_3 фактично спадщину ще не отримала.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК Україниобставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК Україниспадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що в строки, визначені законом, ОСОБА_1 подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, від отримання спадщини не відмовилася.

Спадковим майном після смерті ОСОБА_3 є квартира АДРЕСА_1, однак суд вважає, що спадкоємець не отримує свідоцтво про право власності на спадкове майно з метою ухилення повернення коштів отриманих спадкодавцем за нікчемним правочином.

На час розгляду даної справи в суді першої інстанції, ОСОБА_1 також не отримала свідоцтво про право на спадщину, і, як зазначено в судових рішеннях першої та апеляційної інстанції, відмовляючи в позові, суди виходили з того, що спадкоємець фактично спадщину не отримала, а тому, враховуючи ст.61 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в задоволенні позову належить відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що в мотивувальній частині рішення суд дійшов помилкового висновку, що «спадкоємець не отримує свідоцтво про право власності на спадкове майно з метою ухилення повернення коштів отриманих спадкодавцем за нікчемним правочином», а тому рішення належить змінити та вказаний висновок виключити з мотивувальної частини рішення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказаним висновком жодним чином права відповідача не порушено, а в мотивувальній частині рішення судом зазначено встановлені обставини і визначено відповідно до них правовідносини та мотиви, з яких суд відмовив у задоволенні позову, а тому рішенням суду про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 прав відповідача не порушено, а висновки суду є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для зміни рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 січня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді