Справа № 463/1946/14 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/783/547/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського обласного управління водних ресурсів на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 30 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського обласного управління водних ресурсів про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а:

25.04.2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Львівського обласного управління водних ресурсів, в якому просила скасувати наказ Львівського обласного управління водних ресурсів від 27.03.2014 року № 60 про звільнення її з роботи з посади провідного інженера відділу використання водних ресурсів та моніторингу вод Львівського обласного управління водних ресурсів, поновити її на займаній посаді та стягнути з відповідача в її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що працювала на посаді провідного інженера відділу використання водних ресурсів та моніторингу вод Львівського обласного управління водних ресурсів з 03.10.2011 року по 27.03.2014 року, наказом № 60 від 27.03.2014 року звільнена з роботи на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України.

Вважає наказ № 60 від 27.03.2014 року про її звільнення з роботи незаконними, оскільки підставою для її звільнення за п.3 ст. 40 КЗпП України відповідачем зазначено вчинення нею порушення трудових обовязків повторно. Вважає, що відповідач не мав підстав для звільнення її з роботи за систематичне порушення трудової дисципліни, оскільки лише 27.03.2014 року її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, яке мало місце 04.10.2013 року та в той час, коли наказ № 215 від 16.10.2013 року про накладення на неї дисциплінарного стягнення за вчинення іншого проступку було оскаржено нею до суду.

Вважає, що 04.10.2013 року порушень трудової дисципліни з її боку не було, оскільки доказів того, що нею було прийнято до розгляду без відповідної реєстрації з порушенням правил діловодства лист установи, що призвело до настання негативних наслідків у відповідача немає. Про вказаний лист їй не було відомо до часу притягнення її до дисциплінарної відповідальності, жодної відповіді по ньому вона не готувала. А відтак, вважає її притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни 04.10.2013 року безпідставним.

Крім того, звільнення її з роботи відбулося з порушенням відповідачем трудового законодавства, оскільки право на участь її представника при розгляді питання про дачу згоди на звільнення на засіданні профспілкового комітету було порушено, її лише одну обманним шляхом було запрошено на засідання, де в порушення процедури проведення засідання, її не було ознайомлено з матеріалами справи, без врахування її аргументів і заперечень прийнято необєктивне рішення про дачу згоди на її звільнення.

Просила позов задоволити.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Львівського обласного управління водних ресурсів Державного агенства водних ресурсів України від 27.03.2014 року № 60 про звільнення з 27 березня 2014 року ОСОБА_2 з посади провідного інженера відділу використання водних ресурсів та моніторингу вод Львівського обласного управління водних ресурсів Державного агенства водних ресурсів України. Поновлено ОСОБА_2 на посаді провідного інженера відділу використання водних ресурсів та моніторингу вод Львівського обласного управління водних ресурсів Державного агенства водних ресурсів України.

Стягнуто з Львівського обласного управління водних ресурсів Державного агенства водних ресурсів на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27 березня 2014 року по 30 жовтня 2015 року включно в розмірі 81 396 грн. 00 коп. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржило Львівське обласне управління водних ресурсів.

Вважає його незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що задовольняючи позов ОСОБА_2, суд прийшов до помилкового висновку, що Львівським обласним управлінням водних ресурсів при звільненні позивача з роботи допущено порушення вимог п. 3 ст. 40 КЗпП України. Вважає доведеним факт систематичного порушення трудової дисципліни з боку ОСОБА_2 Судом не враховано, що 04.10.2013 року позивач допустила порушення трудової дисципліни, що свідчить про систематичне порушення нею трудової дисципліни, що є підставою для звільнення з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. Крім того, судом невірно проведено розрахунок середнього заробітку ОСОБА_2 за час вимушеного прогулу за період з 28 березня 2014 року по 30 жовтня 2015 року та безпідставно стягнуто з Львівського обласного управління водних ресурсів в її користь 81 396 грн. 00 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вважає, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 березня 2014 року по 30 жовтня 2015 року, виходячи із середньоденного заробітку позивача ( 100,76 грн.) становить 44 082 грн. 48 коп.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити частково з наступних мотивів.

Відповідно до п.3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до положень ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисциплiни до працiвника може бути застосовано тiльки один з таких заходiв стягнення: 1) догана; 2) звiльнення. Законодавством, статутами i положеннями про дисциплiну можуть бути передбаченi для окремих категорiй працiвникiв й iншi дисциплiнарнi стягнення.

Відповідно до розяснень п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які визначені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебувала в трудових стосунках з Львівським обласним управлінням водних ресурсівДержавного агенства водних ресурсів України з 03.10.2011 року по 27.03.2014 року.

Наказом від 16.10.2013 року № 215 ОСОБА_2 було оголошено догану за порушення трудової дисципліни, що полягало у порушенні вимог чинного законодавства та невиконанні правомірних вказівок начальника відділу.

Наказом № 60 від 27.03.2014 року «Про дисциплінарне звільнення» ОСОБА_2 звільнена з роботи на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України з 27 березня 2014 року за систематичне невиконання без поважних причин своїх посадових обов»язків, покладених на неї правилами внутрішнього трудового розпорядку та посадовою інструкцією.

Як вбачається зі змісту наказу № 60 від 27.03.2013 року «Про дисциплінарне звільнення», 13.10.2013 року відповідачем - Управлінням водних ресурсів було встановлено порушення ОСОБА_2 трудової дисципліни, що полягало у вчиненні останньою протиправного винного діяння у формі умисного порушення порядку ведення загального діловодства, встановленого Інструкцією з діловодства в апараті Львівського обласного виробничого управління водного господарства, умисного перевищення своїх службових повноважень, передбачених посадовою інструкцією та службового підроблення. Результатами службової перевірки відповідача встановлено, що 04.10.2013 року до Управління надійшов лист Долинського тампонажного управління ПАТ «Укрнафта» від 30.09.2013 року № 05/1873, який протиправно провідним інженером з використання водних ресурсів та моніторингу вод Управління ОСОБА_2, всупереч положенням Інструкції з діловодства був прийнятий до розгляду безпосередньо від сторони установи поза діловою службою без реєстрації, розглянутий з перевищенням нею своїх службових повноважень за посадою, з подальшим складанням та видачею, як службовою особою, неправдивого документа. Вказані обставини підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 11.03.2014 року, матеріалами та актом комісійної перевірки від 14.03.2014 року та протоколом засідання профкому управління від 27.03.2014 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, районний суд вірно виходив з того, що порушення позивачем трудової дисципліни 04.10.2013 року підтверджується належними доказами, зокрема, письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 11.03.2014 року, матеріалами та актом комісійної перевірки від 14.03.2014 року, результатами службового розслідування та показами свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та що таке порушення трудової дисципліни мало місце до моменту застосування до неї дисциплінарного стягнення наказом № 215 від 16.10.2013 року, а відтак не може вважатися повторним порушенням трудової дисципліни та не тягне за собою, як наслідок, звільнення з роботи позивача за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення (п.3 ст. 40 КЗпП України). А тому, підставно скасував наказ Львівського обласного управління водних ресурсів Державного агенства водних ресурсів від 27.03.2014 року №60 про звільнення ОСОБА_2 з роботи на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України та поновив її на роботі на раніше займаній посаді.

Однак, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, районний суд провів розрахунок середнього заробітку позивача з невірним застосуванням положень ОСОБА_7 обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 8 лютого 1995 р. N 100 «Про затвердження ОСОБА_7 обчислення середньої заробітної плати».

Зокрема, судом не враховано, що відповідно до п.2 ОСОБА_7 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Працівникам які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітнаплата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна

плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього ОСОБА_7.

Відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього ОСОБА_7 обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених у цьому пункті виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

В інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового(місячного) окладу.

Тобто, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 27.03.2014 року по 30.10. 2015 року та стягуючи з Львівського обласного управління водних ресурсів в користь ОСОБА_2 81 396 грн., районний суд виходив з того, що середньоденний заробіток позивача становить 178.50 грн. (3927.06:22), а вимушений прогул - 456 робочих днів.

При цьому, розрахунок середньоденного заробітку позивача судом проведено з врахуванням нарахувань за березень 2014 року, тобто за місяць, у якому позивачка була звільнена з роботи.

Однак, з таким висновком суду не можна погодитися з наступних мотивів.

Як вбачається з довідок про заробітну плату ОСОБА_2 від 04.04.2014 року (т.1,а.с.33), виданих як на вимогу ОСОБА_2, так і наданих суду Львівським обласним управлінням водних ресурсів(т.2,а.с.7), за два місяці, які передували звільненню ОСОБА_2 з роботи, тобто за січень лютий 2014 року їй було нараховано заробітну плату за один день в лютому 2014 року в розмірі 100 грн. 76 коп.

Тому,враховуючи нарахування заробітної плати позивача за два місяці, що передували її звільненню з роботи за січень-лютий 2014 року, що становить 0 (нуль) грн. в січні та в лютому 100,76 грн. за один день роботи, відповідно до положень п.2 ОСОБА_7 обчислення середньої заробітної плати, середньоденним заробітком позивача є сума, що становить 100,76 грн.

Згідно розрахунку фактичного робочого часу Львівського обласного управління водних ресурсів ( довідка від 02.12.2015 р. № 11/2363, а.с.6)) за період з 27.03.2014 року по 30.10. 2015 року робочий час Львіського управління облводресурсів становить 398 робочих днів.

В засіданні колегії встановлено, що після звільнення з роботи ОСОБА_2 з 17 грудня 2014 року по 21 грудня 2015 року вона перебувала на обліку в Центрі зайнятості та за цей період їй виплачено 27077 грн.62 коп. допомоги з безробіття, з яких 1508, 65 грн. за період з 02.12.2015 року по 20.12.2015 року підлягають відшкодуванню з Львівського обласного управління водних ресурсів, оскільки допомога з безробіття ОСОБА_2 була виплачена по по 21 грудня 2015 року, хоча 02.12.2015 року на виконання рішення Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_2 була поновлена на роботі(а.с.92)

Згідно інформації Управління ПФУ у Личаківському районі м. Львова від 31.06.2016 року (а.с.95,т.2)відомості про застраховану особу ОСОБА_2 за спірний період надходили від таких страхувальників : Львівської філії державного підприємства «Документ» за період з травня 2014 року по листопад 2014 року, та Львівського міського центру зайнятості за період з грудня 2014 року по жовтень 2015 року.

Доказів про отриману ОСОБА_2 заробітну плату за час її роботи в ТОВ «Документ» встановити не вдалося, однак сторони спору погодилися виключити з кількості днів вимушеного прогулу час роботи ОСОБА_2 в ТОВ «Документ» в кількості 145 робочих днів.

Відповідно до п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю),який працівник мав в цей час.

А тому сума виплаченої позивачу допомоги з безробіття, на думку колегії суддів, підлягає вирахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Розраховуючи середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу, колегія суддів приходить до висновку, що такий слід розраховувати виходячи з 255 робочих днів вимушеного прогулу та середньоденного заробітку позивача 110,76 грн., що становитиме: 255 (кількість днів) х 110,76 грн.(середньоденний заробіток)= 28 243,8 грн.- 27077,62 грн. (виплата допомоги по безробіттю) 1508,65 грн. (переплачені суми допомоги з безробіття) = 1677 грн.99 коп.

Тому, рішення суду в частині розміру середнього заробітку, який підлягає стягненню з Львівського обласного управління водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів в користь ОСОБА_2 за час вимушеного прогулу за період з 27.03.2014 року по 30.10.2015 року слід змінити, стягнувши в користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 1677 грн.99 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Львівського обласного управління водних ресурсів задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 30 жовтня 2015 року в частині розміру середнього заробітку, який підлягає стягненню з Львівського обласного управління водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів в користь ОСОБА_2 за час вимушеного прогулу за період з 27.03.2014 року по 30.10.2015 року змінити, стягнувши в користь ОСОБА_2 Львівського обласного управління водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 1677 грн.99 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

ОСОБА_8