Кодимський районний суд Одеської області _________________________________________________________________________________________
Справа № 503/297/16-ц
Провадження №2/503/271/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2016 року м. Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Сопільняка О.М.

при секретарі Вдовиченко В.О.

з участю позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кодима Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 19 лютого 2016 року звернулася до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання малолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В позовній заяві позивач вказала, що 18 квітня 2012 року уклала шлюб з ОСОБА_2, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області, про що зроблений відповідний актовий запис №8. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею та перебуває на її повному утриманні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлений позов визнав та пояснив, що дійсно проживає окремо від сім»ї та не надає матеріальної допомоги своїй доньці ОСОБА_1, яка проживає з матір'ю . У зв'язку з цим, проти задоволення позову не заперечував.

Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд вважає можливим позов задовольнити.

Відповідно до п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Стаття 51 Конституції України та ст.ст.150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1, виданим 19 червня 2012 року відділом ДРАЦС Кодимського районного управління юстиції Одеської області.

В даний час сторони проживають окремо, не спілкуються, дитина перебуває на утриманні позивача.

Отже, відповідач ОСОБА_2 законодавчо зобов'язаний утримувати свою малолітню дитину до її повноліття, проте свій обов'язок належним чином не виконує, що було встановлено в судовому засіданні.

У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, вказано, що держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Одним із способів захисту прав неповнолітніх дітей при ухиленні батьків від обов'язку їх утримувати є законодавчо передбачена можливість стягнення коштів на їх утримання в судовому порядку.

Так, згідно зі ст.181 Сімейного кодексу України по рішенню суду кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частині від доходу (заробітку) платника аліментів, або в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України аліменти у твердій грошовій сумі визначаються, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають важливе значення.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 працює в державному підприємстві «Одеська залізниця», має постійний заробіток (дохід) у вигляді заробітної плати, у зв'язку з цим суд вважає необхідним визначити аліменти в частині від його доходу (заробітку).

У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, в якій зазначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд покладає на відповідача витрати по оплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213, 215, 218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання малолітньої дитини задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого в с. Грабове Кодимського району Одеської області, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, грошові кошти (аліменти) на утримання малолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини місячного доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 19 лютого 2016 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551 грн.20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сопільняк О.М.