АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі: Юрченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22.04.2016 у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживача, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про захист прав споживача, відповідно до якого просив суд визнати неправомірними дії ПАТ «Укрсоцбанк» щодо відмови від проведення реструктуризації зобов'язання позивача за його кредитним договором на умовах 50/50 та змінити умови зобов'язального правовідношення, яке виникло на підставі договору кредиту № 389/25/12-Ж, укладеного 07.12.2006 між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк», на умовах публічного оголошення Банком реструктуризації валютних кредитів за умовами 50/50.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на офіційному сайті ПАТ «Укрсоцбанк» опублікована програма реструктуризації валютних кредитів, а саме списання 50% заборгованості за кредитним договором. Під умови даної програми ОСОБА_1 підпадає, в зв'язку з чим 29.05.2015 він звернувся до Банку зі зверненням про прийняття пропозиції Банку та клопотанням про проведення реструктуризації кредитної заборгованості.

На момент звернення до суду позивач не отримав відповіді від Банку, що розцінює як відмову у проведенні реструктуризації його зобов'язання, що порушує його права.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 22.04.2016 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживача, визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії - відмовлено.

Справа № 752/16051/15ц
№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/9577/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Не погоджуючись з рішенням суду, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про те, що рішення ухвалено з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, позивач посилається на те, що рішення суду ухвалене за неправильно встановлених обставин справи. Так позивач зазначає, що суд першої інстанції не врахував публічності пропозиції Банку та норм, які регулюють такі взаємовідносини. Крім того, позивач вказує на те, що він підпадає під дію вказаної програми Банку щодо реструктуризації валютних кредитів, яка в своє чергу є публічною офертою, яку ОСОБА_1 тричі акцептував, проте Банк жодної відповіді йому не надав, з чого випливає, що Банк такими своїми діями відмовив позивачу в реструктуризації його зобов'язання, чим порушив його права як на проведення, так і на отримання інформації. Вважаючи рішення суду необґрунтованим та незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання апеляційного суду учасники процесу не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями.

08.08.2016 на адресу суду від представника позивача ОСОБА_4 надійшло клопотання про відкладення розгляду справа, яке мотивовано зайнятістю двох представників позивача в інших судових розглядах, а щодо інших трьох представників вказується про їх звільнення з посад юристів.

Розглянувши вказане клопотання колегія суддів дійшла висновку про його необґрунтованість. Так, згідно нотаріально посвідченої довіреності від 26.04.2015 позивач уповноважив на представництво своїх інтересів в суді п'ять фізичних осіб, які діють незалежно один від одного.

З поштового повідомлення про вручення судової повістки представнику позивача вбачається, що ними воно отримано 18.07.2015 тобто за 23 дні до дати призначеного розгляду, тобто завчасно і представники мали можливість узгодити свої дії. Даних про відрядження або щодо участі ОСОБА_5 в судовому засіданні в Апеляційному суді Дніпропетровської області до клопотання долучено не було. Участь ОСОБА_6 в судовому засіданні у Солом'янському районному суді м. Києва о 14.00 год. не є поважною причиною неявки, з огляду на те, що розгляд даної справи призначений на 11.15, до того ж відсутні дані саме її участі. Даних про відкликання довіреності стосовно окремих осіб матеріали справи не містять. А отже вказані представником позивача причини неявки в судове засідання не можуть вважатися поважними і такими, що зумовлюються відкладення розгляду.

Відповідач причини неявки свого представника суду не повідомив.

Тому, виходячи з положень ст.ст. 169, 303-1, 305 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду вважала за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що реструктуризація заборгованості є правом банку, я не його обов'язком і передбачає відповідну зміну умов договору, шляхом укладення відповідних угод між сторонами за їх спільною згодою або за рішенням суду при наявності підстав, визначених ч.2 ст.652 ЦК України.

Колегія суддів вважає за можливе погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» 07.12.2006 був укладений Договір кредиту № 389/25/12-Ж, відповідно до умов якого позивачу надано кредит в розмірі 60000 доларів США зі сплатою 12,5% річних та повернення суми редиту до 06.12.2021 /а.с.7-9/.

На офіційному сайті ПАТ «Укрсоцбанк» була опублікована пропозиція - програма реструктуризації валютних кредитів за опцією 50/50, відповідно до якої Банк пропонував валютним позичальникам із загальною заборгованістю до 150 тисяч умовних одиниць в валюті кредиту (доларів США/швейцарських франків/Євро) скористатися реструктуризацією за умовами 50/50 - при внесенні певної суми на погашення заборгованості, банк списує з позичальника на таку ж суму в якості бонуса.

Також Банком були опубліковані умови даної акції для різних груп кредитів, а також визначені обов'язкові документи, які повинен надати позичальник для застосування тимчасової опції. Зазначена програма діяла до 31.12.2015 /а.с.10-13,26-30/.

Позивач ОСОБА_1 звертався до банку з заявою про реструктуризацію кредитної заборгованості за Договором кредиту № 389/25/12-Ж тричі: 29.05.2015, 13.07.2015 та 23.10.2015 /а.с.31-36/.

Як встановлено судом, відповідь надана позивачу з боку Банку не була.

Разом з тим, необхідно звернути увагу, що пропозиція Банку була адресована двом групам осіб: позичальники, які не мали заборгованості до 01.01.2014. В день укладення договору про застосування цієї опції їм необхідно внести не менше 1000 у.о. і така ж сума кредиту буде списана з тіла кредиту; особи, у яких була заборгованість до 01.01.2014. Їм необхідно внести не менше 3000 у.е. для того, щоб скористатися умовами опції. Серед обов'язкових документів для застосування тимчасових опцій, Банк вказував: паспорт, ІПН клієнта, оновлені документи платоспроможності позичальника/фінансових поручителів, інші документи на вимогу банку.

Як вбачається з наданих суду заяв позивачем, лише при зверненні 23.10.2015 був наданий весь пакет документів. Проте в жодній із заяв він не вказує до якої групи позичальників він відноситься, тобто не конкретизує прийняті ним умови.

На підставі ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Позивачем не вказано та не підтверджено належними доказами наявність істотного порушення договору другою стороною, а тому підстав для зміни умов укладеного між сторонами кредитного договору в судовому порядку не вбачається. А сама лише відсутність згоди іншої сторони на зміну умов договору укладеного раніше не є для того достатньою підставою.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже виходячи із основних принципів цивільного процесу, зокрема, змагальності і диспозитивності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем власної позиції.

Враховуючи вищевикладене, колегія судді приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22.04.2016 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: