Єдиний унікальний номер: 448/1310/15-ц
Провадження № 2/448/42/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

03.03.2016 року Мостиський районний суд Львівської області в особі:

головуючого - судді Борисенко В.В.,

при секретарі - Романченко І.А.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

відповідачки - ОСОБА_2,

представника відповідачки - Москалика Б.С.,

представника третьої особи - Онохової О.В.,

представника третьої особи - Федевич Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Мостиська районна державна адміністрація Львівської області як орган опіки та піклування, Годинівська сільська рада Мостиського району Львівської області як орган опіки та піклування та Чернівська сільська рада Мостиського району Львівської області як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

14.12.2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що з відповідачкою ОСОБА_2 він перебував у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 10.09.2015року було розірвано.

Вказує, що під час шлюбу в них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яку відповідачка після розірвання шлюбу забрала за своїм місцем проживання в с.Заверхи Мостиського району Львівської області, та син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який залишився проживати з батьком.

Стверджує, що відповідачка зловживає спиртними напоями та веде аморальний спосіб життя, не дбає про дочку ОСОБА_6, яка є інвалідом з народження (діагноз:ДЦП), не надає їй відповідних умов для проживання та виховання, не доглядає за нею, що негативно впливає на стан здоров'я дитини.

Зазначає, що він має можливість забезпечити дітей матеріально, надати їм належні умови для проживання та виховання, що підтверджується висновком органу опіки та піклування Мостиської РДА №0229/2587 від 24.11.2015року, згідно з яким визначено місце проживання неповнолітніх дітей - дочки ОСОБА_6 та сина ОСОБА_7 разом з батьком за місцем їх реєстрації в с.Годині Мостиського району Львівської області. Однак, даний висновок органу опіки та піклування відповідачка ОСОБА_2 ігнорує. Добровільної згоди про місце проживання дітей за його адресою між ним та відповідачкою не досягнуто.

З огляду на наведене, просить суд визначити місце проживання неповнолітніх дітей - дочки ОСОБА_6 та сина ОСОБА_7, залишивши їх на його утриманні та вихованні за місцем їхньої реєстрації за адресою: с.Годині Мостиського району Львівської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник - адвокат Москалик Б.С. в судовому засіданні проти позову заперечили, покликаючись на те, що відповідачка на даний час намагається забезпечити для дочки ОСОБА_6 належні умови для проживання та виховання, доглядає за дитиною, яка є інвалідом.

Представник третьої особи - Мостиської районної державної адміністрації Львівської області як органу опіки та піклування Онохова О.В. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечила та підтримала висновок органу опіки та піклування Мостиської районної державної адміністрації Львівської області №02-29/2587 від 24.11.2015 року про визначення місця проживання дітей разом із батьком.

Представники третіх осіб - Годинівської сільської ради Мостиського району Львівської області як органу опіки та піклування Шийка І.Й. та Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області як органу опіки та піклування ОСОБА_5, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечили.

Заслухавши пояснення сторін та представників третіх осіб, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що сторони з 24.03.2001 року перебували між собою у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 10.09.2015року розірвано. Під час даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Сторони проживають окремо. Малолітній син ОСОБА_7 проживає та зареєстрований разом з батьком - позивачем ОСОБА_1 за адресою: с.Годині Мостиського району Львівської області.

Відповідачка ОСОБА_2, разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_6, проживають за адресою: с.Заверхи Мостиського району Львівської області, без реєстрації, в житловому приміщенні свого співмешканця - ОСОБА_11 Неповнолітня дочка ОСОБА_6 є інвалідом 1 групи з дитинства (діагноз ДЦП), не бачить та не чує, самостійно обслуговувати себе не може, потребує постійної сторонньої допомоги та опіки.

