АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4610/16 Головуючий 1 інст. Шишкін О.В.
Справа № 638/1452/15-ц Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря: Каплоух Н.Б.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 травня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило суд, з урахуванням уточнень, стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.10.2006 року, нарахованих за прострочену заборгованість по кредиту за період з 04.02.2012 року по 04.02.2015 року у розмірі 2137,01 доларів США, що за курсом на 04.02.2015 року складало 35730,81 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося про те, що 27.10.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу передано кредитну картку зі строком дії до 10/10, з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 2000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі, обумовленому у заяві про отримання кредиту та умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки.

05.10.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_3 тільки заборгованість по відсоткам, нарахованих за прострочену заборгованість по кредиту за період з 04.02.2012 року по 04.02.2015 року у розмірі 2137,01 доларів США, що за курсом на 04.02.2015 року складало 35730,81 грн.

Умови договору ОСОБА_3 не виконав, у звязку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 2137,01 доларів США, що за курсом відповідно до розпорядження НБУ складає 35730, 81 грн. та банк вимушений був звернутися до суду з вказаними вимогами.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 травня 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 27.10.2006 року у розмірі 2137,01 доларів США, що станом на 04.02.2015 року складало 35730,81 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 1218 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, ОСОБА_3, через свого представника ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, що з'явились, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», суд 1 інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 отримав кредитні кошти на картковий рахунок та використовував їх на свій розсуд, однак в порушення вимог ст. 1054 ЦК України та п.п. 6.5. Умов та правил надання банківських послуг не сплачував визначені кредитним договором платежі за користування кредитними коштами, тому задовольнив позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк».

Судова колегія погоджується з такими висновками суду, оскільки вони правильні, обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства.

Матеріали справи містять дані про те, що 27.10.2006 року сторонами укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у сумі 19,2 % на рік на суму залишку заборгованості.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами і правила надання банківських послуг складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Відповідно до ст.ст. 629, 628 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до правил ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону (ст.ст.526,527, 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного Кодексу України Порушенням зобов'язання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно до ч. 1 ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

З ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовим наказом Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.03.2010 року була стягнута заборгованість в сумі 2483,92 доларів США

У свою чергу, взяті на себе зобов'язання по вказаному кредиту ОСОБА_3 належним чином не виконував, у звязку з чим у нього утворилась заборгованість, яку анк просить стягнути тільки по відсоткам за договором б/н від 27.10.2006 року нарахованих за прострочену заборгованість по кредиту за період з 04.02.2012 року по 04.02.2015 року у розмірі 2137,01 доларів США, що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.02.2015 року складало 35730,81 грн.

Судова колегія вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо спливу строків звернення до суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Для вирішення питання про застосування строку позовної давності необхідно зясувати граничний строк дії картки (місяць і рік), строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

Відповідно до абзацу 2 ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно пп. 9.3 Умов та правил надання банківських послуг, картрахунки відкриті на невизначений термін за виключенням випадків, передбачених пп. 9.6 та 9.7 цих Умов.

Згідно п. 9.5. Умов відповідний картрахунок может бути закритий на підставі заяви держателя, або банк має право закрити картрахунок, письмово повідомивши про це держателя, при цьому останній зобовязаний не пізніше 30 днів з моменту повідомлення повернути картку в банк, після чого обслуговування картки припиняється. Держатель зобовязаний погасити усі види заборгованості перед банком, в т.ч., які виникли на протязі 30 днів після повернення картки. Банк закриває картрахунок в строк не раніше 30 днів з моменту припинення обслуговування картки.

Відповідач із заявою про закриття поточного рахунку (картрахунку) не звертався, картку в банк не повертав, заборгованість свою не погасив.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитом (а.с. 6-8) відповідачем було здійснено останній платіж у 02.06.2014 року.

Тому, доводи апеляційної скарги щодо застосування строків позовної давності, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки позивач звернувся до суду із даним позовом 05.02.2015 року, та останній платіж проведено з іншого карткового рахунку, відповідно до умов підписаного ним договору, а тому ґрунтовно стягнув суму заборгованості за відсотками.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

При такому положенні судова колегія вважає, що суд всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не має.

Інші доводи апеляційної скарги рішення суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, ст.ст.314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді А.П. Івах

ОСОБА_5