Провадження № 22-ц/773/434/16 Категорія: 27 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Матвійчук Л.В., Осіпука В.В.,

з участю: секретаря - Губарик К.А.,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

третьої особи - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до кредитної спілки «Форум-Кредит» про визнання окремих положень кредитного договору недійсними, за апеляційною скаргою відповідача на рішення Луцького міськрайонного суду від 26 січня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 звернулась в суд з даним позовом до кредитної спілки (далі - КС) «Форум-Кредит», який обґрунтований тим, що 29.10.2012 року між нею та відповідачем було укладено кредитний договір № 225. Відповідно до умов вказаного кредитного договору КС «Форум-Кредит» надала їй кредит на лікування в сумі 15400 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості. Вона ж, в свою чергу, взяла на себе обов'язок повернути кредит та сплатити відсотки за його користування в розмірі 48 % річних від основної суми наданого кредиту.

Зазначає, що п. 3.5. кредитного договору передбачено, що у разі недотримання умов договору, а саме при несвоєчасній оплаті відсотків за користування кредитом та/або при неповерненні основної суми кредиту у встановлений договором строк (термін несплати платежу більше ніж два дні від визначеного графіком терміну оплати) - спілка має право збільшити відсоткову ставку за користування кредитом в розмірі 96 % річних від суми залишку кредиту. Між нею та відповідачем було досягнуто домовленість, що вона погашатиме кредит та відсотки за користування кредитом в строк до 11 числа кожного місяця починаючи з грудня 2012 року. Взяті на себе зобов'язання вона виконувала належним чином. Станом на 29.01.2015 року (термін закінчення кредитного договору) нею було сплачено на користь відповідача на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами - 18900 грн. За її підрахунками вона повністю виконала свої зобов'язання за кредитним договором, однак відповідач КС «Форум-Кредит» звернувся з позовом до Луцького міськрайонного суду про стягнення з неї заборгованості за вищевказаним кредитним договором, при чому за період з 15.02.2014 року по 03.02.2015 року провів нарахування відсотків за користування кредитом згідно п. 3.5. кредитного договору за відсотковою ставкою 96 %, що складає 8329,38 грн. Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 30.04.2015 року позовні вимоги КС «Форум-Кредит» були задоволені, в рахунок погашення заборгованості за кредитом з неї стягнуто 14369,85 грн. Зазначене судове рішення набрало законної сили.

Покликається на те, що умови кредитного договору - п. п. 3.5., 6.2., 7.3., якими передбачено збільшення відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 96%, є несправедливими, оскільки вони не узгоджуються з положеннями ст. ст. 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивач вказує на те, що лише той факт, що вона підписала договір, а відтак погодилася з ним, не виключає того, що окремі положення кредитного договору є несправедливими, а тому просила суд визнати недійсними положення п. п. 3.5., 6.2., 7.3. кредитного договору № 255 від 29.10.2012 року, укладеного між нею та КС «Форум-Кредит» та стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 26.01.2016 року визнано недійсними положення п. п. 3.5., 6.2., 7.3. кредитного договору № 255 від 29.10.2012 року, укладеного між КС «Форум-Кредит» та ОСОБА_4, а також стягнуто з КС «Форум-Кредит» на користь ОСОБА_4 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі відповідач КС «Форум-Кредит», покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з такого.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції свої висновки обґрунтовував тим, що умови укладеного між сторонами кредитного договору, зокрема п. п. 3.5., 6.2., 7.3. є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків, які завдають шкоди становищу споживача, а тому визнав їх недійсними.

Висновки суду відповідають встановленим в справі обставинам та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.10.2012 року між ОСОБА_4 та КС «Форум-Кредит» було укладено кредитний договір № 225, згідно умов якого відповідач КС «Форум-Кредит» надав позивачу ОСОБА_4 кредитні кошти на лікування в сумі 15400 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості строком на 27 місяців, з 29.10.2012 року по 29.01.2015 року (а.с.4-5). Позивач ОСОБА_4 зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за його користування в розмірі 48 % річних від основної суми наданого кредиту.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року, дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Отже, з умов кредитного договору вбачається, що кошти були надані в споживчих цілях на лікування, а тому зазначений кредитний договір є договором споживчого кредиту.

