АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1288/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Пироженко С.А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЗахарової А. Ф.
суддівКачана О. В., Фетісової Т. Л.
при секретаріЛитвин-Восколович Ж. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 як представника ОСОБА_7 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ПАТ "Укрсоцбанк", треті особи : ОСОБА_8, ОСОБА_9, про захист прав споживача, визнання договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №899/06-034-97 від 03 березня 2007 року недійсним та зобов`язання вчинити певні дії.

Вивчивши матеріали справи, судова палата, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2016 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Укрсоцбанк", треті особи : ОСОБА_8, ОСОБА_9, про захист прав споживача, визнання договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №899/06-034-97 від 03 березня 2007 року недійсним та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач посилався на те, що 03.03.2007 pоку між ОСОБА_7 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») був укладений договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №899/06-034-97 в межах максимального ліміту заборгованості до 52 300,00 доларів США.

03.03.2007 року було укладено договір поруки № 1-899/06-034-97 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_8 .

03.03.2007 року було укладено договір поруки № 2-899/06-034-97 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_9.

Відповідно до п. 1.2 договору невідновлюваної кредитної лінії кредит в розмірі 52300,00 доларів США зі сплатою 12,5% річних (459,00 дол. США) за користування кредитними коштами надавався позичальнику на споживчі потреби.

06.03.2007 року між банком та поручителем ОСОБА_9 було укладено договір іпотеки № ІД 899/06-034-97 від 06.03.2007 р. та нотаріально посвідчено, нотаріусом накладена заборона на відчуження нерухомого майна, а саме: магазин №3. що знаходиться за адресою м. Черкаси, бульвар Шевченка, буд. 352 (п. 1.3.1. Кредитного договору). Зареєстровано обтяження нерухомого майна іпотекою в Державному реєстрі іпотек за № 855 у встановленому порядку 06.03.2007 року, про що свідчить копія додаткової угоди № 1 від 01.07.2009 р. до договору іпотеки, зареєстрований за № 2208.

17.08.2012 року було укладено договір про внесення змін № 2 до «Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №899/06-034-97 від 03.03.2007 р.» з Додатком №1 до Договору кредиту № 899/06-034-97 від 03.03.2007 р..

Також 17.08.2012 р. вносились зміни до згаданих Договорів Поруки, а саме: «Додаткова угода до Договору Поруки № 1-899/06-034-97 від 03.03.2007 р.» від 17.08.2012 р. та «Додаткова угода до Договору Поруки № 2-899/06-034-97 від 03.03.2007 р.» від угоди до Договору Поруки № 2-899/06-034-97 від 03.03.2007 р.» . від 17.08.2012 р..

ОСОБА_7, зазначає , що договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №899/06-034-97 від 03 березня 2007 року є недійсним в зв'язку з тим, що він як ініціатор отримання кредиту не отримував індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти в якості платежу, що є обов'язковим у відповідності до Постанови НБУ № 483 від 14.10.2004 р. та про що свідчить офіційна відповідь Національного Банку України від 14.05.2014 р. за № 18-313/23227. Відповідно до цього банк не мав права видавати споживчий кредит для розрахунку між резидентами на території України в іноземній валюті без дозвільних документів НБУ.

Посилаючись на ряд порушень з боку банку при укладенні договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 899/06-034-97 від 03.03.2007 року на підставі ст. ст. 27, 203, 215, 217, 230 ЦК України, ст. ст. 1, 11, 18,19, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач просив суд:

- визнати недійсним Договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №899/06-034-97, укладений 03 березня 2007 року між ОСОБА_7 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк»;

- визнати недійсним Договір Поруки №1-899/06-034-97, укладений 03 березня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», ОСОБА_7 та ОСОБА_8;

- визнати недійсним Договір Поруки №2-899/06-034-97, укладений 03 березня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», ОСОБА_7 та ОСОБА_9;

- застосувати наслідки недійсності правочину;

- зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» здійснити перерахунок коштів (звірку) із розрахунку фактично отриманої суми кредиту в гривнях та фактично сплачених коштів в доларах США в рахунок погашення зобов'язань по Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 899/06-034-97, укладений 03 березня 2007 року;

- зобов'язати банк видати борговий документ про розмір вже сплачених в рахунок погашення заборгованості в доларах США позичальником ОСОБА_7 за час користування грошовими коштами з 03.03.2007 р.;

- зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» за результатами проведеної звірки з ОСОБА_7 провести взаєморозрахунки по Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії № 899/06-034-97, укладеним 03.03.2007 p., тобто повернути сплачені позичальником кошти в доларах США позичальнику ОСОБА_7;

- зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» за результатами проведеної звірки з ОСОБА_7 прийняти від позичальника позичкові кошти, отримані в якості кредитних в сумі 264 115,00 гривень, які перераховані на внутрішній рахунок банку НОМЕР_1 для цільового їх використання.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 квітня 2016 року позовну заяву ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи : ОСОБА_8, ОСОБА_9, - про захист прав споживача, визнання договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №899/06-034-97 від 03 березня 2007 року недійсним та зобов`язання вчинити певні дії, - залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі на цю ухвалу, вважаючи її необґрунтованою, ОСОБА_6 як представник ОСОБА_7 просила її скасувати, постановити нову ухвалу, якою визнати позовну заяву ОСОБА_7 до ПАТ "Укрсоцбанк", треті особи : ОСОБА_8, ОСОБА_9, про захист прав споживача, визнання договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №899/06-034-97 від 03 березня 2007 року недійсним та зобов`язання вчинити певні дії такою, що подана з додержанням вимог закону. Матеріали даної цивільної справи передати до суду першої інстанції для подальшого розгляду по суті.

Обговоривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з даним позовом за дорученням ОСОБА_7 і в його інтересах, ОСОБА_6 вказала , що від сплати судового збору звільнена згідно п.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно зазначеної норми споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

21 січня 2016 року ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси було відкрито провадження у даній справі як за позовною заявою, поданою з додержанням вимог ст.ст.119-120 ЦПК України.

Однак в судовому засіданні 21 березня 2016 року представник відповідача заявив клопотання про зобов'язання позивача сплатити суму судового збору з приводу позовної вимоги про визнання договорів поруки недійсними із застосуванням наслідків недійсності правочину згідно вимог ЦПК України.

В зв'язку з цим, враховуючи, що позивач просить визнати договори поруки недійсними із застосуванням наслідків недійсності правочину, суд, виходячи з роз'яснень в п.31 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» щодо необхідності сплати судового збору відповідно до п.10 ч.1 ст. 80 ЦПК України за загальною сумою всіх вимог, обґрунтовано у відповідності з положеннями ст.ст. 119-121 ЦПК України постановив ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_7 без руху з наданням терміну для усунення недоліків позовної заяви - сплати судового збору, що в даному випадку є необхідною вимогою як сторони кредитних відносин (ар.спр.113-114).

Проте, замість усунення вказаних недоліків позовної заяви 25 березня 2016 року ОСОБА_6 подає до суду заяву про усунення недоліків, в якій стверджує, що нею подано заяву в інтересах і за дорученням ОСОБА_7 з підстав захисту прав споживачів у відповідності із ст.ст. 22-23 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому судовий збір не повинен сплачуватися.

Як правильно послався суд на роз'яснення в п.3 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК України.

Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Зокрема, частиною п'ятою статті 119 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Отже, якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору (частина п'ята статті 119 ЦПК), не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 121 ЦПК) або залишення заяви без розгляду (пункт 8 частини першої статті 207 ЦПК).

У відповідності з роз'ясненнями в п.6 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при пред'явленні позову про визнання недійсним кредитного договору, договорів іпотеки, застави, поруки без застосування наслідків їх недійсності розмір судового збору обчислюється із ставок, встановлених законом за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, оскільки такі вимоги не є майновими та не підлягають грошовій оцінці. При цьому підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" при пред'явленні позову споживачем.

Згідно з положеннями пунктів 22, 23 статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

За частиною першою ст. 11 Закону між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Не вважається пропонуванням споживчого кредиту застереження про можливість надання його під час придбання продукції.

Надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Як видно з матеріалів справи, йдеться про кредит, виданий позивачу в іноземній валюті в межах максимального ліміту до 52300,0 доларів США, тому, враховуючи вищенаведене, пред'явлений ОСОБА_6 за дорученням ОСОБА_11 позов не пов'язаний з порушенням прав позивача саме як споживача, а як сторони кредитного договору.

За роз'ясненнями в п. 14 вищезазначеної Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року при вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз'яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними".

Як зазначалось вище , суд послався на п.31 вказаної постанови, згідно якого у справах про визнання правочину недійсним без застосування наслідків недійсності судовий збір сплачується як із немайнового спору. У справах про застосування наслідків недійсного (нікчемного) правочину судовий збір сплачується залежно від вартості відшкодованого майна, щодо якого заявляються вимоги. У справах про визнання правочину недійсним із застосуванням наслідків недійсності судовий збір сплачується відповідно до пункту 10 частини першої статті 80 ЦПК за загальною сумою всіх вимог.

В зв'язку з наведеним позовну заяву ОСОБА_7 до ПАТ "Укрсоцбанк", треті особи : ОСОБА_8, ОСОБА_9, про захист прав споживача, визнання договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №899/06-034-97 від 03 березня 2007 року недійсним, визнання недійсними договорів поруки із застосуванням наслідків недійсності правочину та зобов'язання вчинити певні дії суд у відповідності із вимогами ст.ст. 119-121 ЦПК України залишив без руху з наданням терміну для виправлення зазначених недоліків.

У відповідності з п.8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк

Оскільки ухвала суду від 21 березня 2016 року про залишення позовної заяви без руху позивачем та його представником належним чином виконана не була - судовий збір не сплачено, суд згідно з п.8 ст. 207 ЦПК України правомірно постановив ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, роз'яснивши позивачу його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду, що передбачено ч.2 даної статті.

При цьому не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо незаконності постановленої ухвали, оскільки судом ухвалою від 21 січня 2016 року було відкрито провадження у даній справі.

Згідно роз'яснень в п.7 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» якщо порушення правил статей 119, 120 ЦПК виявлені при розгляді справи, вони усуваються в ході судового розгляду або настають наслідки, передбачені пунктом 8 частини першої статті 207 ЦПК України.

Таким чином, ухвала суду що оскаржується, відповідає матеріалам справи, вимогам закону і підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги, - не вбачається.

Доводи останньої не є суттєвими і на обґрунтованість висновків суду не впливають.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 317, 218 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 як представника ОСОБА_7 відхилити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 квітня 2016 року по даній справі - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :