Провадження № 2/161/3801/16
У Х В А Л А

16 серпня 2016 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Гриня О.М.

при секретарі Пилипюк Л.М.,

вивчивши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики.

Одночасно з позовною заявою позивач подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову (ч. 2 ст. 151 ЦПК України).

Згідно статті 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як розяснив Пленум Верхового суду України в своїй постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», зокрема у пункті № 4, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У поданій до суду заяві заявник не наводить достатнього обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, позивач не вказує дійсну ринкову вартість майна станом на час подачі позову до суду та доказів належності даного майна відповідачу, а тому не можливо зробити висновок про співмірність забезпечення позову з позовними вимогами.

Також як вбачається з копії договору позики грошових коштів від 29 лютого 2016 року посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_3 таку ж саму суму грошових коштів позичальник зобовязується повернути до 29 серпня 2016 року, тобто момент виконання зобовязання на дату звернення з позовом до суду ще не настав.

З врахуванням викладеного, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.