АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Вербової І.М., Головачова Я.В.

при секретарі: Литвиненко Р.С.

за участю осіб:представника відповідача Приватного Вищого навчального закладу «Міжнародний коледж Святого Луки» Гаращука С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного Вищого навчального закладу «Міжнародний коледж Святого Луки», третя особа Приватний Вищий навчальний заклад «Міжнародний медичний коледж» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку,-

за апеляційною скаргою Приватного Вищого навчального закладу «Міжнародний коледж Святого Луки», поданою представником Гаращуком СергіємВікторовичем

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 грудня 2015року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного вищого навчального закладу «Міжнародний коледж Святого Луки» на користь ОСОБА_4 компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 2601,11 грн. та середній заробіток за невиплату всіх належних сум при звільненні в розмірі 16177,20 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Справа №753/13382/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/2603/2016
Головуючий у суді першої інстанції:М.П.Шклянка
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач
Не погоджуючись з даним рішенням суду, Приватний вищий навчальний заклад «Міжнародний коледж Святого Луки», через свого представника, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення В обґрунтування зазначив, що при ухваленні рішення судом було встановлено відсутність заборгованості по виплаті заробітної плати, що власне підтверджувалося листом Міністерства соціальної політики України на депутатське звернення народного депутата Супруненка О.І.Вважає, що заборгованість існує лише по виплаті компенсації за невикористану відпустку в розмірі 2601,11 грн. Зауважив, що Коледж має тяжке фінансове становище, а виконання рішення суду може призвести до повного зупинення процесу навчання, так як Коледж не зможе здійснювати освітню, фінансову та господарську діяльність.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача Гаращук С.В. підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на доводи викладені в ній.

Позивач в судове засідання не з'явилась, в заяві від 26.02.2016 року просила суд розглянути справу за її відсутності, посилаючись на незадовільний стан свого здоров'я. Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що ПВНЗ «Міжнародний коледж Святого Луки» при звільненні ОСОБА_4 не було виплачено належну їй компенсацію за невикористану відпустку за період з 01.07.2013року по 30.04.2015року у розмірі 2601,11 грн., чим порушено вимоги ст.ст.116, 117 КЗПп України, а відтак стягненню підлягає і середній заробіток за невиплату всіх належних сум при звільненні у розмірі 16177,20грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 01.07.2013 року була прийнята на посаду викладача англійської мови до ПВНЗ «Міжнародний коледж Святого Луки» по переводу з ПВНЗ «Міжнародний медичний коледж». 30.04.2015року ОСОБА_4 була звільнена із займаної посади за власним бажанням за ст.38 КЗпП України.

Відповідачем визнано факт існування заборгованості перед ОСОБА_4 на день її звільнення по невиплаті їй компенсації за невикористану відпустку та наданий перерахунок відпустки за період з 01.07.2013 року по30.04.2015року. ОСОБА_4, на момент її звільнення, не виплачено компенсацію за невикористану відпустку за вказаний період у розмірі 2601,11 грн., а тому вказана заборгованість стягнута судом обґрунтовано.

Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника належних працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час її затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір винесено на користь працівника.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12. 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Відповідно до п.21 вказаної Постанови, при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями).

Згідно п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року №100, середній заробіток при виплаті заробітної плати за час вимушеного прогулу обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата.

Таким чином, розмір середньоденного заробітку для обчислення, відповідно до п.8 Порядку становить 103,7 грн. (1350 грн. з/п за березень 2015 року згідно розрахунково-платіжних відомостей + 3109,40 грн. за квітень 2015 року: 43 фактично відпрацьованих робочих годин). Кількість робочих днів з дня звільнення по день винесення рішення складає 156 днів, отже середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_4 становить 16177 грн. 20 коп., що підлягає обґрунтовано стягнуто судом першої інстанції з відповідача.

Посилання заявника на те, що виконання рішення суду може призвести до повного зупинення процесу навчання, так як коледж не зможе здійснювати освітню, фінансову та господарську діяльність, оскільки перебуває у скрутному матеріальному становищі, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Справу було розглянуто судом першої інстанції на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного Вищого навчального закладу «Міжнародний коледж Святого Луки», подану представником Гаращуком Сергієм Вікторовичем, відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 грудня 2015року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: