АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/216/16 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ВолошинаВ.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Орган опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Печерської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та надання дозволу на оформлення документів, які необхідні для реєстрації місця проживання малолітньої дитини.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_5, треті особи: Орган опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Печерської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та надання дозволу на оформлення документів, які необхідні для реєстрації місця проживання малолітньої дитини, посилаючись на те, що з червня 2009 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням суду від 16 травня 2014 року. Від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу вони проживають окремо, вона проживає з дочкою. З метою уникнення у майбутньому порушення прав дитини просила визначити місце проживання малолітньої дочки з нею у квартирі АДРЕСА_1 та надати їй дозвіл на оформлення документів для реєстрації місця проживання дитини в цій квартирі без згоди відповідача.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13 травня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції позивач подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким задовольнити її позовні вимоги, мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції не враховані розбіжності у сторін щодо визначення місця проживання спільної доньки, а тому спір підлягає вирішенню в судовому порядку. Також судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам, які свідчать про те, що відповідач не надає своєї згоди на проведення реєстрації доньки за місцем реєстрації проживання позивача (матері дитини).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги. Представник відповідача ОСОБА_8 - заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. Представники третіх осіб: Органу опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, Органу опіки та піклування Печерської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторінабо інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06 червня 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що складено актовий запис № 1045, що підтверджується даними свідоцтва про шлюбу серії НОМЕР_1, виданого 06 червня 2009 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї (а.с. 10 том 1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя ОСОБА_4 народилась донька - ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві, про що в книзі реєстрації народжень 16 грудня 2010 року зроблено відповідний запис за N 2146 (а.с. 11 том 1).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвано (а.с. 43, 226 том 1).

Сторонами не заперечувалось, що дитина ОСОБА_6 з дати народження до жовтня 2013 року проживала по АДРЕСА_2, в квартирі її батьків, сторін по справі. Після розлучення позивач ОСОБА_4 разом з дитиною переїхала в квартиру своїх батьків по АДРЕСА_1, де мешкають по теперішній час, що підтверджується довідкою ТОВ «Рада 1» від 10 жовтня 2014 року (а.с. 47 том 1). Реєстрація місця проживання дитини з моменту народження по теперішній час батьками не здійснювалася.

Із наданих пояснень зі сторони відповідача встановлено, що батько дитини не заперечує проти проживання доньки разом з матір′ю та вважає, що дитині з матір'ю буде краще.

Позиція відповідача узгоджується з його письмовими зверненнями до державних органів з приводу участі у вихованні дитини.

Так, із звернень відповідача ОСОБА_5 до органів опіки Голосіївського та Печерського районів, його позовної заяви, яка перебуває на розгляді у Печерському районному суді м. Києва видно, що відповідачем порушувалось питання про встановлення регламенту зустрічей та усунення перешкод у спілкуванні зі своєю малолітньою дитиною. При цьому в усіх зазначених заявах ОСОБА_5 вказував, що після їх розлучення спільна дитина проживає разом з матір'ю, однак остання перешкоджає у його спілкуванні з дитиною.

До органів опіки та піклування з приводу визначення місця проживання доньки разом з ним, ОСОБА_5 не звертався.

Про відсутність спору між сторонами також свідчить і лист № М-07 від 26 січня 2015 року Служби у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому зазначено, що ОСОБА_5 не порушує питання про визначення місця проживання, що дало право комісії вважати, що між батьками з зазначеного питання немає спору (ас. 207-208 том 1).

Перевіряючи доводи сторін, надаючи оцінку пред'явлених ними доказів в обґрунтування своїх доводів (заперечень), колегія суддів, приходить до наступного:

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням положень ст. 161 СК України та наведених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів чи малолітньої дитини.

Встановивши при розгляді справи, що з жовтня 2013 року малолітня дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із матір'ю, проти чого не заперечує батько дитини, ним питання щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком не порушувалось у відповідних органах у справах дітей та в судовому порядку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що між батьками відсутній спір щодо місця проживання дитини, а тому в силу положень ст. 161 СК України, ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України вимоги позивача про визначення місця проживання дитини разом з матір′ю є безпідставними.

Вирішуючи вимоги в частині надання дозволу на оформлення документів, необхідних для реєстрації малолітньої доньки ОСОБА_6 за адресою місця проживання , а саме: АДРЕСА_1 без письмової згоди батька дитини, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем ОСОБА_4 не надано будь-яких доказів, що право дитини ОСОБА_6 щодо реєстрації місця проживання дійсно порушено з вини відповідача. Подана позивачем відповідь з міграційної служби України у м. Києві Печерського районного відділу у м. Києві № 1-7/623 від 17 квітня 2015 року на стадії розгляду справи в суді першої інстанції не містить відмови даного органу у проведені реєстрації малолітньої дитини з підстав відсутності згоди батька дитини.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що реєстрація місця проживання або місця перебування особи - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції п. 1.2. наказу МВС України № 1077 від 22.11.2012 «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів».

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає - стаття 29 ЦК України.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження - стаття 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Із встановлених обставин у справі вбачається, що місце постійного проживання матері разом з малолітньою дитиною визначено за місцем проживання та реєстрації матері, а тому відсутність факту реєстрації дитини за цим місцем проживання само по собі не впливає на реалізацію прав і свобод дитини, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

За наведених обставин, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в частині вимог про надання дозволу на оформлення документів, необхідних для реєстрації малолітньої доньки ОСОБА_6 відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги позивача були предметом дослідження в суді першої інстанції, їм надана належна правова оцінка, а тому відхиляються як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: