Ухвала

іменем україни

28 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» про збільшення суми стягнення майнової шкоди завданої каліцтвом та стягнення заборгованості по невиплаті відповідно до законодавства, за касаційною скаргою Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 02 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 березня 2011 року під час повернення з роботи на поїзді № 6524 Щорс-Ворожба з ним трапився нещасний випадок, який було зафіксовано як випадок невиробничого характеру, внаслідок чого його було визнано інвалідом 3-ої групи.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 04 квітня 2012 року з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» (далі - ДТГО «Південно-Західна залізниця») було стягнуто на його користь по 960 грн щомісячно у відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, починаючи з 01 серпня 2011 року і до зміни обставин, що тягнуть перерахунок.

У зв'язку з тим, що правовідносини з відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, є триваючими, позивач на підставі ст. 1208 ЦК України просив здійснити перерахунок призначеної йому виплати, встановивши її у розмірі 1 332,03 грн та стягнути з відповідача одноразово на його користь за період з 2011 по 2016 роки на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, 10 020,39 грн.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 квітня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Стягнуто з ДТГО «Південно-Західна залізниця» на користь позивача одноразово на погашення заборгованості у зв'язку з підвищенням мінімальної заробітної плати за період з 01 серпня 2011 року по 01 лютого 2016 року - 10 020,39 грн, а також щомісячно, починаючи з 01 березня 2016 року, до зміни обставин, що тягнуть перерахунок, - 1 332,02 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат..

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 02 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині розподілу судових витрат. Стягнуто з ДТГО «Південно-Західна залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ДТГО «Південно-Західна залізниця»,посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розмірі платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Ця норма відноситься до правовідносин даного спору.

У частині 1 ст. 1197 ЦК України визначено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Згідно з ч. 2 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій правильно виходили із того, що позивач має право на збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, та стягнення заборгованості відповідно до ч. 2 ст. 1208 ЦК України у зв'язку із збільшенням, з часу постановлення апеляційним судом рішення від 04 квітня 2012 року про стягнення відшкодування, розміру мінімальної заробітної плати, величина якої використовувалась судом як базова для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом.

Визначаючи належну до відшкодування суму, апеляційний суд у рішенні від 04 квітня 2012 року виходив з положень ст. 1197 ЦК України, якими передбачено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, має визначатись у відсотках від середнього місячного заробітку, який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеню втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Положення зазначеної правової норми передбачають, що у випадку, якщо середньомісячний заробіток потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку має обчислюватись з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Врахувавши наведену базову величину, ступінь втрати працездатності позивача у розмірі 40 % та ступінь його вини у виникненні шкоди у розмірі 50 %, суди попередніх інстанцій обґрунтовано визначили розмір щомісячного відшкодування шкоди, заподіяної позивачу каліцтвом у розмірі 1 332,02 грн.

Крім того, за період з 01 серпня 2011 року по 01 березня 2016 року у зв'язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати, судами у відповідності до вимог закону було одноразово визначено заборгованість відшкодування у розмірі 10 020,39 грн та стягнуто ці кошти на користь позивача.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Таким чином, у справі, що переглядається, колегією суддів встановлено, що суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалили законні і обґрунтовані судові рішення, а тому підстав для їх скасування немає.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» відхилити.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 02 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана І.М. Завгородня В.М. Коротун