У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Рожина Ю.М., Малько О.С.

секретар судового засідання: Кробчук А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 8 липня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс" про визнання недійсним договору факторингу,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача -Януля В.С., представника ТзОВ «Кредитні ініціативи»- Захожого Т.В., перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 8 липня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Кредитні ініціативи" заборгованість по кредитному договору №1701/0508/71-084 від 20.05.2008 року на загальну суму 1521 356 грн. 26 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 665 424 грн. 71 коп. заборгованість за процентами 464 544 грн. 37 коп., пеню 391 387 грн. 18 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн., а всього на загальну суму 1525010,26 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ТзОВ "Кредитні ініціативи", ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс" про визнання недійсним договору факторингу відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на незаконність та необрунтованість рішення суду в зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Доводить, що він має право на звернення до суду, як зацікавлена особа, права якої порушені оспорюваним правочином, оскільки на підставі договору факторингу ТзОВ "Кредитні ініціативи" пред'явило до нього позови про звернення стягнення на предмет іпотеки та про стягнення коштів по кредитному договору, а ПАТ "Сведбанк", з яким укладено договір таких претензій не мало.

Оспорюваний договір не може вважатися укладеним, так як в ньому не зазначається розмір грошової вимоги, яка переходить до нового кредитора, що є істотною умовою для договору факторингу.

Крім того, договір факторингу від 28 листопада 2012 року, укладений між ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" та ТзОВ "Кредитні ініціативи" містить підписи лише однієї зі сторін та не скріплений печаткою.

Звертає увагу, що у відповідності до п.1 Розпорядження Держфінпослуг від 3.04.2009 року №231 "Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг" договір факторингу може укладатися тільки щодо права вимоги до боржників - суб'єктів господарювання, а він укладав кредитний договір як фізична особа, а не як суб'єкт господарювання, тому право вимоги до нього як боржника за укладеним кредитним договором не могло бути предметом договору факторингу.

Розрахунки за договорами факторингу проведені в іноземній валюті, однак ліцензій від Національного банку України на здійснення таких операцій відповідач за зустрічним позовом не має.

Вважає, що договір №15 від 28 листопада 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" укладений без наміру створення юридичних наслідків, обумовлених цим договором, оскільки жодних додатків до договору не укладалося, повідомлень про зміну кредитора боржникам не надсилалося та того ж дня укладено інший договір між Факторинговою компанією "Вектор Плюс" та ТзОВ "Кредитні ініціативи", що свідчить про фіктивність договору №15.

З наведених підстав, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким ТзОВ "Кредитні ініціативи" в позові відмовити, а його зустрічний позов задовольнити.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивач зазначає, що рішення судом першої інстанції постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, просить її відхилити.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи первісний позов ТзОВ "Кредитні ініціативи", суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з нього на користь позивача, до якого перейшло право вимоги за кредитним договором.

Відмовляючи у зустрічних вимогах, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оспорюваний ОСОБА_1 договір факторингу від 28 листопада 2012 року, укладений між Факторинговою компанією "Вектор Плюс" та ТзОВ "Кредитні ініціативи" не суперечить нормам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а позивачем за зустрічним позовом не доведено факту порушення його прав, як позичальника, у зв'язку з укладанням вказаного договору факторингу.

Такі висновки суду відповідають встановленим фактам та ґрунтуються на законі.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 20 травня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ "Сведбанк" було укладено кредитний договір №1701/0508/71-084, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 32200 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних за весь строк фактичного користування кредитом на строк по 19 травня 2037 року.

В забезпечення виконання умов договору між сторонами 20.05.2008 року був укладений іпотечний договір №1701/0508/71-084-7-1 за умовами якого ОСОБА_1 передав банку в іпотеку домоволодіння, загальною площею 90,8 кв.м., шо знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

28 листопада 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" укладено договір факторингу № 15, згідно з яким останнє набуло право грошової вимоги на погашення (стягнення) заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, зазначеними у реєстрі заборгованості боржників.

В цей же день 28 листопада 2012 року ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" на підставі договору факторингу передав ТзОВ "Кредитні ініціативи" набуте ним право грошової вимоги до ОСОБА_1 За цим договором клієнт відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених в реєстрі заборгованості боржників, право вимоги якої належить клієнту на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги клієнту набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу, та в порядку, передбаченому даним договором.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 5 серпня 2015 року звернуто стягнення на домоволодіння, загальною площею 90,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до іпотечного договору №1701/0508/71-084-7-1 від 20 травня 2008 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1701/0508/71-084 від 20 травня 2008 року у перерахунку на національну валюту в сумі 471041 грн., яка складається з 252962 грн. 47 коп. по тілу кредиту, 106508 грн. 88 коп. по відсотках та 111569 грн. 65 коп. пені. В порядку ст.217 ЦПК України рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочено на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Згідно наданого позивачем розрахунку в зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов'язань за договором кредиту станом на 8.06.2015 року його заборгованість становить 1521356 грн. 26 коп. та складається: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 31648 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 665424 грн. 71 коп.; заборгованість за процентами у розмірі 22094,01 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 464544 грн. 37 коп.; пеня у розмірі 18614,61 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 391387 грн. 18 коп.

За наведеного, оскільки на підставі договорів факторингу 28 листопада 2012 року до ТзОВ "Кредитні ініціативи" перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №1701/0508/71-084 від 20 травня 2008 року, а останній свої зобов'язання ні перед первісним, ні перед новим кредитором не виконав, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

Доводи скарги про недійсність договору факторингу є безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до норм діючого законодавства клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності, а фактором, у свою чергу, може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст. 1079 ЦК України). При цьому нормами ЦК України не встановлено жодних обмежень щодо складу осіб (боржників), по відношенню до яких здійснюється уступка права вимоги при укладенні договорів факторингу.

Підпункт 2 п.1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 231 від 3 квітня 2009 року "Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг", на недотримання якого посилається позивач за зустрічним позовом як на підставу недійсності договору факторингу, також не обмежує передачу прав кредитора у зобов'язанні за договором факторингу категорією боржників, право вимоги до яких відступається за цим договором.

Не свідчить про порушення оспорюваним договором факторингу прав ОСОБА_1 пред'явлення до нього вимоги новим кредитором.

Покликання ОСОБА_1 про відсутність в оспорюваному договорі факторингу підпису та печатки однієї із його сторін спростовуються копією вказаного договору факторингу (а.с. 27-35), нотаріально засвідчену копію якого судом першої інстанції було оглянуто в судовому засіданні.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про відсутність у ТзОВ "Кредитні ініціативи" ліцензії на здійснення валютних операцій, оскільки наявність у фактора такої ліцензії законом не вимагається.

Не можуть бути прийняті доводи ОСОБА_1 про фіктивність договору факторингу №15 від 28 листопада 2012 року, укладеного між ПАТ "Сведбанк" та ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс", оскільки такі вимоги ним не заявлялись.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують викладених у ньому висновків.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

Рожин Ю.М.

Малько О.С.