Ухвала

іменем україни

17 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про встановлення факту, що має юридичне значення та поділ майна, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 22 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що починаючи з липня 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач та ОСОБА_8 проживали разом однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Останні 10 років до дня смерті спадкодавця ОСОБА_4 постійно проживала разом зі спадкодавцем однією сім'єю, у них був спільний побут, вони разом облаштовували житло, купували речі домашнього вжитку. У встановлений законом строк для прийняття спадщини позивач звернулася до нотаріуса із відповідною заявою, однак у видачі свідоцтва їй було відмовлено. На підставі викладеного просили суд встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_8, а також визнати за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2014 року позовну заяву в частині майнових вимог залишено без розгляду на підставі заяви ОСОБА_4

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2014 року позов задоволено.

Встановлено факт перебування ОСОБА_4 у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_8 протягом п'яти останніх років до дня смерті ОСОБА_8, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 22 січня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено та викладено друге речення резолютивної частини в наступній редакції: встановлено факт, що ОСОБА_4 проживала однією сім'єю без шлюбу з ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, протягом останніх п'яти років до дня його смерті.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати зазначені судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції або ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Стаття 256 ЦПК України передбачає право суду встановлювати факти, що мають юридичне значення. Разом із тим це можливо за наявності певних умов, а саме: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; 2) встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

З позовних вимог ОСОБА_4 і ОСОБА_3 та ухвалених судових рішень убачається, що від установлення юридичного факту безпосередньо не виникають майнові права заявника, існує спір про право на спадщину, оскільки у справі в якості відповідачів брали участь інші спадкоємці, між якими існує спір щодо спадкового майна.

Ураховуючи викладене, у суду не було підстав для окремого розгляду позовної заяви ОСОБА_4, ОСОБА_3 про встановлення даного юридичного факту та відповідно до положень ч. 6 ст. 235 ЦПК України така заява підлягала залишенню без розгляду з роз'ясненням заінтересованій особі, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на зазначене увагу не звернув, у порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України не усунув допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального закону.

Ураховуючи, що оскаржувані судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України вони підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції .

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 22 січня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.П. Касьян Головуючий
Судді:В.І. Амелін В.П. Гончар Т.П. Дербенцева Д.О. Остапчук Судді: В.І. Амелін