АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, поданою через представника ОСОБА_6, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа: Комунальне підприємство «Керуюча дирекція Шевченківського району» про визнання права користування житлом,

в с т а н о в и л а :

у червні 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому, з урахуванням уточнень просили визнати за ОСОБА_1 право користування кімнатами № 1 та № 3; за ОСОБА_4 та її малолітнім сином ОСОБА_5 - право користування кімнатою № 5; за ОСОБА_2 та її малолітньою дочкою ОСОБА_3 - право користування кімнатою № 4 квартири АДРЕСА_1.

Справа № 761/15957/15-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/4565/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Маліновська В.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначала, що кімнату № 1 в квартирі АДРЕСА_1 отримала у 2004 році як працівник ЖУ «Південне «ДП «Екос» ПАТ ХК «Київміськбуд» на підставі ордеру № 34 виданого ЖУ «Південне «ДП «Екос» від 15.02.2002 року, 24.12.2010 року була зареєстрована у цій кімнаті та є власником особового рахунку. У 2011 році їй також на підставі ордера було виділено кімнату № 3 у цій квартирі. Разом з нею в цій же квартирі в кімнатах № 4 та № 5 проживають та зареєстровані її доньки ОСОБА_9 та ОСОБА_4 зі своїми малолітніми дітьми.

ОСОБА_4 кімнату № 5 отримала як працівник готелю «Оберіг» ПАТ «ХК «Київміськбуд», заселилась на підставі ордеру № 99 від 01.01.2004 року, зареєстрована у квартирі з 04.09.2012 року та є власником особового рахунку.

ОСОБА_2 кімнату № 4 отримала на підставі ордера № 15 від 01.01.2010 року та є власником особового рахунку вищезазначеної кімнати.

Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.09.2012 року № 1605 «Про безоплатне прийняття відомчого житлового фонду, службового житла, зовнішніх інженерних мереж ПАТ ХК «Київміськбуд» до комунальної власності територіальної громади міста Києва», жилий будинок по АДРЕСА_1 у м. Києві прийнято до комунальної власності територіальної громади міста Києва та передано до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації. Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією було прийнято розпорядження від 20.12.2012 року № 874 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча дирекція Шевченківського району» житлових будинків АДРЕСА_1 та гуртожитків № 9 на АДРЕСА_1» відповідно до якого жилий будинок по АДРЕСА_1 було закріплено на праві господарського відання за КП «Керуюча дирекція Шевченківського району». Незважаючи на законність вселення їх у спірне жиле приміщення та проживання у нього у визнанні за ними права користування цим приміщенням з видачею ордера серії Б їм відмовлено.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22.01.2016 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду позивачі через представника подали апеляційну скаргу, у якій просять скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Посилаються на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що у спірному житловому приміщенні проживають неповнолітні діти та не застосував до спірних правовідносин Закон України «Про охорону дитинства». Суд також не врахував, що на час видачі ордерів на поселення позивачів до спірного житла, останні не були забезпечені іншим житлом та що відповідач не надав розпорядження Київської міської державної адміністрації про зміну статусу будинку готельного типу по АДРЕСА_1 на житловий будинок. Крім того, з письмових відповідей вбачається, що відповідач не визнає за ними право користування спірною квартирою.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_10 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник позивачів ОСОБА_11 подала клопотання про відкладення розгляду справи, проте про будь - які поважні причини неявки до суду не повідомила та відповідних доказів не надала.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до довідок ф. 3, виданих КП «Керуюча дирекція Шевченківського району» ОСОБА_1 проживає та зареєстрована у кв. АДРЕСА_1, ОСОБА_2 разом з неповнолітньою донькою ОСОБА_3 проживає та зареєстрована у кв. 25/4, а ОСОБА_4 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_5 - у кв. 25/5 цього будинку.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів № 142 від 15.05.1995 року будинок АДРЕСА_1 переданий у господарче відання до холдингової компанії «Київміськбуд», цим же рішенням визначено статус будинку, як будинок готельного типу.

Рішенням № 4 АТ «ХК «Київміськбуд» від 31.10.1995 року було створено Дочірнє, підприємство «Екос», якому на підставі рішення № 5 від 11.03.1996 року ПАТ «ХК «Київміськбуд» передав зазначений будинок в господарче відання та на обслуговування, а також на баланс ЖУ «Південне».

У січні 2012 року між ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ЖУ «Південне ДП «Екос» укладено договори про надання доступу до житлового приміщення з метою нарахування плати за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12.09.2012 року № 1605 «Про безоплатне прийняття відомчого житлового фонду, службового житла, зовнішніх інженерних мереж ПАТ «ХК «Київміськбуд» до комунальної власності територіальної громади міста Києва», будинок АДРЕСА_1 було прийнято до комунальної власності територіальної громади м. Києва та передано до сфери управління Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації.

Розпорядженням Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.12.2012 року № 874 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча дирекція Шевченківського району» житлових будинків АДРЕСА_1 та гуртожитків № 9 на АДРЕСА_1», будинок АДРЕСА_1 було закріплено на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча дирекція Шевченківського району».

