Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 332/5228/15Головуючий у 1-й інстанції Ретинська Ю.І.
Пр. № 22-ц/778/873/16Суддя-доповідач Гончар М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Стрелець Л.Г., Каракуші К.В.

при секретарі Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2015 року про залишення заяви про забезпечення позову позивача без задоволення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту укладення договору купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку, про визнання договору купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку укладеним та дійсним, про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними та господарськими будівлями та про визнання особи такою, що втратила право користування 1/2 частиною житлового будинку

ВСТАНОВИЛА:

15 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив:

- встановити факт укладення 25 червня 2015 року договору купівлі-продажу ? частки житлового будинку № 111 з надвірними та господарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 4000,00 кв. м між продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_2;

- визнати договір купівлі-продажу ? частки житлового будинку № 111 з надвірними та господарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 4000,00 кв. м укладеним між продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_2;

- визнати договір купівлі-продажу житлового будинку № 111 з надвірними та господарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 4000,00 кв. м між продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_2, дійсним;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку № 111 з надвірними та господарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 4000,00 кв. м в порядку придбання за договором купівлі-продажу, укладеного 25 червня 2005 року між продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_2;

- визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування ? частиною житлового будинку № 111 з надвірними та господарськими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1.

Разом із вищезазначеним позовом ОСОБА_2 було подано суду першої інстанції заяву про забезпечення позову (а.34-35), в якій останній просив:

- вжити негайні заходи по забезпеченню позову та заборони вчинення ОСОБА_4 будь-яких дій, пов'язаних з розпорядженням та відчуженням ? частини житлового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 4000,00 кв. м, разом із надвірними та господарськими будівлями та накласти арешт на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 4000,00 кв.м, яка зареєстрована за ОСОБА_4;

- до набрання рішенням суду по даній справі законної сили, заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо ? частини житлового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 4000,00 кв.м, яка зареєстрована за ОСОБА_4

Заявник обґрунтовував свою заяву тим, що предметом спору є 1/2 частка житлового будинку АДРЕСА_1 і оскільки відповідач не визнає позов, та у позивача є сумніви щодо знищення ОСОБА_4 договору купівлі-продажу на зазначений будинок, у зв'язку із чим існує ймовірність відчуження відповідачем цієї частки на користь іншої особи.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2015 року (а. 70-71) провадження у справі за вищезазначеним позовом позивача відкрито.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2015 року (а.73) заява позивача про забезпечення позову у цій справі залишена без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі (а.75-77) просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с.97), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с.99).

У судове засідання 17 березня 2016 року повідомлені про час та місце розгляду цієї справи апеляційним судом (а.с.101-102) позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4, не з'явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_4 за присутністю представників позивача ОСОБА_2 за довіреностями (а. 94,104) ОСОБА_3 та ОСОБА_6

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши виділені судом першої інстанції із справи матеріали, необхідні апеляційному суду для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 2 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Встановлено, що відмовляючи у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у цій справі (а.87), суддя першої інстанції керувався ст. ст. 151-153 ЦПК України та виходив з того, що заявником не вказані обставини та докази, які вказують на реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не наведені належні аргументи щодо застосування вказаних в заяві заходів, а тому підстави для забезпечення позову відсутні.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

В силу вимог ст. 151 ч. 1 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ст. 151 ч. 3 ЦПК України).

Встановлено, що предметом спору сторін у цій справі є саме ? частина житлового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 4000,00 кв. м, разом із надвірними та господарськими будівлями, яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4 та зареєстрована за останньою у встановленому законом порядку (а.14), на яку й просив позивач у своїй вищезазначеній заяві (а.34-35) в порядку забезпечення позову накласти арешт.

При цьому, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що такий захід забезпечення позову позивача у цій справі, як арешт вищезазначеної спірної ? частини житлового будинку, що зареєстрована за відповідачем на праві власності, є співмірним із заявленими позивачем у цій справі позовними вимогами.

Згідно із ст. 152 ч. 1 п. 1 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачу.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ст. 152 ч. 2 ЦПК України).

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає, що додатково застосування такого заходу забезпечення позову позивача у цій справі, як заборона будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо ? частини житлового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 4000,00 кв.м, яка зареєстрована за ОСОБА_4, є недоцільним при вищевикладених обставинах, враховуючи, що позивач зазначає, що ОСОБА_4 фактично не мешкає на теперішній час у вищезазначеній належній їй частині будинку взагалі.

Суд першої інстанції при вирішенні вищезазначеної заяви позивача про забезпечення позову у цій справі дійшов невірного висновку про те, що заявником не вказані обставини та докази, які вказують на реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову позивача у цій справі.

Оскільки, як вбачається із змісту заяви та позову позивача у цій справі, згідно розписки ОСОБА_4 ще від 12.03.2006 року (а.25, оригінал якої зберігається на руках у позивача) остання отримала від ОСОБА_2 грошові кошти за ? частину вищезазначеного житлового будинку, проте, право власності на ОСОБА_2 на цю частину будинку не було переоформлено свого часу у встановленому законом порядку через відсутність (загублення) оригіналу правовстановлюючого документу (договору купівлі-продажу від 18.12.1979 року а.12-13) у ОСОБА_4 на цю частину будинку.

Як зазначає позивач у своєму позові, ОСОБА_4 на теперішній час ухиляється від оформлення документів на ОСОБА_2 на цю частину житлового будинку у встановленому законом порядку, тому він й звернувся до суду із вищезазначеним позовом у цій справі.

Такі дії відповідача саме й свідчать про те, що остання, не визнаючи права ОСОБА_2 на вищезазначену ? частину будинку, якщо не буде накладено судом арешт на неї, може у будь-якій час провести відчуження цієї ? частини будинку на користь третіх осіб. А це, як раз й свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у цій справі у подальшому.

За таких обставин, доводи позивача, як особи, яка подала апеляційну скаргу, ґрунтуються на цивільному процесуальному законі, а ухвала суду першої інстанції - постановлена з порушенням норм цивільного процесуального права, є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню на підставі ст. 312 ч. 1 п. 2 ЦПК України із постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали, якою заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цій справі слід задовольнити частково; накласти арешт на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 4000,00 кв. м, разом із надвірними та господарськими будівлями, яка належить на праві власності ОСОБА_4; в решті вимог заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2015 року у цій справі про залишення без задоволення заяви позивача про забезпечення позову у цій справі скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Заяву ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1) про забезпечення позову у цій справі задовольнити частково.

Накласти арешт на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 4000,00 кв. м, разом із надвірними та господарськими будівлями, яка належить на праві власності ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, (РНОКПП НОМЕР_2), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2.

В решті вимог заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Стрелець Л.Г.Каракуша К.В.