Справа № 456/4806/15 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/783/1347/16 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота&nbsp; Т.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В., Федоришина А.В.

при секретарі: Івановій О.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 8 грудня 2015 року, за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області, реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, про скасування рішення виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області,-

встановила:

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 8 грудня 2015 року задоволено заяву ОСОБА_6, про забезпечення позову.

З метою забезпечення позову, накладено арешт на 48/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_5

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу та відмовити заявнику у забезпеченні позову. Зазначає, що судом в оскаржуваній ухвалі не зазначено жодних обставин, які дають підстави вважати, що невжиття заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Вказує, що судом постановлено ухвалу про забезпечення позову у виді накладення арешту на 48/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1, однак не зазначено підстав для обрання такого виду забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргу належить задовольнити з таких підстав.

Підстави та види для забезпечення позову передбачені ст. ст. 151-152 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз»яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами виник спір та існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції застосував вид забезпечення позову, який не відповідає позовним вимогам та матеріалам справи. У оскаржуваній ухвалі не наведені мотиви в обґрунтування того, що застосований вид забезпечення позову гарантує виконання можливого рішення суду. Разом з тим, накладення арешту на майно особи є втручанням у права власника.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про необхідність забезпечення позову у зазначеному виді, а тому оскаржувану ухвалу належить скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_6, про забезпечення позову у виді накладення арешту на 48/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1, що належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_5

Керуючись п.2 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1 ст.312, п.6 ч.1 ст. 314, ст. 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 8 грудня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу.

У задоволенні заяви ОСОБА_6, про забезпечення позову у виді накладення арешту на 48/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1, що належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_5, -відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий

Судді