Солом'янський районний суд м. Києва
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі судді Кицюк В.С.,
за участю секретаря Піддубняк І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк") звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача - ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №DNH4KP3370139 від 10.09.2006 року в сумі 55 312,95 грн., з яких по тілу кредиту - 1 811,73 грн., по відсоткам - 13 827,13 грн. та 36 563,95 грн. пені, 500,00 грн. - фіксована частина штрафу, 2 610,14 грн. процентна складова штрафу, мотивуючи свої вимоги наступним.
Так, між ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачем 10 вересня 2006 року укладено кредитний договір № DNH4KP3370139, згідно якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 2 727,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Позивач стверджує, що свої зобов`язання виконав на відміну від відповідача. Посилаючись на невиконання зобов`язань, позивач просить суд стягнути заборгованість в судовому порядку (а.с.3-4)
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, окремо зазначив, що позовні вимоги підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 18)
Відповідач будучи належним чином повідомленим відповідно до положень ст.74 ЦПК України в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с. 25, 26, 30, 31)
Зважаючи на викладене та враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення дійсних взаємовідносин між сторонами, суд вважає за можливе за згодою позивача постановити рішення у справі на підставі наявних доказів в порядку заочного провадження згідно ст. ст.224-226 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)
Судовим розглядом встановлено, що 10 вересня 2006 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № DNH4KP3370139 (далі - Кредитний договір), згідно якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 2 727,40 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Як вбачається з представленого позивачем розрахунку відповідач свої зобов`язання з повернення тілу кредиту та відсотків не виконав, відтак утворилася заборгованість, яка станом на 12.11.2015 становить: 1 811,73 грн. - заборгованість за кредитом, 13 827,13 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 36 563,95 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 2 610,14 грн. - штраф (процентна складова), загальна сума складає 55 312,95 грн. (а.с.5)
В свою чергу, суд зважає на те, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, свій контррозрахунок суду не представив, відтак суд виходить з наданого розрахунку позивача і приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту та відмоткам є обґрунтованими та їх слід задовольнити.
Щодо стягнення суми пені та штрафів.
Відповідно до ст.611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу або пені)
Стягнення пені та штрафу передбачено умовами, укладеного між сторонами Договору.
Втім, незважаючи на те, що таке стягнення передбачено умовами договору, суд акцентує увагу позивача на тому, що одночасне стягнення штрафу та пені суперечить вимогам ст.61 Конституції України, виходячи з наступного.
За ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом або пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Неустойка є засобом забезпечення виконання зобов`язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності.
За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи, що пеня та штраф є різновидами неустойки, тобто одним і тим самим видом юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, тому вони не можуть бути застосовані одночасно, оскільки це призведе до застосування подвійної цивільно-правової відповідальності одного і того ж виду за одне і те саме порушення договірного зобов`язання, що суперечить вимогам ст.61 Конституції України.
Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача лише пеню та відмовити в задоволенні вимоги про стягнення штрафу.
Щодо розміру пені, який підлягає стягненню, суд вважає за можливе застосувати ч.3 ст.551 ЦК України, відповідно до положень якої суд має право зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Конституційний Суд України в рішенні від 10.11.2011 року N 15-рп/2011 зазначає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (п. 1 ч. 2 ст. 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг.
Отже, враховуючи, що розмір пені є значно вищим по відношенню до розміру заборгованості за основним боргом, а також ненадання позивачем доказів завдання негативних наслідків через прострочення виконання зобов'язання та ту обставину, що відповідач не звільняється від плати у вигляді відсотків за користування коштами, суд вбачає підстави для зменшення розміру пені до 15 638,86 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 525, 526, 610, 611 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.
В іншій частині - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня отримання копії рішення шляхом подачі апеляційної скарги.
Суддя В.С. Кицюк