Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Державного професійно-технічного навчального закладу «Марганецький професійний ліцей» про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, про позбавлення щорічної винагороди за 2014 рік, відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою Державного професійно-технічного навчального закладу «Марганецький професійний ліцей» на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 2 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 липня 2015 року,

встановила:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила скасувати наказ Державного професійно-технічного навчального закладу Марганецький професійний ліцей (далі - ДПТНЗ Марганецький профліцей) від 1 жовтня 2014 року № 084 к/тр; скасувати наказ про нарахування щорічної винагороди за 2014 рік в частині позбавлення її щорічної винагороди за 2014 рік; стягнути з ДПТНЗ Марганецький профліцей моральну шкоду в розмірі 30 тис. грн; зобов'язати ДПТНЗ Марганецький профліцей нарахувати їй щорічну винагороду за 2014 рік та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є майстром виробничого навчання в групі МБТ-12 4/9 ДПТНЗ Марганецький профліцей. Зазначала, що 25 вересня 2014 року у вказаній групі проводився захист дипломної роботи на отримання ІІ розряду тесляра. При цьому на захисті були присутні менше половини учнів групи. Наказом директора навчального закладу від 1 жовтня 2014 року № 084 к/тр їй було оголошено догану за неналежне виконання службових обов'язків, в якому зазначено, що вона порушила п.1,2,4,9 розділу завдання та обов'язки посадової інструкції майстра виробничого навчання. На її думку, вказаний наказ є незаконним та безпідставним за тих обставин, що група МБТ-12 4/9 складається з 21 особи. Майстрами групи є вона та ОСОБА_2, при цьому вона відповідає за 11 учнів, а ОСОБА_2 - за 10 учнів. На захист дипломного проекту з'явились 7 учнів її підгрупи, всі вони були добре підготовлені до захисту, середній бал за захист 9, учні мали всі необхідні документи по практиці (щоденники, характеристики, наряди). На захист не з'явились 4 учні з її підгрупи, але вказані учні та їх батьки були попереджені нею про проведення захисту дипломного проекту 25 вересня 2014 року, вона особисто їздила до вказаних учнів додому та зустрічалася з їх батьками. Тому вважає, що прийняла всі заходи для забезпечення явки і підготовки учнів своєї підгрупи до захисту дипломних проектів, незважаючи на те, що наказом по ДПТНЗ Марганецький профліцей від 16 вересня 2014 року № 073 її було відсторонено від роботи з 16 вересня 2014 року по 23 вересня 2014 року, а 25 вересня 2014 року проводився захист дипломних проектів.

Також вказувала, що, на її думку, є незаконним й безпідставним рішення про позбавлення її грошової винагороди за 2014 рік, яка відповідно до ст. 57 Закону України «Про освіту» надається педагогічним працівникам за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов'язків. Підставою позбавлення її щорічної грошової винагороди є наявність дисциплінарного стягнення відповідно до наказу від 1 жовтня 2014 року № 084 к/тр.

Крім того, зазначала, що відповідач своїми діями завдав їй моральні страждання.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 2 березня 2015 року позов задоволено частково.

Скасовано наказ Державного професійно-технічного навчального закладу «Марганецький професійний ліцей» від 1 жовтня 2014 року № 084 к/тр в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Стягнуто з Державного професійно-технічного навчального закладу «Марганецький професійний ліцей» на користь ОСОБА_1 2 тис. грн у відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 липня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Державного професійно-технічного навчального закладу «Марганецький професійний ліцей» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 130 грн змінено.

Стягнуто з Державного професійно-технічного навчального закладу «Марганецький професійний ліцей» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 1 434 грн 40 коп.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі Державний професійно-технічний навчальний заклад «Марганецький професійний ліцей», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційне провадження у справі в частині оскарження рішення суду першої інстанції про скасування наказу Державного професійно-технічного навчального закладу «Марганецький професійний ліцей» від 1 жовтня 2014 року № 084 к/тр слід закрити з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив із того, що посадова інструкція майстра виробничого навчання не передбачає особистої відповідальності майстра виробничого навчання за порушення учнями правил для учнів та правил внутрішнього розпорядку. Вирішуючи питання щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності керівництво ДПТНЗ Марганецький профліцей не довело провину позивача в тому, що саме її дії або бездіяльність призвели до того, що більша частина групи МБТ-12 4/9 не з'явились на захист дипломних проектів, на підставі чого суд дійшов висновку, що наказ № 84 к/тр від 1 жовтня 2014 року не відповідає вимогам трудового законодавства.

Суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача нарахувати їй щорічну грошову винагороду за 2014 рік, виходив із того, що при вирішенні питання щодо виплати окремому педагогічному працівнику щорічної грошової винагороди повинно бути дотримано певну процедуру та враховано умови та критерії, визначені в Положенні про виплату щорічної грошової винагороди навчального закладу. Питання оцінювання якості роботи майстра виробничого навчання ОСОБА_1 не належить до компетенції суду.

Оскільки будь-якого рішення чи наказу саме про позбавлення ОСОБА_1 щорічної грошової винагороди за 2014 рік керівництвом ДПТНЗ Марганецький профліцей не приймалось, предмет спору відсутній.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правову допомогу, виходив із того, що відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, та визначив розмір витрат у відповідності до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

При цьому суд зазначив, що суд першої інстанції не обґрунтував свої висновки в цій частині позовних вимог.

В іншій частині суд погодився з висновками суду першої інстанції.

Установлено й це убачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції в частині, яка не змінена апеляційним судом, та рішення апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є майстром виробничого навчання в групі МБТ-12 4/9 ДПТНЗ Марганецький профліцей, в якій 25 вересня 2014 року було проведено захист дипломної роботи на отримання ІІ розряду тесляра.

1 жовтня 2014 року наказом директора навчального закладу № 084 к/тр ОСОБА_1 було оголошено догану за неналежне виконання службових обовязків, в якому зазначено, що вона порушила п.1,2,4,9 розділу завдання та обов'язки посадової інструкції майстра виробничого навчання.

Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Згідно зі ст.149 КЗпПУ дисциплінарне стягнення застосовується до працівника за порушення трудової дисципліни, при цьому враховується ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень встановлено ст.ст.148 -149 КЗпП України.

Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд, вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, врахував, що відповідач незаконним дисциплінарним стягненням спричинив позивачу моральні страждання та, вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, з урахуванням вимог розумності і справедливості, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 2 тис. грн.

Також суд, ухвалюючи рішення, врахував вимоги ст. 84 ЦПК України і Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», та дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката.

За таких обставин, суди, на підставі поданих сторонами доказів (ст. 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин, вірно застосували норми матеріального права, та з урахуванням встановлених обставин справи дійшли висновку про часткове задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та зводяться до переоцінки доказів по справі.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині, яка не змінена апеляційним судом, та рішення апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державного професійно-технічного навчального закладу «Марганецький професійний ліцей» відхилити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 2 березня 2015 року в частині, яка не змінена апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 1 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

В.А. Черненко

С.П. Штелик