Ухвала

іменем україни

10 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» (далі - ПАТ «Львівобленерго») до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Львівське комунальне підприємство «Центральне» (далі - ЛКП «Центральне»), про відшкодування вартості електричної енергії, за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 серпня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ПАТ «Львівобленерго» звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачі, які проживають за адресою: АДРЕСА_1, є споживачами електричної енергії. 27 квітня 2010 року за зазначеною адресою було зафіксовано порушення Правил користування електричною енергією для населення, про що складено акт № 01140. 19 квітня 2012 року за вказаною адресою було повторно зафіксовано порушення Правил користування електричною енергією для населення, а саме: самовільне підключення електропроводки споживача до електричної мережі з порушенням схеми обліку, зокрема, підключено електропроводку споживача із запобіжних колодок, на лічильник ЛКП «Центральне» не включено, що також підтверджується актом № 03419. Посилаючись на те, що протиправними діями відповідачів підприємству спричинено збитки, позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь вартість необлікованої електричної енергії, внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення у розмірі 6 906 грн 45 коп.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 16 серпня 2013 року, позов ПАТ «Львівобленерго» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Львівобленерго» вартість необлікованої електричної енергії, внаслідок порушення Правил користування електричною енергією для населення у розмірі 6 906 грн 45 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідачі здійснювали оплату за період з 2010 року по 2012 рік за освітлення сходової клітини та місць загального користування, а доказів на підтвердження спожитої електричної енергії за освітлення жилого приміщення користувачами не надано. При цьому, апеляційний суд зазначив, що доказів на підтвердження добросовісного здійснення оплати за житлове приміщення відповідачем не надано.

Проте погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій не можна з наступних підстав.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що відповідачі зареєстровані та проживають у АДРЕСА_1 та є споживачами електричної енергії, яку постачає ПАТ «Львівобленерго», без відкритого особового рахунку.

27 квітня 2010 року за вказаною вище адресою представниками позивача було зафіксовано порушення Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 № 1357 (далі - Правил), що підтверджується актом № 01140 від 27 квітня 2010 року.

19 квітня 2012 року було повторно зафіксовано порушення Правил, а саме: самовільне підключення електропроводки споживача до електричної мережі з порушенням схеми обліку, зокрема, підключено електропроводку споживача із запобіжних колодок, на лічильник ЛКП «Центральне» не включено, що також підтверджується актом № 03419 від 19 квітня 2012 року.

Відповідно до постанов, винесених на підставі зазначених актів встановлено суму збитків у розмірі 6 906 грн 45 коп., завданих позивачу самовільним підключення електропроводки споживача до електричної мережі з порушенням схеми обліку.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (далі - Методика), затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22 листопада 1999 року № 1416.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Пунктом 48 Правил, передбачено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством щодо розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж споживання електричної енергії без приладів обліку.

Порядок складання актів про порушення споживачем правил користування електричною енергієюпередбачений п. 53 Правил, згідно з яким у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. Енергопостачальник повідомляє споживача не пізніше ніж за 20 календарних днів до дня засідання комісії про його час і дату. Акт про порушення цих Правил не розглядається у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживача про час і дату засідання комісії. Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу. У протоколі зазначається інформація про причетність споживача до порушення цих Правил.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За замістом ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Заперечуючи проти позову, відповідачі зазначали, що підключення електропроводки споживача із запобіжних колодок на лічильник ЛКП «Центральне», яке позивачем визнане як порушення ними Правил, існувало на час їх вселення в квартиру. Плату за користування електричною енергією вони здійснювали за рахунками, наданими ЛКП «Центральне».

Вирішуючи справу, місцевий суд на зазначене увагу не звернув, у порушення ст. ст. 212-215 ЦПК України обставини справи з'ясував не повно, не встановив та не зазначив у рішенні докази причетності відповідачів до порушення Правил, які полягають у самовільному підключенні електропроводки споживача до електричної мережі з порушенням схеми обліку, зокрема, підключення електропроводки споживача із запобіжних колодок на лічильник ЛКП «Центральне»; не перевірив доводи відповідачів, що таке підключення існувало на час їх вселення в квартиру; не перевірив надані позивачем розрахунки суми збитків та правильності застосування формули, за якою такі обчислюються; не дав оцінки доводам відповідачів щодо розбіжностей в даті проведення засідання комісії по розгляду акта від 27 квітня 2012 року, в якому зазначено дату проведення 20 травня 2012 року, тоді як протокол засідання комісії за результатами розгляду вказаного акта складено 31 травня 2012 року, що призвело до порушення права споживачів бути присутніми на такому засіданні та дійшов передчасного висновку про задоволення позову.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, апеляційний суд у порушення ст. ст. 303, 315 ЦПК України на допущені судом першої інстанції порушення вимог закону уваги не звернув; належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги; не перевірив законність і обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення; не навів достатніх мотивів прийнятого ним рішення; не зазначив обставини, якими б спростовувалися доводи апеляційної скарги та дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Ураховуючи, що допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскаржувані рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 квітня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 16 серпня 2013 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян Головуючий
Судді:В.І. Амелін В.П. Гончар Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук Судді: В.І. Амелін