_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-зз/520/20/16
УХВАЛА

про скасування заходів забезпечення позову

13 січня 2016 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Прохорова П.А.,

при секретарі - Цвігун А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування вжитих судом в ході провадження по справі №2-1211/11 відповідно до ухвали від 09 вересня 2002 року заходів забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

В заявник звернулася до суду з наведеною заявою про скасування заходів забезпечення позову що були застосовані Київським районним судом м. Одеси згідно ухвали по справі №2-1211/11 від 09 вересня 2002 року, що полягають у накладенні арешту на квартиру, що розташована у м. Одесі, по вул. Ільфа і Петрова, 21, кв. 82.

В обґрунтування своїх вимог заявник наголошувала на тому, що попередній власник вказаної квартири ОСОБА_2, померла 27.09.2002 року, а заявник є її спадкоємицею та прийняла після її смерті спадщину, однак на теперішній час існування вказаного арешту перешкоджає заявнику у отриманні свідоцтва про право власності на спадщину щодо вказаної квартири, а тому, вказуючи на необґрунтоване порушення її майнових прав, просила суд скасувати зазначені заходи забезпечення позову.

В судовому засіданні представник заявника вказав на те, що у справі є рішення суду на користь позивача, що набуло законної сили, та на теперішній час не виконано, та заявник, приймаючи спадщину та зокрема квартиру, що розташована у м. Одесі, по вул. Ільфа і Петрова, 21, кв. 82, є правонаступником ОСОБА_2 у справі №2-1211/11 і визнає зобовязання перед позивачем, що випливають з рішення суду у справі, однак вжиті в ході провадження такої справи заходи забезпечення позову перешкоджають належному оформленню спадщини, за рахунок якої заявник має намір виконати зазначені зобовязання.

Заінтересовані особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечували проти скасування заходів забезпечення позову та наполягали на реальному виконанні рішення Апеляційного суду Одеської області від 16.01.2013 року.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_5Н (представник ОСОБА_6М.) у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви та скасування заходів забезпечення позову.

Вислухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Житлово-будівельного кооперативу «Вимпел-3», Департаменту міського господарства Одеської міської ради, третя особа ОСОБА_8, про визнання розпорядження про видачу свідоцтва та свідоцтва про право власності незаконними, визнання права власності, витребування з незаконного володіння майна шляхом виселення, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю, стягнення моральної шкоди.

В ході розгляду справи, Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09.09.2002 року, в порядку забезпечення позову накладено арешт на квартиру що розташована у м. Одесі, по вул. Ільфа і Петрова, 21, кв. 82.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2012 року у задоволенні позову ОСОБА_6 було відмовлено.

У наступному ОСОБА_6 оскаржив вказане рішення суду до Апеляційного суду Одеської області, та за наслідком розгляду такої скарги Апеляційним судом Одеської області 16 січня 2013 року було ухвалено Рішення, яким вимоги позову ОСОБА_6 задоволено частково.

Не погодившись із висновком Апеляційного суду Одеської області ОСОБА_7, ОСОБА_3, та ОСОБА_4, подали на таке рішення касаційну скаргу, за наслідком розгляду якої Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2013 року таку касаційну скаргу було відхилено, а рішення Апеляційного суду Одеської області залишено без змін.

Аналогічних висновків та висновків щодо виключення існування підстав для подальшого обтяження майна, на яке було накладено арешт на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 09.09.2002 року дійшов суд і при постановленні ухвали №1512/2-1211/11 від 07.10.2013 року, що ніким не була оскаржена та вважається такою, що набрала законної сили.

За вказаним рішенням було визнано незаконним розпорядження УЖКГ Одеської міської ради №1252 від 10 червня 2002 року про видачу ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2, видане 10 червня 2002 року УЖКГ Одеської міської ради; визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину зазначеної квартири;витребувано у ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з чужого володіння квартиру за адресою: АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення; Усунуто ОСОБА_6 перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю - квартирою за адресою: АДРЕСА_2, шляхом вселення ОСОБА_6 у квартиру за адресою: м. Одеса, пр. Ак. Глушка, 6А, кв. 58.

У вересні 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до Київського районного суду м. Одеси з позовної заявою до ОСОБА_7, ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та стягнення грошових коштів. Справа № 520/11022/13-ц.

У своєму позові ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посилаючись на рішення Апеляційного суду Одеської області від 16 січня 2013 року по справі №2-1211/11 стверджували, що ОСОБА_2 у 2002 році при укладенні договору купівлі-продажу квартири №58 за адресою: м. Одеса,пр. Ак. Глушка, 6А, діяла недобросовісно і ввела їх в оману.

27 вересня 2002 року ОСОБА_2 померла, 26 травня 2003 року У Третій одеській державній нотаріальній конторі відкрита спадкова справа №381/2003 за фактом смерті 27.09.2002 року ОСОБА_2, після якої залишилось спадкове майно: квартира АДРЕСА_3 та Петрова в місті Одеса. До нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини надали: ОСОБА_9С, ОСОБА_10, ОСОБА_1

18 грудня 2007 року помер ОСОБА_10 До нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини надали: ОСОБА_1 і ОСОБА_7

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2014 року по справі № 520/11022/13-ц, позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 були задоволені та встановлено стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_7 і ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 і ОСОБА_4 424569,00 грн.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 23 липня 2014 року по справі № 520/11022/13-ц було частково скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2014 року та винесено нове рішення: стягнути на користь ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з ОСОБА_1 240 916,67 грн. та з ОСОБА_7 172083,33 грн.

Разом з тим ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на час вирішення справи успадкували квартиру АДРЕСА_3 та Петрова в місті Одеса, що кореспондує положенням ч. 5 ст. 1268 ЦК України, за якими незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Натомість існування вказаного обтяження перешкоджає заявнику в отриманні належних правовстановлюючих документів на спадкове майно, за рахунок якого заявник має намір погасити заборгованість перед ОСОБА_3 і ОСОБА_4, що випливає з Рішення Апеляційного суду Одеської області від 23 липня 2014 року по справі № 520/11022/13-ц.

Відповідно до положень ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року розяснив, що заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер, та можуть бути скасовані тим судом, що їх застосовував.

На підставі викладеного та зважаючи на наслідки вирішення судом справи №2-1211/11 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Житлово-будівельного кооперативу «Вимпел-3», Департаменту міського господарства Одеської міської ради, третя особа ОСОБА_8, про визнання розпорядження про видачу свідоцтва та свідоцтва про право власності незаконними, визнання права власності, витребування з незаконного володіння майна шляхом виселення, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю, стягнення моральної шкоди, та того, що позов задоволено в тій частині, що не стосується квартири АДРЕСА_3 та Петрова в місті Одеса, суд доходить висновку про минування підстав для обтяження вказаної квартири, що вжито на підставі Ухвали цього суду від 09.09.2002 року, що в свою чергу, відповідно до ч.4, ч.6 ст. 154 ЦПК України є належною підставою для задоволення заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 154, 208-210 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування вжитих судом в ході провадження по справі №2-1211/11 відповідно до ухвали від 09 вересня 2002 року заходів забезпечення позову, - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси про накладення арешту на квартиру за адресою: м. Одеса, по вул. Ільфа і Петрова, 21,кв. 82, від 09.09.2002 року: скасувати арешт, що накладено на квартиру за адресою: м. Одеса, по вул. Ільфа і Петрова, 21,кв. 82, право власності на яку зареєстровано на імя ОСОБА_2.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси, шляхом подання апеляційної скарги в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя Прохоров П. А.