У Х В А Л А

пр. № 2/759/4848/16

ун. № 759/11156/16-ц

19 серпня 2016 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Ключник А.С., перевірив виконання вимог ст.ст. 109-121 ЦПК України по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ПрАТ "УАСК "АСКА" про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ "УАСК "АСКА" про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Як зазначено позивачем, місцем знаходженням відповідача - юридичної особи ПрАТ "УАСК "АСКА", є вул. Перемоги, 97-А, в м. Запоріжжя, що юрисдикційно не відноситься до Святошинського районного суду м. Києва.

Відповідно до ч. 6 ст. 110 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, завданої майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред'являтися також за місцем завдання шкоди.

Як вбачається з позовної заяви, місцем заподіяння шкоди є Кіровоградський район, м. Донецьк, що юрисдикційно не відноситься до Святошинського районного суду м. Києва.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

В позовній заяві позивач, зокрема, посилається на положенням Закону України "Про захист прав споживачів" та відповідно вважає, що у відповідності до положень даного Закону звільняється від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав та визначає підсудність даної справи за місцем свого проживання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" від від 12 квітня 1996 року N 5 споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Разом з тим, з матеріалів, доданих до позовної заяви вбачається, що між позивачем та відповідачем було укладено договір страхування транспортного засобу на умовах програми "Автокласика" від 16.12.2013 року.

Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Метою страхування при укладенні договору майнового страхування є погашення за рахунок страховика ризику майнової відповідальності перед іншими особами чи ризику виникнення інших збитків у результаті страхового випадку.

Аналіз наведених норм свідчить, що відносини, які виникають з майнового страхування, не підпадають під предмет регулювання Закону України "Про захист прав споживачів" і положення цього Закону не застосовуються до відносин майнового страхування.

Вказана позиція зазначена у листі Верховного Суду України від 19 липня 2011 року "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування".

На підставі викладеного встановлено, що справа не підсудна Святошинському районному суду м. Києва.

Відповідно до ч. 3 п. 4 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

З огляду на викладене, враховуючи, що дана справа не підсудна Святошинському районному суду міста Києва, вона підлягає поверненню позивачу для подання позову до належного суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 109, 110, 121, 209-210, 223, 293, 294 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ :

Повернути позивачу ОСОБА_1 його позовну заяву до ПрАТ "УАСК "АСКА" про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП та всі додатки до неї для звернення до належного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя А. Ключник