Відповідно до свідоцтва про права на спадщину, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 на праві власності кожній належить по 1/3 частини квартирі АДРЕСА_2.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачі проживають у спірному житловому приміщенні на підставі договору оренди, позивачами не надано рішення про надання ним зазначеного житла, прийнятого в установленому законом порядку, позивачі мають у користуванні інше житлове приміщення, а також позивачами не надано доказів про те, що відповідач порушує чи обмежує їх право користування спірним житловим приміщенням.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

У матеріалах справи містяться копії ордерів, які як, зазначають позивачі, стали підставою для вселення у спірне житлове приміщення та реєстрації в ньому. Так, відповідно до копії ордеру від 15.02.2002 року № 34 ОСОБА_1 видано цей ордер на ліжко - місце в будинку АДРЕСА_3/1. Відповідно до копії ордеру від 02.07.2011 року № 86 ОСОБА_1 цей ордер видано на ліжко - місце в будинку АДРЕСА_3/3. Відповідно до копії ордеру від 01.01.2004 року № 99 ОСОБА_4 цей ордер видано на ліжко - місце в будинку АДРЕСА_4/5. Відповідно до копії ордеру від 01.01.2010 року № 15 ОСОБА_2 цей ордер видано на ліжко - місце в будинку АДРЕСА_3/4. У копіях цих ордерів зазначено, що вони видані ЖУ «Південне» ДП «Екос».

17.02.2011 року між ЖУ «Південне» ДП «Екос» АТ ХК «Київміськбуд» та ОСОБА_1 укладено договір оренди житлового приміщення АДРЕСА_3/1,4 строком до 31.12.2011 року.

26.01.2012 року між ДП «Екос» АТ ХК «Київміськбуд» в особі ЖУ «Південне» та ОСОБА_1 укладено договір на відшкодування комунальних послуг на приміщення, що здані в оренду та утримання прибудинкової території АДРЕСА_5/1,3 строком до 31.12.2012 року. Такі ж договори цього ж дня укладено з ОСОБА_4 на кв. 24/4,5 та з ОСОБА_2 на кв. 25/4.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 15.05.1995 року № 142 будинок по АДРЕСА_1 передано у відання ДКБК «Київміськбуд» як будинок готельного типу.

Згідно з розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 12.09.2012 року № 1605 та розпорядження Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 20.12.2012 року № 874 будинок по АДРЕСА_1 передано до комунальної громади м. Києва, а надалі закріплено на праві господарського відання за КП «Керуюча дирекція Шевченківського району» як житловий будинок.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 3 ЦПК України захисту підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси особи.

Із позовної заяви вбачається, що позивачі зверталися до відповідача з питання отримання ордерів серії Б на спірні житлові кімнати та в цьому їм було відмовлено. У період розгляду справи (позов подано 05.06.2015 року, звернення 23.11.2015 року) позивачі звернулися до голови Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації із заявами, у яких просили надати їм право користування спірним житлом відповідно до ст. 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України з подальшою приватизацією.

На дані заяви відповідач повідомив, що єдиною підставою для вселення є ордер, а ордери, на підставі яких позивачі вселені у спірне житлове приміщення видані для зайняття ліжко - місця, а не кімнати. Шевченківській районній у м. Києві державній адміністрації не делеговано повноважень щодо видачі ордерів мешканцям будинку по АДРЕСА_1. Крім того, у листах - відповідях зазначено, що розпорядженням Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 28.09.2015 року № 536 ОСОБА_1 відмовлено у перезарахуванні на квартирний облік, як забезпеченій житловою площею згідно з нормою, а ОСОБА_4 та ОСОБА_2Л на квартирному обліку не перебувають (а.с. 84-86).

З огляду на викладене вбачається, що позивачі порушенням своїх прав на користування спірним житловим приміщенням вважають відмову відповідача у видачі їм ордеру серії Б та визнання їх права на приватизацію зазначених приміщень. Проте вимог про зобов`язання видати ордер чи щодо неправомірності відмови у приватизації житла позивачі не заявляли та такі вимоги не були предметом розгляду даного спору.

Про будь - які інші порушення щодо їх права користування спірним житловим приміщенням позивачі не вказували, а відтак суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відсутність правових підстав для задоволення позову у обраний позивачами спосіб.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 58 ЖК України єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер.

Позивачі не заперечували, що ордер їм видавався лише на зайняття ліжко - місць та інші ордери не видавалися. Як вказувалося вище питання щодо неправомірності відмови у видачі ордерів на квартиру чи кімнати у квартирі не є предметом даного спору.

Позивачі також не заперечували, що на квартирному обліку як такі, що потребують поліпшення житлових умов не перебувають.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано положення Закону України «Про охорону дитинства» колегія суддів вважає безпідставними, оскільки порушень прав та інтересів неповнолітніх дітей при розгляді справи не встановлено.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину кожному з позивачів на праві власності належить по 1/3 частині трикімнатної квартири АДРЕСА_6 (а.с. 58).

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді