Провадження №2/761/1003/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 березня 2016 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Савицького О.А.

при секретарі Личак М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

08.07.2015 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1, згідно якої він просить у якості відшкодування за заподіяну йому моральну шкоду стягнути з ОСОБА_2 на його користь 60 000 грн. 00 коп., а також понесених витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в жовтні 2014 року ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області було задоволено заяву представника ТОВ «Фірма Плесо ЛТД», директором якого є позивач, про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, яка перебувала у власності відповідача.

У зв'язку з зазначеним, 08.04.2015 року відповідач звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом про стягнення з ТОВ «Фірма Плесо ЛТД» збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 163 708 грн. 77 коп. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.06.2015 року в задоволенні вказаного позову відмолено з підстав його необґрунтованості та недоведеності.

Разом з тим, як зазначено в позовній заяві, внаслідок звернення відповідача до суду з вказаним позовом та розглядом даної справи судом, позивач відчуває постійну тривогу та душевні переживання, оскільки на ТОВ «Фірма Плесо ЛТД», директором якого він є багато років, могло би бути необґрунтовано покладено борг, який би фактично призупинив роботу ТОВ «Фірма Плесо ЛТД», відповідальність за діяльність якого несе позивач.

При цьому, після того, як позивачу в кінці квітні 2015 року було вручено вищевказану позовну заяву, останній перебуває у неспокійному психологічному стані, відчуває психологічний дискомфорт та завантаженість, що, в свою чергу, відображається та впливає на сімейні стосунки, побут та трудову діяльність. Окрім того, у позивача на грунті розгляду вищевказаної справи судом значно погіршився стан його здоров'я.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позивач оцінює нанесену йому відповідачем моральну шкоду у сумі 60 000 грн. 00 коп.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, вважає дані вимоги позивача до ОСОБА_2 безпідставними, недоведеними та необґрунтованими.

Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного cуду Київської області від 03.06.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ «Фірма Плесо» ЛТД» про стягнення збитків у формі упущеної вигоди відмовлено.

У позовній заяві, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що внаслідок звернення ОСОБА_2 до суду з вказаним позовом та розглядом даної справи судом, позивач постійно відчуває тривогу та душевні переживання, перебуває у неспокійному психологічному стані, відчуває психологічний дискомфорт та завантаженість, що, в свою чергу відображається та впливає на сімейні стосунки, побут, стан здоров'я та трудову діяльність, у зв'язку з чим відповідач повинен відшкодувати нанесену позивачу моральну шкоду.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно абзацу другого п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Разом з тим, положеннями ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання та оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Таким чином, враховуючи вказані положення ЦК України, звернення до суду з позовом, у задоволенні якого відмовлено, не може вважатися винним протиправним діянням.

Крім того, у відповідності до роз'яснень, які містяться в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди.

Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що регулюються вимогами відповідного процесуального законодавства, якими не передбачено можливості стягнення моральної шкоди з особи, яка звернулась до суду з позовом, у задоволенні якого відмовлено.

При цьому, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову, зокрема щодо протиправності дій відповідача та наявності причинного зв'язку між шкодою заподіяною позивачу і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, на підставі ст.. 129 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 23, 1167 ЦК України та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 79, 88, 169, 208, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: