Справа № 621/1519/16-ц
Провадження № 2/621/924/16
РІШЕННЯ

іменем України

18 серпня 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Бережної Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Кошевої А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

29.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, в якому вказано, що 22.04.2014 року помер його батько, ОСОБА_4, який на день своєї смерті був зареєстрований та прожив за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім нього, за вказаною адресою, з моменту його смерті і по-теперішній час ніхто не зареєстрований. В той же час, як вбачається з Акту обстеження № 34, який складено депутатом Соколівської сільської ради ОСОБА_5 04.05.2016 року, ОСОБА_1 з травня 2013 року проживав разом із своїм батьком ОСОБА_4 та здійснював за ним догляд до дня його смерті. Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина. На день відкриття спадщини, у спадкодавця було три спадкоємця, які б могли успадкувати майно за законом, а саме його діти: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 (дошлюбне - ОСОБА_2) ОСОБА_6.

Але, необхідно зазначити, що ОСОБА_4 на випадок своєї смерті залишив заповіт, із змісту якого вбачається, що все належне йому майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті та на що він за законом матиме право, він заповів своєму синові ОСОБА_1. Вказаний заповіт складено 02.04.2013 року та посвідчено керуючим справами виконкому Соколівської сільської ради Зміївського району ОСОБА_7

Після смерті батька ніхто із спадкоємців не звертався до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини або з заявами про відмову від спадщини.

Після смерті батька, позивач також, не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки, фактично проживав за однією адресою із померлим батьком на день його смерті. При цьому, необхідно зазначити, що ОСОБА_1 від спадщини не відмовлявся. Однак, зараз позивач не може в передбаченому законом порядку оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі в звязку з тим, що він не був зареєстрований з батьком за однією адресою, хоча вони і проживали разом. Тому, останній змушений звернутися до суду з позовом про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на момент його смерті.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив встановити факт спільного проживання його та ОСОБА_4, який помер 22.04.2014 року за адресою: Харківська область, Зміївський район,с. Соколово, вул. Верхня Новоселівка, буд.10 на день смерті останнього.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання також не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 визнали в повному обсязі.

У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку:

Судом встановлено, що 22.04.2014 року помер ОСОБА_4 копія Свідоцтва про смерть, серія І-ВЛ № 437553, актовий запис № 15 /а.с. 7/.

ОСОБА_4 був батьком позивача ОСОБА_1, що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серія ЯЦ № 532408, актовий запис № 44 /а.с. 8/.

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишив заповіт, яким все належне йому майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті та на що він за законом матиме право, він заповів своєму синові ОСОБА_1. Вказаний заповіт складено 02.04.2013 року та посвідчено керуючим справами виконкому Соколівської сільської ради Зміївського району ОСОБА_7 /а.с. 11/.

З копії Довідки виконавчого комітету Соколівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 10.05.2016 року № 269 вбачається, що ОСОБА_4, починаючи з 15.04.1974 року та на день своєї смерті 22.04.2014 року був зареєстрований та прожив за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім нього, за вказаною адресою, з моменту його смерті і по-теперішній час ніхто не зареєстрований /а.с. 10/.

В той же час, копією Акту обстеження від 04.05.2016 року № 34 підтверджена та обставина, зокрема, даний факт не заперечувався відповідачами по справі, що за адресою Харківська область, Зміївський район,с. Соколово, вул. Верхня Новоселівка, буд. 10 фактично проживав (з травня 2013 року по квітень 2014 року) позивач ОСОБА_1, який здійснював догляд за своїм батьком ОСОБА_4 та вів з ним спільне господарство /а.с. 9/.

Встановлено, що позивач не звертався до нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових справ, оскільки вважав, що він фактично, за правилами ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняв спадщину, як такий, що проживав зі спадкодавцем на день його смерті.

Крім того, листом Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 17.08.2016 року вих. № 1454/01-16 повідомлено, що після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини або відмову від неї ніхто не звертався.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 позбавлений можливості отримати спадщину, яка залишилася після смерті батька ОСОБА_4, без встановлення факту їх спільного проживання.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що її прийняв, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населенному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасовою.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджується відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Отже, судом встановлено, що разом з померлим ОСОБА_4 за адресою Харківська область, Зміївський район, с. Соколово, вул. Верхня Новоселівка, буд.10, тривалий час (з травня 2013 року до самої його смерті), постійно, в т.ч. і на день смерті, проживав без реєстрації його син ОСОБА_1, який доглядав його, надавав допомогу, проживаючи разом з ним до самої смерті, і до теперішнього часу постійно проживає за вказаною вище адресою вже в спадковому будинку.

З огляду на вищевикладене, суд вбачає підстави для задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 29, 1268 ЦК України, ст. ст. 235, 256-258 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4, який помер 22 квітня 2014 року за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Соколово, вул. Верхня Новоселівка, буд.10, на день смерті останнього.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: