Справа № 462/2033/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2016 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого - судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2003 року і від спільного подружнього життя мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач звернулася з позовом у суд про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя у них не склалось, через неодноразові зради, зловживання відповідачем алкоголем, чому вони припинили сімейні відносини, їх сім'я розпалась і примирення між ними неможливе.

В судовому засіданні 08.06.2016 року позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви такого та доповнила, що відповідач проходив лікування від алкоголізму, однак продовжує зловживати спиртним, виносить речі з дому, веде себе неадекватно, вони з відповідачем проживають разом, однак подружніх відносин не підтримують, будь-які підстави для збереження сім'ї відсутні, вона наполягає на розірванні шлюбу і просить позов задовольнити.

В судовому засіданні 08.06.2016 року відповідач заперечив проти розірвання шлюбу, просив дати строк на примирення, оскільки вважає, що сім'я може бути збережена.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 24.02.2016 року провадження у справі зупинялось на два місяці у зв'язку з необхідністю надання сторонам строку для примирення.

Позивач 08.08.2016 року у судовому засіданні позов підтримала, підтвердила обставини, на які посилається, відмітила, що під час строку для примирення, який надавався судом, налагодити сімейні відносини не вдалося. Просила суд задовольнити позовні вимоги та розірвати шлюб.

Відповідач в судовому засіданні 08.08.2016 року позов визнав та зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує, оскільки сім'я дійсно розпалася.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як встановлено судом та доведено матеріалами справи, сторони уклали шлюб 21.06.2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Франківського районного управління у м.Львові, актовий запис № 212 (а.с.3), від спільного подружнього життя мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.4, 5).

Також встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства, припинили сімейні стосунки.

З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, що призвело до втрати почуття любові та перспектив налагодження стосунків немає.

Суд намагався зберегти сім'ю сторін, надавав їм термін для примирення, проте вони не помирилися, категорично примиритись не бажають, наполягають на розірванні шлюбу, що свідчить про те, що вони втратили один до одного довіру та хороші почуття.

Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім'ї Костів неможливе, тому суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами слід розірвати.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому на користь позивача підлягають стягненню з відповідача 551,20 грн. судового збору, сплаченого позивачем (а.с.2).

Керуючись ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 21 червня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Франківського районного управління юстиції у м.Львові, актовий запис № 212.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, 551,20 грн. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю. Колодяжний