В судовому засіданні також встановлено, що сторони не дійшли спільної згоди щодо визначення місця проживання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 та малолітнього сина ОСОБА_7 за місцем проживання батька - ОСОБА_1 за адресою: с.Годині Мостиського району Львівської області.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 10.09.2015року; копією висновку органу опіки та піклування Мостиської районної державної адміністрації Львівської області щодо визначення місця проживання дітей №02-29/2587 від 24.11.2015 року; копією свідоцтва про народження ОСОБА_7; копією свідоцтва про народження ОСОБА_6; копією медичного висновку Мостиської комунальної районної поліклініки №25 від 08.05.2013року про дитину інваліда ОСОБА_6; копією паспорта громадянина України ОСОБА_1 із відміткою про реєстрацію місця проживання за адресою: с.Годині Мостиського району Львівської області; довідкою, виданою виконкомом Чернівської сільської ради №427 від 22.02.2016року; актом обстеження житлово-побутових умов проживання дитини ОСОБА_6

Відповідно до положень ст.ст.160, 161 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно п.7 ст.7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини.

Статтею 155 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх батьківських обов'язків має ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Пріоритет інтересів дитини над інтересами батьків закріплений також в Конвенції ООН про права дитини, відповідно до якої в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Як вбачається із висновку Мостиської РДА Львівської області як органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини № 02-29/2587 від 24.11.2015 року (а.с.5,6) проживання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 та малолітнього сина ОСОБА_7 з батьком ОСОБА_1 буде відповідати інтересам самих дітей, оскільки батько усвідомлює відповідальність щодо належного утримання та виховання дітей, відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, додержується інтересів дітей, має упорядковане житлове приміщення, постійне місце праці та стабільний дохід, створив належні умови для виховання, навчання та розвитку дітей, проживання дітей з батьком не буде суперечити їхній волі та не може негативно вплинути на них, у зв'язку із чим орган опіки та піклування вирішив визначити місце проживання дітей за місцем проживання батька.

Суд погоджується із даним висновком органу опіки та піклування, оскільки такий є обґрунтований, повністю узгоджується з іншими матеріалами справи, та відповідає інтересам дітей.

Поряд із цим, із акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини ОСОБА_6 від 03.02.2016року, складеного представниками служби у справах дітей спільно з представниками органу місцевого самоврядування, слідує, що житло, де проживає без реєстрації відповідачка ОСОБА_2, разом з дочкою ОСОБА_6 та співмешканцем - ОСОБА_11, 1967 року народження, складається з однієї житлової кімнати, кухні, коридору та кладової. Для проживання дітей не створено жодних умов. Відповідачка ніде не працює, не прикладає зусиль щодо свого працевлаштування, веде аморальний спосіб життя, вживає спиртні напої, не дбає про доньку та належні санітарні умови для її проживання, не забезпечує належного медичного догляду за дитиною - інвалідом. Співмешканець ОСОБА_11 не бажає щоб відповідачка продовжувала проживати у нього. Членами комісії встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 неналежно виконує свої батьківські обов'язки відносно своєї дочки, подальше спільне проживання дитини з матір'ю є недоцільним та не буде відповідати інтересам дитини.

Вказані обставини відповідачкою та її представником в ході розгляду справи в суді жодними доказами спростовані не були, всупереч вимогам ст.ст.10, 60 ЦПК України обставин, на які ті покликалися в обґрунтування заперечень проти позову, не довели.

За таких умов, беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, враховуючи те, що позивач є рідним батьком дітей, є працездатним, має постійне місце праці та стабільний регулярний заробіток, мешкає в належних для проживання та виховання дитини умовах, наполягає на реалізації свого права доглядати та піклуватись дітьми, має можливість та бажання займатись їх вихованням, також враховуючи те, що неповнолітня дочка ОСОБА_6 є інвалідом 1 групи з дитинства та потребує постійного належного догляду та допомоги, суд приходить до висновку, що місце проживання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 та малолітнього сина ОСОБА_7 слід визначити за місцем проживання їхнього батька - ОСОБА_1 за адресою: с.Годині Мостиського району Львівської області, а відтак позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Таким чином, визначаючи місце проживання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 та малолітнього сина ОСОБА_7з батьком, позивачем по справі, суд не позбавляє матері - ОСОБА_2, відповідачки по справі, права та можливості особистого спілкування з дітьми, обов'язку брати участь у їх вихованні.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачки в користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 487,20 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, за місцем проживання батька - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, за адресою: с.Годині Мостиського району Львівської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. В. Борисенко

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20__ року.

Суддя В. В. Борисенко