Справа № 442/2254/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" березня 2016 р. Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Нагірна О.Б.., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього в його користь кошти в сумі 409500,00 грн. (чотириста девять тисяч пятсот гривень), 3 % річних -841,44 грн. ( вісімсот сорок одну гривню 44 копійки) та інфляційні втрати -3685,50 грн. (три тисячі шістсот вісімдесят пять гривень 50 копійок); судові витрати покласти на відповідача.

Перевіривши матеріали позовної заяви проходжу до наступних міркувань.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 107 ЦПК України передбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами.

Відповідно до ст.414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

На цивільні справи з іноземним елементом поширюються як загальні, так і спеціальні правила територіальної підсудності.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 76 Закону України « Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом якщо сторони, передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у ст. 77 цього Закону ( виключної підсудність).

Так, сторони договору позики - позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 08.01.2016 року уклали договір про визначення підсудності з іноземним елементом, а саме спору щодо договору позики від 08.01.2016 року за місцем укладення договору позики. При цьому жодних належних доказів, що ОСОБА_4 є належним представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 не надано лише в розписці має місце покликання на доручення.

Якщо неможливо визначити право, що підлягає застосуванню, застосовується право, яке має більш тісний зв'язок із приватноправовими відносинами ( ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до змісту вимог ч.8 ст. 110 ЦПК України позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів.

З розписки від 08.01.2016 року, укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та договору позики від 08.01.2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3, за якими позивач висунув вимоги про стягнення боргу, не вказано будь-яке місце укладення договору, виконання.

Крім того, такий вид договору не має особливостей його виконання лише в певному місці, зокрема у м. Дрогобичі, тому юрисдикція Дрогобицького міськрайонного суду на дані правовідносини не поширюється.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Зі змісту позовної заяви та її матеріалів вбачається, що місцем проживання відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_3 Гадеуша є країна Польща, м. Жешув, алея Кшижановського,38, а його представника ОСОБА_4 м. Калуш, вул. Хіміків, 36/84, Івано-Франківська область.

Відповідно до вимог п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України подана заява повертається позивачу у випадках , коли справа не підсудна цьому суду.

Згідно ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Отже, підстав, які б передбачали можливість розгляду даної позовної заяви, її підсудність саме Дрогобицьким міськрайонним судом, позивач при подачі заяви не визначив, не надав, тому у суду також відсутня можливість відповідно до закону визначити підсудність даної справи.

Враховуючи наведене, вважаю, що зазначена справа Дрогобицькому міськрайонному суду Львівської області територіально не підсудна і підлягає поверненню позивачеві.

На підставі ст.83 ЦПК України, позивачу підлягає поверненню судовий збір.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 2. ст. 109, ст. 115, п. 4 ч. 3 ст. 121, ст. 210 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Повернути ОСОБА_1 його позовну заяву, заявлену до ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Роз'яснити ОСОБА_1, що для вирішення цього спору потрібно звернутися до належного суду.

Зобов'язати Дрогобицьке УДКС повернути ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) сплачений ним судовий збір у розмірі 4140 грн. 28 коп. ( чотири тисячі сорок гривень 28 копійок) на рахунок 0014 ГУ ДКСУ у Львівській області, код банку отримувача 825014, код отримувача 38007496, згідно квитанції № 375, від 11.03.2016 року, ТВБВ №10013/243 м. Дрогобич Ст. №375.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя Нагірна О.Б.