АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

04 серпня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів -Чобіток А.О., Крижанівської Г.В.,

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року,

встановила:

у листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 70 000 грн., посилаючись на те, що 12 грудня 2013 року ним було надано відповідачу під розписку грошові кошти в розмірі 70 000 грн. строком до 01 лютого 2014 року, однак відповідач грошові кошти не повернув.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року позов було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 70 000 грн. та судовий збір.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що 12 грудня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до якої позивачем було передано ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 70 000 грн., які останній зобов'язаний був повернути до 01 лютого 2014 року, однак станом на дату звернення до суду грошових коштів позивачу повернуто не було.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року позов було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 70 000 грн. та судовий збір.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було виконано свої зобов'язання за договором позики, а тому з нього на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 70 000 грн. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та права та послався на положення ст. 509, 526, 527, 625, 1047, 1049 ЦК України.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що грошові кошти за розпискою було отримано ним не для власних потреб, а з метою торгівлі на валютному ринку, у зв'язку з чим вони з позивачем мали усуну домовленість про те, що отриманий від торгівлі валютою прибуток, як і збитки, мав бути розділений порівну між сторонами. Однак, такі доводи апелянта є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12 грудня 2013 року відповідачем ОСОБА_2 було під розписку отримано від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 70 000 грн. для власних потреб. Зі змісту вказаної розписки вбачається, що грошові кошти відповідач зобов'язався повернути до 01 лютого 2014 року.

Доводи апелянта про те, що ним фактично отримано від відповідача 30 000 грн., а не 70 000 грн., як зазначено у розписці, доказами підтверджено не було.

Крім того, не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що під час підписання розписки відповідач перебував на реабілітації після гіпертонічного кризу, а тому не мав можливості в повній мірі розуміти значення власних дій, оскільки матеріали справи доказів на підтвердження звернення апелянта до суду з вимогою про визнання спірного договору позики недійсним не містять.

Таким чином судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року - залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних

Головуючий

Судді

№ справи: 759/17419/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7143/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Шум Л.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.