ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2491/16-ц
провадження № 2/753/3009/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"18" травня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

за участю секретаря - Кубіва С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.11.2015 року о 22 год. 20 хв. в в м. Києві по вул. Здолбунівська сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, який був в стані алкогольного сп'яніння та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 Після чого, о 22 год. 50 хв. в м. Києві по вул. Здолбунівська в пошкоджений, внаслідок ДТП, та нерухомий автомобіль НОМЕР_2 в'їхав автомобіль «Рено» д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4 Внаслідок двох зіткнень автомобіль НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження. Постановами Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року, водія автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та ст. 130 КУпАП. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року, водія автомобіля автомобіль «Рено» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до звіту ФОП ОСОБА_5 Владиславивича № 22/16 від 25.01.2016 року матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля НОМЕР_2, становить 201 706 грн. 25 коп. У зв'язку з вищевикладеним позивач зазнав моральних страждань та звернувся до суду з відповідним позовом й просив стягнути солідарно з відповідачів 202 406 грн. 25 коп. матеріальної шкоди, 10 000 грн. моральної шкоди та судовий збір.

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином.

Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 05.11.2015 року о 22 год. 20 хв. в в м. Києві по вул. Здолбунівська сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, який був з ознакамиалкогольного сп'яніння та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 Після чого, о 22 год. 50 хв. в м. Києві по вул. Здолбунівська в пошкоджений, внаслідок ДТП, та нерухомий автомобіль НОМЕР_2 в'їхав автомобіль «Рено» д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4 Внаслідок двох зіткнень автомобіль НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.

Судом встановлено, що власником автомобіля НОМЕР_2 є ОСОБА_2, що вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ 401287. (а.с. 5).

Постановами Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року, водія автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ст. 130 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року, водія автомобіля автомобіль «Рено» д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку часткової відповідальності).

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини

З дослідженої судом постанови Дарницького районного суду м. Києва від 17.12.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 своїми діями порушив п.13.1 ПДР України внаслідок того, що керуючи автомобілем НОМЕР_4 по вул. Здолбунівська в м. Києві не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ІЖ 2125», д/н НОМЕР_13, автомобілем НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів. Крім того, як вбачається з постанови Дарницького районного суду м. Києва від 17.12.2015 року, ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_4 з ознакамиалкогольного сп'яніння.

З дослідженої судом постанови Дарницького районного суду м. Києва від 14.12.2015 року вбачається, що ОСОБА_4, своїми діями порушив п.п. 12.1, 12.3 ПДР України, внаслідок того, що керуючи автомобілем «Рено» д.н.з. НОМЕР_3 по вул. Здолбунівська в м. Києві не вибрав безпечну швидкість для руху, не врахував дорожню обстановку, при виді перешкоди, не вжив заходів для зменшення швидкості руху, аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного об'їзду для інших учасників дорожнього руху перешкоди, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_8 та автомобілем НОМЕР_9, під керуванням водія ОСОБА_2

Відповідно до звіту ФОП ОСОБА_5 Владиславивича № 22/16 від 25.01.2016 року матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля НОМЕР_2, становить 201 706 грн. 25 коп.

Відповідно до копії товарного ченку № 26/16 від 26.01.2016 року позивач сплатив ФОП ОСОБА_5 Владиславивичу 700 грн. за оцінку матеріального збитку після ДТП.

Суд, виходячи із засад розумності, добросовісності та справедливості, з огляду на обставини справи та ДТП визначаючи ступінь вини кожного з учасників ДТП, приходить до висновку, що ступінь вини ОСОБА_3 становить 70 %, а ОСОБА_4 30 %.

Таким чином, зважаючи на те, що у спричинені майнової шкоди позивачу є вина обох водіїв, кожен з них несе відповідальність за спричинення такої шкоди у відповідності до ступеню своєї вини.

Виходячи з цього:

70 % від 201 706 грн. 25 коп .= 141 194 грн. 56 коп; 70 % від 700 грн. = 490 грн.

30 % від 201 706 грн. 25 коп .= 60 511 грн. 88 коп.; 30 % від 700 грн. = 210 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_3 на користь позивача необхідно стягнути матеріальну шкоду в розмірі 141 194 грн. 56 коп. та витрати на оцінку матеріального збитку в розмірі 490 грн. В свою чергу з ОСОБА_4 на користь позивача необхідно стягнути матеріальну шкоду в розмірі 60 511 грн. 88 коп. та витрати на оцінку матеріального збитку в розмірі 210 грн.

Відповідно ч. 3 до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно положень п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Виходячи з вищенаведеного, суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000 грн., а самез ОСОБА_3 на користь позивача необхідно стягнути 1 400 грн., а з ОСОБА_4 на користь позивача необхідно стягнути 600 грн.

Розполіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 208, 213, 218, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_10) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_11) матеріальну шкоду в розмірі 141 194 (сто сорок одна тисяча сто дев'яносто чотири) грн. 56 коп., витрати на оцінку матеріального збитку в розмірі 490 (чотириста дев'яносто) грн., моральну шкоду в розмірі 1 400 (одна тисяча чотириста) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_12) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_11) матеріальну шкоду в розмірі 60 511 (шістдесят тисяч п'ятсот одинадцять) грн. 88 коп., витрати на оцінку матеріального збитку в розмірі 210 (двісті десять) грн., моральну шкоду в розмірі 600 (шістсот) грн.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_10) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_11) судовий збір в розмірі 1 802 (одна тисяча вісімсот два) грн. 68 коп.

Стягнути ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_12) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_11) судовий збір в розмірі 772 (сімсот сімдесят два) грн. 57 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА