Провадження № 22-ц/779/1849/2016
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Максюти І.О., Матківського Р.Й.

секретаря Капущак С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном, - за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на рішення Івано-Франківського міського суду від 04 липня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, уточнивши свої вимоги під час розгляду справи, мотивуючи тим, що йому, як власнику 1/2 частки автомобіля «VOLKSWAGEN GOLF», 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_3 чиняться перешкоди у володінні та користуванні вказаним автомобілем. Просив усунути перешкоди у користуванні транспортним засобом відповідачем, шляхом зобов'язання її не чинити перешкод у володінні та користуванні автомобілем в період з 01 липня по 30 вересня та з 01 січня по 31 березня кожного року та надання ключів від вказаного транспортного засобу у цей час.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 04.07.2016 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні транспортним засобом VOLKSWAGEN GOLF», 2004 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 та не чинити позивачу перешкод у володінні та користуванні транспортним засобом в період з 01 липня по 30 вересня та з 01 січня по 31 березня кожного року та надавати ключі від транспортного засобу у вказані періоди часу.

Не погодившись з рішенням суду, вважаючи, що воно ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним дослідженням та оцінкою доказів, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, представник ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу. Вказує. що судовим рішенням встановлено факт постійного перебування позивача з 2005 року закордоном, а тому відповідач ніяким чином фактично не перешкоджає йому в користуванні майном. У свідоцтві про реєстрацію спірного автомобіля, зазначено, що право керування транспортним засобом має позивач, а тому відсутнє порушення його права на користування автомобілем. В судовому порядку за сторонами було визнано право власності кожного на ?, без виділу в натурі, транспортного засобу, що є підставою для реалізації захисту позивачем своїх прав на спірне майно у відповідних реєстраційних органах, однак позивач не скористався своїм право на оформлення права власності на свою ? частку спірного транспортного засобу, жодних доказів про існування перешкод у реалізації свого права власності не надав, що підтверджується матеріалами справи. Позивачем жодним чином не обґрунтовані періоди, вказані в позові для користування автомобілем. Невирішеним залишилось питання належної експлуатації, утримання транспортного засобу, відповідальності за пошкодження чи знищення, що може призвести до порушення прав відповідача. Крім того, суд розглянув справу за відсутності представника відповідача, хоча в матеріалах справи є клопотання про відкладення розгляду справи з поважних причин. Апелянт просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити.

Сторони в судове засідання не прибули хоча належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи. Інших доказів ніж ті, що досліджував суд першої інстанції і знаходяться у справі суду не надали, тому апеляційну скаргу слід розглянути у їхній відсутності.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства рішення відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вірно виходив з того, що з метою захисту прав позивача, як співвласника спірного автомобіля, позов слід задовольнити та встановити порядок користування спірним автомобілем, оскільки в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо цього питання.

Так, рішенням Івано-Франківського міського суду від 26 лютого 2015 року у справі , залишеним без змін Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 13 травня 2015 року, зокрема, визнано за ОСОБА_2, в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 частину, без виділу в натурі, транспортного засобу марки VOLKSWAGEN GOLF, 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_3; визнано за ОСОБА_3, в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на 1/2 частину, без виділу в натурі, транспортного засобу марки VOLKSWAGEN GOLF, 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, номерний знак НОМЕР_3.

Стороною відповідача не заперечується, що вказаний автомобіль перебуває у її користуванні.

Спірні відносини виникли між сторонами, в зв'язку з визначенням режиму використання спірного автомобіля, встановлення конкретного періоду часу, способу та порядку його експлуатації з метою усунення перешкод в користуванні та володінні спільною частковою власністю.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру частин, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Поняття спільної часткової власності викладено у ч. 1 ст. 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням частини кожного із них у праві власності.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У справі, яка переглядається, суд, встановивши, що відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні частини його власності на підставі наведених норм права, дійшов правильних висновків про зобов'язання відповідача усунути вказані судом перешкоди.

Належність ОСОБА_2 ? частки автомобіля відповідає запропонованому графіку користування протягом 6 місяців.

Проведення судового засідання, за результатом якого ухвалене оскаржуване рішення, без участі представника відповідача, який повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду, не є порушенням норм процесуального права, оскільки викликане неявкою сторони відповідача на судовий розгляд після неодноразових клопотань про відкладення розгляду справи.

Таким чином, викладені у скарзі доводи представника ОСОБА_3 про залишення судом без уваги обставин незаконності вказаного рішення суду правильність висновків суду не спростовують, фактично зводяться до повторного їх обґрунтування і одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на свою користь.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з ОСОБА_3 слід стягнути недоплачений судовий збір при подачі апеляційної скарги.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.88,303,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 04 липня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3, яка проживає в АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_4 недоплачений судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 200 грн. на користь держави (Отримувач - Управління Державної казначейської служби України в м. Івано-Франківську Івано-Франківській області; код ЄДРПОУ отримувача - 37952250; Банк отримувача - Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області; код банку отримувача (МФО) - 836014; рахунок отримувача 0002; код класифікації доходів бюджету - 22030001).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

І.О. Максюта

Р.Й. Матківський