Справа № 2/489/751/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

09.08.2016 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що з 2006 р. він зустрічався з відповідачкою, в 2010 р. в них народилась донька - ОСОБА_4, однак відомості про батька дитини в актовому записі про її народження були вказані зі слів матері. В подальшому , 22.03.2011 р. позивач та відповідачка уклали шлюб, який в наступному було розірвано. Проте після розірвання шлюбу в 2013 р. сторони знову почали проживати разом, одружились, в них народилась друга дитина. Позивач ОСОБА_1 зазначав, що з часу народження доньки ОСОБА_4 він завжди визнавав себе її батьком, надавав кошти на її утримання, вона протягом тривалого часу проживала разом з його батьками. На теперішній час ОСОБА_1 бажає офіційно зареєструвати своє батьківство, в звязку з чим звернувся з відповідною заявою до органів РАЦСУ, проте йому було відмовлено, оскільки позивачка з невідомих причин заперечує факт його батьківства відносно доньки ОСОБА_4.

Посилаючись на вищевикладене позивач просить суд: визнати його, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м. Красноперекопськ, АРК Крим, громадянина України, батьком дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, народженої у м. Сімферополь АРК Крим ОСОБА_5 (після укладення шлюбу - ОСОБА_1) В.О.; внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за № 30 від 19.04.2010 р. Воїнської сільської ради Красноперекопського району АРК Крим, де відомості про батька вказати - батько ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, АРК Крим, громадянин України.

В подальшому, відповідно до отриманих під час розгляду справи судом відомостей, позивач уточнив заявлені ним вимоги та просив суд: виключити відомості про ОСОБА_3, як батька дитини, з актового запису про народження № 30, складеного 19.04.2010 р. Воїнською сільською радою Красноперекопського району АРК, внесені Заводським ВДРАЦС ММУЮ актовим записом № 2 від 11.03.2016 р.; визнати його батьком дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, народженої у м. Сімферополь АРК; внести відповідні відомості до актового запису про народження дитини, змінивши відомості про батька, прізвище та по батькові ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, народженої у м. Сімферопіль АРК ОСОБА_7.

Відповідно до заяви, представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив розглянути справу у відсутності позивача.

Відповідачка ОСОБА_2, відповідно до заяви, позов визнала та просила його задовольнити, розглянувши справу у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином.

Представник третьої особи Заводського відділу РАЦС ММУЮ в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. Від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши надані докази, врахувавши надані сторонами та свідками пояснення, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 періодично разом проживали з 2006 р.

15 квітня 2010 р. у відповідачки ОСОБА_7 народилась донька - ОСОБА_4.

Актовий запис про народження ОСОБА_4 № 30 було складено Воїнською сільською радою Красноперекопського району Автономної Республіки Крим.

Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження відомості про батька дитини були записані на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (зі слів матері).

При цьому відомості про батька дитини були зазначені як «Гаєвський Володимир Анатолійович». Тобто вказано імя та по батькові позивача, що свідчить про визнання відповідачкою його батьківства відносно народженої нею дитини в той час.

В березні 2011 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб та продовжили проживати однією сімєю в м. Миколаєві АДРЕСА_1 в квартирі, що належить на праві власності батькам позивача.

З часу вагітності ОСОБА_2, народження ОСОБА_4 та в подальшому позивач ОСОБА_1 визнавав себе батьком дитини, приймав активну участь у її вихованні та утриманні, родина позивача забирала дитину із матір`ю з пологового будинку.

В липні 2011 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, після чого вони припинили подружні відносини. Неповнолітня ОСОБА_4 проживала разом з батьками відповідачки.

Після розірвання шлюбу позивач ОСОБА_1 та його батьки відвідали малолітню ОСОБА_4 за місцем її проживання у батьків відповідачки та виявили, що дитина має проблеми зі здоровям.

В звязку з необхідністю лікування та приймаючи до уваги вік дитини і ту обставину, що позивач був зайнятий на роботі, ОСОБА_4 переїхала на постійне проживання до батьків позивача ОСОБА_1

Вказана обставина підтверджується довідками з лікарні та дошкільного навчального закладу.

Так у відповдіності до Довідки Дошкільної освітньої установи (яслі-садочок) № 4 «Золота рибка» АРК за вих. № 12 від 22.01.2016 р. ОСОБА_5 з 01.09.2012 р. по 16.07.2013 р. відвідувала зазначений садочок.

Згідно Довідки від 28.01.2014 р. ОСОБА_5 (ОСОБА_1) ОСОБА_4 перебувала на лікуванні у фізіотерапевтичному відділенні Центральної лікарні м. Красноперекопськ. Діагноз стан після перелому правої гомілки.

В подальшому в 2013 р. позивач ОСОБА_1 та відповіачка ОСОБА_2 відновили свої відносини, почали знову проживати разом як одна сім`я .

Згідно Свідоцтва про шлюб 06.09.2014 р. сторони вдруге одружились, в них народилась друга дитина - донька Мілана, ІНФОРМАЦІЯ_4

Однак згодом особисті стосунки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знову погіршились, вони припинили спільне проживання, на теперішній час шлюб між ними розірвано.

Разом з тим, до та після народження ОСОБА_4, ОСОБА_1 визнавав себе батьком дитини, утримував та виховував її, забезпечував її розвиток, відпочинок та лікування.

25.12.2015 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно звернулись до Заводського Відділу РАЦС ММУЮ з заявою про встановлення батьківства щодо дитини ОСОБА_4. Що свідчить про визнання відповідачкою батьківства позивача.

Проте, згідно Відповіді Заводського відділу ДРАЦС від 04.03.2016 р. за вих. № 82/05.02/04-38 встановлено, що сторонам було відмовлено у прийнятті заяви про встановлення батьківства щодо дитини ОСОБА_4, оскільки для встановлення батьківства спочатку необхідно було поновити актовий запис про народження дитини на території України, так як народження було зареєстроване в ІНФОРМАЦІЯ_5, яка на теперішній час є окупованою територією.

Однак в подальшому, відповідачка змінила свої наміри. З наданого на запит суду Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження вбачається, що до РАЦСУ з заявою про визнання свого батьківства щодо ОСОБА_4 звернувся відповідач ОСОБА_3, який на теперішній час записаний батьком дитини на підставі змін до актового запису про народження, внесених 12.03.2016 р. Заводським відділом ДРАЦС.

Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому цим Кодексом.

Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

У відповідності до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається : 1) за заявою матері та бітька дитини; 2) за рішенням суду.

Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно положень ст. 128 СК України За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання свого батьківства відносно ОСОБА_4 на підставі ст. 128 СК України, оскільки при реєстрації її народження відомості про батька були визначені на підставі ст. 135 СК України.

В подальшому вже підчас розгляду справи в суді на підставі поданої ОСОБА_3 спільно з відповідачкою ОСОБА_2 заяви саме останнього було записано батьком дитини.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу,

вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з

вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з

актового запису про народження дитини.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, висловленого ним при розгляді справи № 6-20цс15 від 25.02.2015 р., справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи і зібрані з дотриманням норм цивільно-процесуального законодавства.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд оцінює докази відповідно до вимог ст. ст. 58-59, 61, 212 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Недоведеність обставин, на яких наполягає позивач, є підставою для відмови у позові.

За клопотанням позивача судом по справі було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу з метою визначення, чи є ОСОБА_1 біологічним батьком дитини - ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідачка ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про призначення молекулярно-генетичної експертизи та про необхідність зявитись до експертної установи для відібрання зразків (що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями), проте двічі не зявилась, що унеможливило проведення експертизи.

Згідно ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги надані докази в сукупності, покази свідків, які беззаперечно підтвердили Факт батьківства позивача відносно ОСОБА_4, той факт, що відповідачка ухилилась від надання експерту зразків, необхідних для проведення експертизи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Посилання відповідачів у засіданні, дані раніше на те, що саме ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки спростовуються обставинами справи, встановленими в судовому засіданні, показами свідків та наданими суду письмовими доказами.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів в рівних частках на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі ст.ст. 125, 128, 135 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст.10, 14, 60, 88, 212, 214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання батьківства - задовольнити.

Виключити відомості про ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, як про батька дитини з поновленого актового запису про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_7 Крим, Україна, актовий запис (реєстраційний номер 8) № 2 , дата складання 11.03.2016 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, батьком дитини - ОСОБА_5 ( ОСОБА_6), ІНФОРМАЦІЯ_2, яка народилась в м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим, Україна.

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, (реєстраційний номер 8) № 2 , дата складання 11.03.2016 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, а саме: в графі «батько» вказати - «Гугало Володимир Анатолійович», ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, в графі «відомості про дитину» вказати прізвище дитини - «Гугало», по батькові «Володимирівна» , інші відомості залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп., по 275 грн.60 коп. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії.

Суддя: