справа № 216/5682/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року. Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого судді - Биканова І.Р.

при секретарі - Рашник С.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

третьої особи - ОСОБА_5

представників третіх осіб - ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особи - ОСОБА_5, Відкрите акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», про стягнення шкоди завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

23.07.2013 р. та уточнено 13.08.2013 р., 23.04.2014 р., 16.02.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особи - ОСОБА_5, Відкрите акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», про стягнення шкоди завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 02.12.2010 р. приблизно о 02.30 год. на 696 кілометрі + 690 метрів автодороги Стрий - Знам'янка трапилося дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Skoda A-5», державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_5 Під час ДТП автомобілем керував відповідач, а в салоні знаходилися він та ОСОБА_8 Приблизно о 03.45 год. 02.12.2010 р. він був доставлений до Кіровоградської обласної лікарні з діагнозом: важка закрито хребетно-спинномозкова травма, забій спинного мозку у шийному відділі, задній перелом-вивих С5, грубий верхній пара парез, нижня параплегія. В той же день було проведено операційне втручання - ламінектомія, корпоректомія, дискектомія С4-С5, С5-С6, задній спонділодез С4-С6, вказані тілесні пошкодження призвели до каліцтва, та призначення І групи інвалідності.

ОСОБА_5 на законних підставах надала право керування транспортним засобом відповідачу. Крім того, було встановлено, що вона застрахувала свою цивільно-правову відповідальність у ВАТ «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» (далі - ВАТ «УСК Дженералі Гарант») із лімітом відповідальності 100 000 грн. та франшизою 1000 грн., що підтверджується полісом, однак він немає можливості отримати страхове відшкодування за вказаним полісом, оскільки відповідач у встановленому полісом порядку не повідомив ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» про настання страхового випадку.

З моменту завдання йому тяжких тілесних ушкоджень і по теперішній час відповідачем не було відшкодовано йому витрати на лікування, які складають 36 139,20 грн. Крім того до настання дорожньо-транспортної пригоди він працював слюсарем ремонтником на ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», середня заробітна плата його складала 5000 грн. Після отримання І групи інвалідності був звільнений з роботи та втратив щомісячний дохід у розмірі 5000 грн., а з моменту ДТП і по теперішній час він втратив прибуток, який у сукупному розмірі становить 135 000 грн. (5000 грн. х 27 місяців). Якби він не втратив працездатність, то міг би отримати заробітну плату не менше 55 254 грн., виходячи із розміру мінімальної заробітної плати за період з грудня 2010 р. по 01.02.2015 р.

За 2010 р. 922 грн., оскільки, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік» мінімальна заробітна плата з 01.12.2010 р. по 31.12.2010 р. складала - 922 грн. Таким чином, розмір шкоди за 2010 рік становить 922 грн.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» мінімальна заробітна плата була визначена з 01.01.2011 р. по 31.03.2011 р. - 941 грн., з 01.04.2011 р. по 30.09.2011 р. - 960 грн., з 01.10.2011 р. по 30.11.2011 р. - 985 грн., з 01.12.2011 р. по 31.12.2011 р. - 1004 грн. Таким чином розмір шкоди за 2011 р. становить - 2823 грн.+5760 грн.+1970 грн.+1004 грн. = 11 557 грн.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» мінімальна заробітна плата була визначена у таких розмірах: з 01.01.2012 р. по 31.03.2012 р. - 1073 грн., з 01.04.2012 р. по 30.06.2012 р. - 1094 грн., з 01.07.2012 р. по 30.09.2012 р. - 1102 грн., з 01.10.2012 р. по 30.11.2012 р. - 1118 грн., з 01.12.2012 р. по 31.12.2012 р. - 1134 грн. Таким чином розмір шкоди за 2012 р. становить - 3219 грн.+3282 грн.+3306 грн.+2236 грн.+1134 = 13 177 грн.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» мінімальна заробітна плата була визначена у таких розмірах: з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. - 1147 грн. Розмір шкоди за 2013 р. становить 1147х12 = 13 764 грн.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» мінімальна заробітна плата була визначена у таких розмірах: з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. - 1218 грн. Розмір шкоди за 2014 р. становить 1218х12= 14 616 грн.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» мінімальна заробітна плата була визначена у таких розмірах: з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. - 1218 грн. Загалом розмір шкоди за період з грудня 2010 р. по 01.02.2015 р. становить 55 254 грн.

До настання ДТП в нього на утриманні перебувала дружина та малолітня донька ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак через повну втрату працездатності з моменту настання ДТП і по теперішній час він позбавлений можливості працювати та утримувати свою сім'ю а через неправомірні дії відповідача позбавлений можливості утримувати свою сім'ю, крім того потребує постійного стороннього догляду, через що дружина замість того, щоб працювати вимушена доглядати за ним та отримувати соціальну допомогу у розмірі 160 грн. на місяць.

Крім матеріальної шкоди, йому завдано також і моральну шкоду, яку він оцінює в 55 254 грн. яка полягає у душевних та моральних стражданнях через безпорадність свого становища по відношенню до відповідача, який навіть не вибачився перед ним, він не може працювати та утримувати родину, перебуває у психологічному стресі, який зазнав через байдужість відповідача до становища у якому він опинився, у втраті довіри до людей, у втраті нормальних життєвих зв'язків із родиною, оскільки через каліцтво майже постійно перебуває у депресивному стані, у втраті сну, інтересу до життя, у душевних та моральних стражданнях через те, що верхні та нижні кінцівки не рухаються і він не має можливості самостійно виконувати елементарні побутові потреби: харчуватись, виконувати гігієнічні вправи. Просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала, пояснила, що до страхової компанії позивач не міг звернутися, оскільки до початку слухання справи йому не було відома її назва, ОСОБА_5 до суду не з'являлася, крім того, позивач не є стороною за договором Страхування укладеного між страховою компанією та ОСОБА_5, на нього не поширюються відповідні зобов'язання. Просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, пояснив, що в грудні 2010 р. він разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_8 їхали з Закарпаття, де ОСОБА_8 мав купити екскаватор, той займається таким видом бізнесу, він мав його інвестувати, а ОСОБА_1 в якості водія запросив ОСОБА_8 Він був за кермом автомобіля, автомобіль належав ОСОБА_8, той сидів на передньому пасажирську сидінні, а ОСОБА_1 на задньому сидінні спав, був в сильному алкогольному сп'янінні, оскільки разом з ОСОБА_8 перед поїздкою випили близько 5 л вина. На дорозі була ожеледиця, їхав він зі швидкістю близько 40-50 км./год., машина наїхала на якусь залізну перешкоду, трісло колесо, після чого автомобіль перевернувся, притиснуло водійську сторону. Він виліз з автомобіля, допоміг ОСОБА_8 вийти, в того був перелом таза, ОСОБА_1 був в сильному алкогольному сп'яніння, не міг розмовляти, після чого його було доставлено в Кіровоградську лікарню, по приїзду він домовився за операцію за що заплатив приблизно 11 000 грн. 02.12.2010 р. він зустрівся з ОСОБА_11, кумою ОСОБА_1, та передав дружині останнього 3000 грн. на ліки. 04.12.2010 р. та 06.12.2010 р. він приїздив в лікарню до ОСОБА_1, купував ліки, на підтвердження чого в нього частково збереглися чеки, після чого ОСОБА_12 почав його звинувачувати в тому, що він не домовився в лікарні за те, щоб не вказували, що ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп'яніння, бо через це той не отримає на роботі страхову виплату, після чого сказали в лікарні щоб його не впускали та не повідомляли будь-якої інформації стосовно ОСОБА_1 Через деякий час він через ОСОБА_11 передав 1500 грн. позивачу на перевезення з лікарні та ще 5000 грн. на покупку інвалідної коляски. Крім того, він сказав ОСОБА_11 аби той віддав 1500 доларів США ОСОБА_1, які він в 2007-2008 р.р. позичав йому на лікування дружини. В лікарні до операції ОСОБА_1 підписував документи про те, що немає до нього будь-яких претензій. За фактом ДТП порушувалося кримінальна справа, яке було закрита за недоведеністю його вини.

Представник відповідача ОСОБА_4 просить суд відмовити в позові, оскільки відсутні будь-які докази вини ОСОБА_3 в ДТП, яка сталася в зв'язку з непереборною силою, що є підставою для звільнення відповідача від цивільної відповідності. Позивач мав право на страхове відшкодування, однак не скористався ним, не звернувшись до страхової компанії. Крім того, ОСОБА_1 в момент ДТП знаходився в стані алкогольного сп'яніння, та знехтував вимогами Правил дорожнього руху, зокрема п.5.2 - не був пристебнутий паском безпеки, що свідчить про грубу необережність з його сторони.

Представник третьої особи - ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО», ОСОБА_6 до суду не з'явилася, надала заперечення, за якими вказує, що ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» є правонаступником ВАТ «УСК «Дженералі Гарант». З ОСОБА_5 та страховою компанією було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, було видано поліс ВС /1401865. Поліс було укладено на умовах визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільної правової відповідальності власників транспортних засобів». Виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту, однак протягом всього часу ОСОБА_1 до страхової компанії з відповідною заявою не звертався.

Третя особа ОСОБА_5 до суду не з'явилася, надала суду заперечення, за якими вказує, що з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 09.12.2010 року СУ УМВС України в Кіровоградській області водій автомобіля ОСОБА_3 знаходився в аварійній ситуації і не мав можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди, його дії не знаходяться в причинному зв'язку з наслідками, що настали. Тобто, мали місце дії непереборної сили, що є підставою для звільнення від цивільної відповідальності.

Представник третьої особи ОСОБА_5 - ОСОБА_7 до суду не з'явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

ОСОБА_1 в порядку ст.184 ЦПК України допитаний в судовому засіданні в якості свідка, пояснив, що в грудні, 4 роки назад він знаходився на задньому пасажирському сидінні в автомобілі «Шкода», за кермом був відповідач, на першому пасажирському сидінні сидів ОСОБА_8, їхали з Закарпатської області, він займався додатковим заробітком - переганяв автомобілі. Перед виїздом вони з ОСОБА_8 випили приблизно 1,5 л вина. В районі м.Кіровоград сталося ДТП, в той час він спав, в якому положенні не знає, пристебнутий ременем безпеки не був, пам'ятає лише, що його розбудив ОСОБА_3, в салоні автомобіля було темно, він не відчував ніг, прийшов до тями лише в Кіровоградській обласній лікарні, де перебував на лікуванні до 27 днів, після чого лікувався в лікарні м.Кривого Рогу ще 4 місяці. ОСОБА_3 в перший день дав йому на лікування 3000 грн., з яких 1000 грн. йому повернули, іншої допомоги з його сторони не було. Він не писав заяви в органи міліції, його дружина та мати писали заяви про те, що будь-яких вимог до водія не мають. В результаті отриманої травми він отримав І групу інвалідності, він не може працювати, самостійно пересуватися, не може виконувати будь-які гігієнічні потреби, його дружина теж змушена була залишити роботу, оскільки він потребує постійного догляду. Постійно перебуває в пригніченому стані через те, що не може забезпечити свою сім'ю, в нього змінилися стосунки в сім'ї, відвернулися друзі. Він отримує пенсію в розмірі 3500 грн., а дружина щомісячні виплати пов'язані з його доглядом. В 2008 р. він був учасником ДТП, в результаті якої отримав травму руки та коліна ноги.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що ОСОБА_1 її чоловік, офіційно він працював на ПАТ «АрселорМітал», заробітна плата його приблизно була 4000 грн., вона працювала в столові в Педагогічному інституті, її заробітна плата складала близько 1000 грн. Неофіційно її чоловік працював з ОСОБА_8, переганяв, ремонтував автомобілі. В 2010 р. він поїхав з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 в Закарпатську область, повертаючись назад під м.Кіровоград потрапили в ДТП, в результаті якої ОСОБА_1 зламав шию, отримав І групу інвалідності. Зараз її чоловік немічний, постійно потребує сторонньої допомоги, ні руки ні ноги не працюють, самостійно він не може виконувати будь-які гігієнічні потреби. Він отримує 3500 грн. пенсії, однак матеріальні затрати на нього дуже великі, а саме: памперси, одноразові пелюшки, рукавиці, різноманітні таблетки. Емоційно дуже не рівноважений, перший рік перебував в повній депресії, семилітня дитина змінила до нього відношення, в її очах він втратив авторитет батька. ОСОБА_3 в перший день дав їм 3000 грн., з яких 1000 грн. воно повернула йому назад, після того як вона написала заяву про відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_3, останній будь-якої матеріальної допомоги не надавав, з ними не спілкувався.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що ОСОБА_1 її син, після ДТП психіка його була повністю нерушена, донька до нього стала зовсім по іншому відноситися, він втратив в неї авторитет батька. Будучи ще в лікарні вона писали заяву про те, що не має будь-яких вимог до ОСОБА_3, не думала що травма в сина буде настільки важка, що він не зможе ні працювати, ні пересуватися самостійно. Їй відомо, що ОСОБА_3 приїздив в лікарню в м.Кіровоград, передавав через ОСОБА_11 3000 грн., однак ті гроші йому повернули назад.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що їй відомо, що ОСОБА_3 їздив в м.Кіровоград в лікарню до ОСОБА_1, купляв ліки, препарати на операцію, приблизно на 3000 грн. Після того як дружина ОСОБА_1 написала заяву про те, що немає до ОСОБА_3 вимог, він перестав давати гроші. Зі слів дружини ОСОБА_1 їй відомо, що ОСОБА_3 не надає їй будь-якої матеріальної допомоги. Через неї та її чоловіка гроші на покупку коляски ОСОБА_3 не давав, на чиї гроші була куплена інвалідна коляска їй не відомо. ОСОБА_3 давав їй гроші на лікування в 2010 р. в розмірі 10 000 грн., казав, що повертати не потрібно.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що ОСОБА_1 його брат, в ніч коли брат потрапив в ДТП, йому зателефонували, хто він не пам'ятає, сказали що той в лікарні, йому допоможуть. На наступний день ОСОБА_3 сказав що допоможе, все нормально, дружина брата написала заяву, що будь-яких вимог до нього немає. Через деякий час він зателефонував ОСОБА_3, на що той відповів, що в нього немає грошей, і він немає нікого відношення до ситуації яка сталася з братом. Зараз брат втратив роботу, знаходиться під постійним доглядом дружини.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримав І групу інвалідності в результаті ДТП, яке сталося 02.12.2010 р. за участю ОСОБА_3

Відповідно до виписок з історії хвороби, ОСОБА_1 встановлено діагноз: забій спинного мозку в шийному відділі, задній переломо-вивих С5. Грубий верхній парапарез. Нижня параплегия. Порушення функції тазових органів за типом затримки - а.с.46,49,50,54-56.

ОСОБА_1 під час ДТП знаходився на задньому пасажирському сидінні, не пристебнутий ременем безпеки, згідно епікризу № 25154 Кіровоградської обласної лікарні ОСОБА_1 факт вживання алкоголю не заперечував, з ротової порожнини був чутний запах алкоголю - а.с.49. Під час допиту позивача в якості свідка, той не заперечував вищевказані факти.

Згідно досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів справи, пояснень учасників процесу та свідків, вина відповідача у ДТП за участю ОСОБА_3 не встановлена, ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності той не притягався.

Висновком експертного авто-технічного дослідження технічного стану автомобіля «Шкода А-5», д/н НОМЕР_1 від 06.12.2010 р. встановлено, що в дорожньо-транспортній ситуації, що запропонована експерту для дослідження (у разі раптової повної розгерметизації правого переднього колеса автомобіля «Шкода А-5»), водій даного автомобіля ОСОБА_3 знаходився в аварійній ситуації, що виключає можливість оцінки його дій і встановлення технічної можливості уникнення перекидання методами авто-технічної експертизи. Дії водія автомобіля, який рухається в аварійному режимі вимогами Правил дорожнього руху не регламентуються. У фазі розвитку, що передувала дорожньо-транспортній пригоді у відношенні водія автомобіля «Шкода А-5», з експертної точки зору не вбачається об'єктивних ознак відступу водія від вимог Правил дорожнього руху, що регламентують рух на даній ділянці дороги - а.с.231-234.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст.1166 ЦК України. Відповідно ч.2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За частиною 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз'яснено у п.4 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Доказів на підтвердження вини відповідача у даній дорожньо-транспортній пригоді, що його дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина відповідача, позивач суду не надав і їх судом не встановлено, а ствердження позивача на вказаний факт ґрунтується на припущеннях, а не на доказах, що суперечить вимогам частини 4 статті 60 ЦПК України.

З урахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що шкода заподіяна позивачу в результаті ДТП не з вини ОСОБА_3 і тому він відповідно до ч.2 ст. 1166 ЦК України звільняється від її відшкодування.

Разом з тим, судом встановлено, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Шкода А-5» ОСОБА_5 була застрахована в ВАТ «УСК «Дженералі Гарант», яка є правонаступником ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО», поліс № ВС № 1401865 - а.с.99.

Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати /страхового відшкодування/ для повного відшкодування нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою / страховим відшкодуванням/.

Необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором).

Відповідно до ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Статтею 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначено підстави відмови у здійсненні страхового відшкодування, так зокрема за п.37.1.4 - протягом трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Дорожньо-транспортна пригода в якій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження сталася 02.12.2010 р., до суду за захистом свого права позивач звернувся 23.07.2013 р., строк звернення до страхової компанії в межах трирічного строку залишався до 02.12.2013 р. Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що з заявою про виплату страхового відшкодування до страхової компанії вони не зверталися, оскільки їм не була відома її назва, власник автомобіля ОСОБА_5 з початку слухання справи в суді не з'являлася в судові засідання, вияснити вищевказану обставину не було можливості. На думку суду таке твердження представника позивача є хибним, оскільки починаючи з першого попереднього судового засідання ОСОБА_5 будучи в статусі відповідача з'являлася до суду, тоді як неявка представника позивача була неодноразова.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішені спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4, відповідно до статті 21 Закону № 1961-ІV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності…При пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позві до завдавала шкоди у відповідному розмірі.

Позивачем в уточненому позові від 23.04.2014 р. одним із відповідачів було залучено ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» - а.с.112-113, однак скориставшись своїм правом та уточнивши позовні вимоги 16.02.2015 р., позивач надав ВАТ «УСК «Дженералі Гарант» правового статусу третьої особи.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні і зазначені вище фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства та положень актів, які є обов'язковими для виконання сторонами спору, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача є недоведеними, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, а позивач звільнений від сплати судових витрат, їх необхідно компенсувати за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.1166, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст.35,37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 10, 11, 27, 31, 57, 60, 61, 212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особи - ОСОБА_5, Відкрите акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант», про стягнення шкоди завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Сторони мають право оскаржити рішення подавши протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційну скаргу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: