АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4079/16 Головуючий 1 ін. ОСОБА_1
Категорія: правочини Доповідач - Котелевець А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Трішкової І.Ю., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2013 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_2, за участю третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

у с т а н о в и л а:

В серпні 2013 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося у суд із позовом до ОСОБА_2, за участю третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

На обґрунтування позивач вказав, що 26 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбан» (далі ВАТ АБ «Укргазбанк»), правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», і ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 2 млн. 644 тис. доларів США строком до 25 грудня 2012 року зі сплатою 12,5% річних у порядку та в розмірах, установлених цим договором.

З метою забезпечення виконання зобовязань позичальником за кредитним договором 09 червня 2008 року між ним та ОСОБА_3, ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, відповідно до пункту 2.1.1 якого предметом іпотеки є житловий будинок № 31 (літ. В-5), розташований на вулиці Тимурівців у місті Харкові. Відомості про іпотеку внесені до Державного реєстру іпотек, накладено заборону на відчуження нерухомого майна.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2009 року визнано недійсним зазначений договір іпотеки від 09 червня 2008 року, запис про іпотеку виключено з Державного реєстру іпотек.

У звязку з невиконанням умов кредитного договору рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2010 року позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Украгазбанк» 1 млн. 664 тис. 543 грн. 20 коп. та 2 млн. 630 тис. 252 долари США 33 центи заборгованості за вказаним кредитним договором. Рішення суду виконано не було.

Як стало відомо, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було здійснено відчуження квартири № 2 в будинку № 31 (літ. В-5) на вулиці Тимурівців в місті Харкові, власником якої стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Аліма-Т» (далі ТОВ «Аліма-Т), яке за договором купівлі-продажу від 25 листопада 2011 року продало вказану квартиру ОСОБА_2

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 04 квітня 2012 року скасовано заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2009 року, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено. 14 травня 2012 року запис про заборону відчуження обєкта нерухомого майна поновлено.

Посилаючись на те, що особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця й має всі його права та несе його обовязки за іпотечним договором, ПАТ АБ «Укргазбанк» просило на підставі статті 23 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-1У (з наступними змінами) «Про іпотеку» (далі Закон № 898-1У) та статей 525, 526 ЦК України звернути стягнення на предмет іпотеки зазначену квартиру в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2013 року у задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 03 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2014 року, рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2013 року скасовано; позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено: звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру № 2 у будинку № 31 (лит. В-5) на вулиці Тимурівців в місті Харкові, що належить на праві власності ОСОБА_2, згідно з договором іпотеки від 09 червня 2008 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 26 грудня 2007 року в розмірі 13 119 тис. 386 грн. 41 коп. пені та 3 372 580 доларів США 48 центів (що еквівалентно 26 957 035 грн. 78 коп.), яка складається з 10 784 717 грн. 30 коп. пені за прострочення погашення кредиту, 2 334 669 грн. 38 коп. пені за прострочення погашення процентів, 2 382 796 доларів США 72 центи суми непогашеного кредиту, 989 783 доларів США 76 центів простроченої заборгованості за процентами, на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону та статті 39 Закону № 898-1У, за ціною, встановленою на підставі оцінки субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Постановою Верховного Суду України від 13 травня 2015 року ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року рішення Апеляційного суду Харківської області від 03 березня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

За правилами частини 4 статті 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

В апеляційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк», посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального, процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема зазначає, що суд не дав оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те що договір іпотеки укладено відповідно до вимог чинного законодавства і квартира № 2 є предметом іпотеки.

Відповідач, треті особи рішення суду першої інстанції не оскаржили, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надали.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що спірна квартира не є предметом іпотеки. Однак погодитись з таким висновком не можна, оскільки суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи; неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-1У (з наступними змінами) «Про іпотеку» (далі Закон № 898-1У) іпотекою визнається вид забезпечення зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобовязання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобовязанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобовязання, запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобовязань або зменшити їх.

Забезпечувальне зобовязання (взаємні права та обовязки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобовязанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобовязанням).

Виконання забезпечувального зобовязання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобовязання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).

Частиною пятою статті 3 Закону № 898-1У передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобовязань (частина четверта статті 631 ЦК України).

Статтею 23 Закону № 898-1У визначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Матеріали справи свідчать, що 26 грудня 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», і ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 2 млн. 644 тис. доларів США строком до 25 грудня 2012 року зі сплатою 12,5% річних у порядку та в розмірах, установлених цим договором.

З метою забезпечення виконання зобовязань позичальником за кредитним договором 09 червня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_3, ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, відповідно до пункту 2.1.1 якого предметом іпотеки є житловий будинок № 31 (літ. В-5), розташований на вулиці Тимурівців у місті Харкові. Відомості про іпотеку внесені до Державного реєстру іпотек, накладено заборону на відчуження нерухомого майна.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2009 року визнано недійсним зазначений договір іпотеки від 09 червня 2008 року, запис про іпотеку виключено з Державного реєстру іпотек.

У звязку з невиконанням умов кредитного договору рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 травня 2010 року позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Украгазбанк» 1 664 543 грн. 20 коп. та 2 630 252 долари США 33 центи заборгованості за вказаним кредитним договором. Рішення суду виконано не було.

Як стало відомо, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було здійснено відчуження квартири № 2 в будинку № 31 (літ. В-5) на вулиці Тимурівців в місті Харкові, власником якої стало ТОВ «Аліма-Т, яке за договором купівлі-продажу від 25 листопада 2011 року продало вказану квартиру ОСОБА_2

Оскільки факт переходу до ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру відбувся під час виключення з державного реєстру іпотек запису про обтяження права власності на цю квартиру, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про застосування до спірних правовідносин статті 23 Закону № 898-1У та поширення її дії на відповідача з огляду на таке.

Згідно з частиною першої статті 4 Закону № 898-1У (у редакції, яка була чинною на час укладення договору іпотеки) обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Законом України від 1 липня 2004 року № 1952 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі Закон № 1952-1У) визначені правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону № 1952-1У права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Аналогічні положення містяться й у частині другій статті 3 Закону № 898-1У, відповідно до якої взаємні права й обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Крім того, порядок державної реєстрації іпотек під час виникнення спірних правовідносин регулювався Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року № 410 (втратив чинність 1 січня 2013 року), та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 686 (утратив чинність 1 січня 2016 року).

Відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону № 1952-1У записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Пунктами 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, передбачено, що рішення суду щодо обтяження прав на нерухоме майно, яке набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків його ухвалення.

За таких умов у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису.

Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.

Зазначений висновок узгоджується і з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (а у випадку, що переглядається, у звязку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обовязки підлягають виконанню.

Відтак ухвалення судом рішення про недійсність договору іпотеки, яке згодом було скасоване, не спростовує презумпції правомірності правочину, а договір іпотеки (права й обовязки сторін) залишається чинним з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек.

Саме такі висновки містяться в постановах Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-63цс15, від 10 червня 2015 року у справі № 6-449цс15 та від 3 лютого 2016 року у справі № 6-2026цс15, які в силу статті 360-7 ЦПК України є обовязковими для судів.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про збереження обтяження майна іпотекою внаслідок скасування рішення суду про виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження цього майна іпотекою та поширення на ОСОБА_2 відповідно до статті 23 Закону № 898-1У статусу іпотекодавця за іпотечним договором, враховуючи, що до нього перейшло право власності на квартиру, яка є складовою частиною будинку предмета іпотеки.

При цьому суд першої інстанції врахував, що дії попереднього іпотекодавця з відчуження даної квартири під час зняття судовим рішенням обтяження та право власності ОСОБА_2 на цю квартиру кредитором не оспорюються.

За таких обставин, з огляду на тлумачення сутності іпотеки та змісту правових механізмів забезпечення прав усіх сторін спірних правовідносин, слід дійти висновку про те, що ефективним відновленням прав кредитора у звязку зі скасуванням незаконного рішення є застосування процедури звернення стягнення на іпотечне майно, передбаченої угодою сторін, як однієї з умов надання (отримання) кредиту.

Разом з тим, предметом іпотеки за договором іпотеки від 09 червня 2008 року визначено не окремі квартири, а будинок № 31 в цілому (який складається зі 123 квартир), загальною оціночною вартістю 17 70 000 грн. 00 коп. Крім того, за погодженням сторін договору іпотеки з-під іпотеки виключено цілий ряд квартир будинку (26 квартир) без зміни попередньої вартості предмета іпотеки.

Згідно Звіту про оцінку майна, складеного Приватним підприємством «ОСОБА_6 і Права» 10 червня 2016 року, ринкова вартість однокімнатної квартири № 2 в будинку № 31 (літ. В-5) на вулиці Тимурівців в місті Харкові становить 410 000 грн. 00 коп. без включення ПДВ (т. 2, а. с. 121-175).

В суді апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що заборгованість до цього часу не сплачена, розмір заборгованості збільшується та щодо багатьох квартир тривають спори, які знаходяться на розгляді судів.

З огляду на це, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за Кредитним договором від 26 грудня 2007 року в розмірі 13 119 386 грн. 41 коп. пені та 3 372 580 доларів США 48 центів (що еквівалентно 26 957 035 грн. 78 коп. на користь позивача шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-Х1У (з наступними змінами) «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону та статті 39 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-1У (з наступними змінами) «Про іпотеку», за ціною, не нижче 410 000 грн. 00 коп., встановленою Звітом про оцінку майна, складеного Приватним підприємством «ОСОБА_6 і Права» 10 червня 2016 року.

За правилами частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки витрати позивача щодо сплати судового збору в розмірі 172 грн. 05 коп. документально підтверджені квитанціями на а. с. 4 та 78 т. 1, то ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивач з підстав, передбачених частиною 1 статті 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. п. 1, 4, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2013 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру № 2 у будинку № 31 (лит. В-5) на вулиці Тимурівців в місті Харкові, що належить на праві власності ОСОБА_2 згідно з Договором іпотеки від 09 червня 2008 року, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за Кредитним договором від 26 грудня 2007 року в розмірі 13 119 386 грн. 41 коп. пені та 3 372 580 доларів США 48 центів (що еквівалентно 26 957 035 грн. 78 коп.), яка складається з 10 784 717 грн. 30 коп. (десять мільйонів сімсот вісімдесят чотири тисячі сімсот сімнадцять грн. 30 коп.) пені за прострочення погашення кредиту, 2 334 669 грн. 38 коп. (два мільйони триста тридцять чотири тисячі шістсот шістдесят девять грн. 38 коп.) пені за прострочення погашення процентів, 2 382 796 доларів США 72 центи (два мільйони триста вісімдесят дві тисячі сімсот девяносто шість доларів США 72 центи) суми непогашеного кредиту, 989 783 доларів США 76 центів (девятсот вісімдесят девять тисяч сімсот вісімдесят три доларів США 76 центів) простроченої заборгованості за процентами, на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції Акціонерний банк «Укргазбанк» шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-Х1У (з наступними змінами) «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону та статті 39 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-1У (з наступними змінами) «Про іпотеку», за ціною, не нижче 410 000 грн. 00 коп., встановленою Звітом про оцінку майна, складеного Приватним підприємством «ОСОБА_6 і Права» 10 червня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» 172 грн. 05 коп. (сто сім десять дві грн. 05 коп.) судового збору.

Рішення набирає чинності негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

ОСОБА_7