Умовами кредитного договору, зокрема п. 3.5. передбачено, що у разі недотримання умов договору, а саме при несвоєчасній оплаті відсотків за користування кредитом та/або при неповерненні основної суми кредиту у встановлений договором строк (термін несплати платежу більше ніж два дні від визначеного графіком терміну оплати) - спілка має право збільшити відсоткову ставку за користування кредитом в розмірі 96 % річних від суми залишку кредиту.

Згідно із п. 6.2 вказаного договору у разі недотримання вимог договору, а саме - при несвоєчасній сплаті відсотків за користування кредитом та/або при неповерненні основної суми кредиту у встановлений договором строк (термін несплати платежу більше ніж два дні від визначеного графіком терміном сплати) - позичальник сплачує підвищену відсоткову ставку за користування кредитом у розмірі 96 % річних від суми залишку кредиту, за кожен день користування кредитом починаючи з 34 дня заборгованості платежу по відсотках, або з наступного для після закінчення строку дії договору і діє до моменту повного погашення простроченої заборгованості.

Пунктом 7.3. договору визначено, що спілка має право нараховувати підвищену відсоткову ставку за прострочений термін платежу по кредитах згідно п. 3.5 цього договору.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач свої вимоги обґрунтовувала тим, що згадані п. п. 3.5., 6.2., 7.3. кредитного договору є несправедливими, оскільки порушують принципи добросовісності, наслідком чого є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до п. 6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Частиною 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон) передбачено, що умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Згідно із п. 1 ч. 5 ст. 11 Закону до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом.

Відповідно до п. 5 ч. 3, ч. 7 ст. 18 Закону несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із ч. 1 ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Верховний суд України у постанові від 11.09.2013 року по справі № 6-40цс13 висловив правову позицію, що з аналізу ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1, ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

В своєму рішенні від 11.07.2013 року № 7-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Враховуючи те, що умовами укладеного між сторонами спору кредитного договору, зокрема п. п. 3.5., 6.2., 7.3. передбачено, що позивач зобов'язаний сплатити підвищену відсоткову ставку при несвоєчасній сплаті відсотків за користування кредитом та/або при неповерненні основної суми кредиту в розмірі 96 %, тобто вдвічі (порівняно з первісною) збільшену відсоткову, що перевищує більше ніж на 50% встановлену договором 48% відсоткову ставку, яка в розглядуваному випадку як плата за надану відповідачем послугу у вигляді користування кредитними коштами в контексті п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону є вартістю продукції.

Наведені положення договору є несправедливими, оскільки суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків сторін згаданого договору, які завдають шкоди становищу споживача, тому суд першої інстанції на підставі наведених правових норм та встановлених у справі обставин прийшов до правильного висновку про визнання згаданих умов кредитного договору недійсними.

Доводи відповідача КС «Форум-Кредит» про те, що зазначені умови кредитного договору не порушують прав позивача, як споживача, є безпідставними, оскільки зазначені положення цього договору призводять до суттєвого збільшення обсягу зобов'язань ОСОБА_4 як слабкої сторони договору, яка з огляду на цілі позики (для лікування) не могла на паритетних з кредитором засадах виступати у розглядуваних кредитних відносинах.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача КС «Форум-Кредит» не знайшли свого підтвердження під час перегляду в апеляційному порядку оскаржуваного рішення суду, були предметом розгляду в суді першої інстанції і висновків, викладених в рішенні, вони не спростовують.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Покликання місцевого суду в мотивувальній частині рішення в абзаці «З аналізу положень п. п. 3.5., 6.2. даного кредитного договору вбачається, що підвищення відсоткової ставки в даному випадку за своєю правовою природою є неустойкою (пенею)» є необґрунтованими, оскільки даними умовами кредитного договору визначено сплату позивачем підвищеної відсоткової ставки, а не неустойки (пені). Оскільки такий висновок не впливає на правильність ухваленого в даній справі судового рішення, зазначений абзац колегія суддів вважає за необхідне виключити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача кредитної спілки «Форум-Кредит» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 26 січня 2016 року в даній справі залишити без змін, виключивши з його мотивувальної частини абзац такого змісту: «З аналізу положень п. п. 3.5., 6.2. даного кредитного договору вбачається, що підвищення відсоткової ставки в даному випадку за своєю правовою природою є неустойкою (пенею).»

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: