ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/2342/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі КУБІВ С.І.

за участю

представника позивача ОСОБА_1;

відповідача ОСОБА_2;

представника відповідача ОСОБА_3;

третя особа не з'явилась;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_4) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_5) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 09 травня 2014 року на перехресті вул. Першотравнева-Щорса в с. Дударків Бориспільського району Київської області водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем «АЗЛК 2141», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21043», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6, в результаті було пошкоджено автомобіль «ВАЗ 21043», а його власнику нанесений матеріальний збиток.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні вказаного ДТП.

Відповідно до звіту №14/022 про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу від 25.09.2015 року, виконаного ПП «Український центр врегулювання збитків «ЛАДЕН-Авто», вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «ВАЗ 21043», державний номерний знак НОМЕР_2, становить 22 829,60 грн., а згідно ремонтної калькуляції №КВР-035/14 від 22.10.2015 року та акту виконаних робіт вартість відновлювального ремонту становить 28 968,46 грн. При цьому, внаслідок пошкодження автомобіля позивача, останньому довелось понести додаткові у розмірі 1 172,04 грн.

Вказуючи на те, що відшкодування шкоди позивач на даний час не отримав, а завдавачем шкоди є саме відповідач, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з останнього грошових коштів для відшкодування завданої шкоди, у розмірі 30 140,50 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія» (далі по тексту - третя особа).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, надавши суду відповідні заперечення. Так, у вказаних запереченнях відповідач зазначає, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди його цивільно-правова відповідальність була забезпечена за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АІ/0871194 в Страховому товаристві з додатковою відповідальністю «Гарантія», за яким встановлено ліміт відповідальності за шкоду завдану майну третіх осіб в розмірі 50 000 грн., внаслідок чого сума відшкодування, має бути стягнена саме з даної страхової компанії.

Третя особа в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 травня 2014 року на перехресті вул. Першотравнева-Щорса в с. Дударків Бориспільського району Київської області водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем «АЗЛК 2141», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21043», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6, в результаті було пошкоджено автомобіль «ВАЗ 21043», а його власнику, позивачу у даній справі, нанесений матеріальний збиток.

Відповідно до постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2014 року водія ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладеного на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідно до звіту №14/022 про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу від 25.09.2015 року, виконаного ПП «Український центр врегулювання збитків «ЛАДЕН-Авто», вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «ВАЗ 21043», державний номерний знак НОМЕР_2, становить 22 829,60 грн., а згідно ремонтної калькуляції №КВР-035/14 від 22.10.2015 року та акту виконаних робіт вартість відновлювального ремонту становить 28 968,46 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у Страховому товаристві з додатковою відповідальністю «Гарантія» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/0871194.

Судом також встановлено, що позивач звертався до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», як страховика цивільної відповідальності винуватця дорожньо-транспортної пригоди із заявою про виплату страхового відшкодування, проте на день розгляду справи зобов'язання по виплаті страхового відшкодування страховиком не виконане.

Правовою підставою заявлених ОСОБА_4 до ОСОБА_5 вимог є положення цивільного законодавства, які регулюють зобов'язання, що випливають із заподіяння шкоди (деліктні зобов'язання).

За змістом ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1192 цього Кодексу з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Водночас правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відноси, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту - Закон «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. А ст. 5 цього Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст. 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом стст. 9, 22-31, 35, 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено ст. 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом із тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 та ч. 2 ст. 14 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з ч. 1 та 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 р. у справі № 6-2808цс15 і є обов'язковою для всіх судів України в силу положень ст. 360-7 ЦПК України.

Таким чином, суд зазначає, що позивач звернувшись до суду із позовною заявою до відповідача про відшкодування завданої майнової шкоди, реалізував своє абсолютне право на відшкодування завданої майнової шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоду і дане право не може бути обмежене через наявність договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача.

З урахуванням встановлених обставин, вищевказаних положень цивільного закону та правової позиції Верховного Суду України суд вважає обґрунтованими і доведеними вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля та понесених додаткових витрат пов'язаних з дорожньо-транспортною пригодою.

Згідно з частиною 2 ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Водночас, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 35 своєї постанови «Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року за №10 встановив, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Оскільки відповідач - ОСОБА_5 є звільненим від сплати судового збору, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією посвідчення серії НОМЕР_5 від 16.02.1993 року, суд компенсує позивачу судовий збір у розмірі 551,20 грн. за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись стст. 3, 6, 9, 22, 35, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», стст. 8, 12, 14, 511, 636, 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, стст. 10, 60, 61, 88, 208, 209, 212, 218 Цивільного процесуального кодексу Украйни, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_4) матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 30 140,50 грн.

Судовий збір у розмірі 551,20 грн. компенсувати ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_4) за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.