У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 15 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 16 листопада 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, який діє своїх та в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, служба у справах дітей Іршавської районної державної адміністрації, про виселення,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, який діє в своїх та в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_2 треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, служба у справах дітей Іршавської районної державної адміністрації, про виселення, обґрунтовуючи його тим, що 03 березня 2008 року між ним та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № МКІWGA0007013, згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 15 719,79 дол. США строком до 02 березня 2018 року. На забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним договором 03 березня 2008 року між банком та ОСОБА_8 було укладено договір іпотеки № МКІWGA0007013, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано житловий будинок АДРЕСА_1, який належить їй на підставі договору купівлі-продажу.

ОСОБА_8 взяті на себе зобов'язання не виконувала, у зв'язку з чим рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 20 січня 2014 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на вищевказаний предмет іпотеки. Після прийняття зазначеного судового рішення позивач на адресу відповідачів направив письмову вимогу про виселення, проте добровільно помешкання відповідачі не звільнили.

Посилаючись на викладене, позивач просив виселити відповідачів зі спірного житлового будинку.

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 15 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 16 листопада 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду та справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Встановлено, що оскаржувані рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Так, вирішуючи спір, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України), з урахуванням фактичних обставин справи і вимог статей 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано виходили із того, що спірний житловий будинок, який є предметом іпотеки, був придбаний не за рахунок отриманого у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредиту, та, керуючись ст. ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК Української РСР й постановою Верховного Суду України від 18 березня 2015 року в справі № 6-39цс15, дійшли правильного висновку, що під час виселення із у зв'язку зі зверненням стягнення на нього, банк повинен надати відповідачам інше постійне житло.

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено порушення або неправильне застосування норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, який діє своїх та в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, та ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, служба у справах дітей Іршавської районної державної адміністрації, про виселення, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 15 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 16 листопада 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К.Парінова