Справа № 154/141/16-ц Провадження № 22-ц/773/812/16 Головуючий у 1 інстанції: Канівець Л.Ф.
Категорія: 30 Доповідач: Мудренко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів - Русинчука М. М., Осіпука В. В.,

з участю:

секретаря - Губарик К. А.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства "Національна Акціонерна Страхова Компанія "Оранта" про відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства "Національна Акціонерна Страхова Компанія "Оранта" (скорочено - ПАТ "НАСК "Оранта") про відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов мотивовано тим, що 17.11.2014 року близько 18 год. 40 хв. на автодорозі Р 13 "Ковель - Жовква - Володимир-Волинський" на ділянці дороги між селами Заріччя та Новосілки водій ОСОБА_3, керуючи легковим автомобілем "ВАЗ-2106", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись у напрямку м. Нововолинська Волинської області не врахував стану проїзної частини дороги і погодних умов, під час виконання маневру обгону виїхав на смугу зустрічного руху транспортних засобів, де здійснив зіткнення з автомобілем "Chevrolet Aveo LS", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_1 Внаслідок ДТП водії та пасажири отримали різного ступеня тілесні ушкодження. Дорожньо-транспортна пригода сталася через порушення відповідачем Правил дорожнього руху, що встановлено вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 вересня 2015 року. Внаслідок ДТП позивач отримав тілесні ушкодження, проходив курс лікування, на лікування поніс значні витрати, крім того, його автомобіль зазнав ряд значних механічних пошкоджень. Відповідачем було застраховано цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів у ПАТ "НАСК "Оранта", що підтверджується копією страхового поліса № 7741924 від 11.02.2014 року. На підставі викладеного, позивач просив стягнути на його користь з відповідача ПАТ "НАСК "Оранта" майнову шкоду в розмірі 10364,99 грн., 1746,00 грн. за проведення експертного автотоварознавчого дослідження та затрати на пальне в сумі 714 грн. 70 коп., а також на відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн.; з відповідача ОСОБА_3, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив стягнути майнову шкоду пов'язану з лікуванням позивача в сумі 3098 грн. 17 коп., майнову шкоду в сумі 135157 грн. 17 коп. на придбання запасних частин до автомобіля, 400,00 грн. за надані послуги евакуатора, 10000,00 грн. понесених витрат за надання правової допомоги, 101219,40 грн. інфляційні втрати за несплату заборгованості, 11593,18 грн. 3% річних від простроченої суми, моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06 квітня 2016 року позов задоволено частково. Суд вирішив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 49 784 грн. 99 коп., 400,00 грн. за надані послуги евакуатора, моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн., 1476,00 грн. понесених витрат за проведення експертного автотоварознавчого дослідження, 551 грн. 20 коп. по сплаті судового бору з позовної вимоги про стягнення моральної шкоди. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу з підстав в ній наведених та просили її задовольнити.

Інші особи в судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені судом про час та місце судового розгляду. Відповідач ОСОБА_3 подав суду письмові заперечення на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення майнової шкоди в розмірі 49784 (сорок дев'ять тисяч сімсот вісімдесят чотири) гривні 99 коп. скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення, в решті рішення суду залишити без змін виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.11.2014 року близько 18 год. 40 хв. на автодорозі Р-13 "Ковель - Жовква - Володимир-Волинський" на ділянці дороги між селами Заріччя та Новосілки, Володимир-Волинського району, водій ОСОБА_3, керуючи легковим автомобілем "ВАЗ-2106", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись у напрямку м. Нововолинська Волинської області не врахував стану проїжджої частини дороги і погодних умов, під час виконання маневру обгону виїхав на смугу зустрічного руху транспортних засобів, де здійснив зіткнення з автомобілем "Chevrolet Aveo LS", державний реєстраційний НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_1

Внаслідок ДТП водії та пасажири отримали різного ступеня тілесні ушкодження, а автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Дорожньо-транспортна пригода сталася через порушення відповідачем ОСОБА_3 Правил дорожнього руху, що встановлено вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 вересня 2015 року, відповідно до якого, він визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України і засуджений до покарання у вигляді обмеження волі із застосуванням ст. 75, 76 КК України із звільненням від кримінальної відповідальності з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням на засудженого відповідних обов'язків (а.с. 31-36, 37-39).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мало місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 17 квітня 2015 року сума завданого автомобілю позивача матеріального збитку склала 89420,00 грн., а вартість відновлюваного ремонту становить 174792,18 грн. (а.с. 12-30).

Відповідачем ОСОБА_3 було застраховано цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів у ПАТ "НАСК "Оранта", що підтверджується копією страхового полісу № 7741924 від 11.02.2014 року (а.с. 94).

З ліміту відповідальності 50000,00 грн. ПАТ "НАСК "Оранта" виплатила позивачу 39639,01 грн. за мінусом франшизи 510 грн. (а.с. 85).

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що сума невідшкодованої майнової шкоди, завданої позивачу, становить 49784 грн. 99 коп. (89420 грн. - 39635,01 грн.).

Однак, з такими висновками не погоджується суд апеляційної інстанції.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно з якою транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається як різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 17 квітня 2015 року, проведеного за заявою позивача, ринкова вартість автомобіля "Chevrolet Aveo LS", належного позивачу, станом на момент ДТП складала 89420,00 грн., а вартість відновлюваного ремонту становить 174792,18 грн., встановлений факт економічної недоцільності відновлення транспортного засобу (а.с. 12-30). Даний висновок експерта не містить висновку щодо вартості автомобіля після ДТП.

Стягуючи майнову шкоду в розмірі 49784 грн. 99 коп. (різницю між вартістю автомобіля до ДТП та розміром виплаченого страховою компанією відшкодування), яка відповідає розміру вартості транспортного засобу до ДТП, суд фактично виходив з того, що автомобіль позивача визнано фізично знищеним.

При цьому суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач не був згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Як пояснив останній та його представник в суді апеляційної інстанції, він бажає відновити пошкоджений автомобіль, у зв'язку з чим і просив суд стягнути на його користь майнову шкоду, пов'язану із майбутнім придбанням запасних частин до автомобіля на суму 135157,17 грн.

Згідно з роз'ясненнями, наведеними у п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV ("Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"), який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження вартості автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди. І ця обставина судом першої інстанції не з'ясовувалась.

Судом апеляційної інстанції роз'яснено позивачу його право заявити клопотання про призначення судової експертизи на предмет визначення вартості пошкодженого автомобіля після ДТП. Однак, і позивач, і його представник відмовилися від наданої їм можливості і такого клопотання не заявляли.

Оскільки визначити розмір майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, що підлягає відшкодуванню позивачу, і яка становить різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, у зв'язку з відсутністю доказів вартості автомобіля після ДТП, не можливо, то немає підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Як вбачається з інформації наданої Володимир-Волинським територіальним медичним об'єднанням від 14.03.2016 р. ОСОБА_1 в період з 18.11.2014 р. про 09.12.2015 р. перебував на лікуванні: 18.11.2014 р. - діагноз забій лівого передпліччя (препарати - Немід гель); 18.11.2014 р. - денний стаціонар поліклініки, діагноз - ІХС з призначенням лікування. Довідка закрита 02.12.2014 р. Та з 02.12.2014 р. по 10.12.2014 р. - неврологічне відділення (а.с. 80). З матеріалів справи не вбачається зв'язок лікування ІХС та лікування в неврологічному відділенні з травмами отриманими при ДТП, а тому суд апеляційної інстанції стягує з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача 83 (вісімдесят три) гривні 85 коп. майнової шкоди - придбання Немід гель (а.с. 70).

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, оскільки положення статті 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань.

Щодо оцінки позивачем його моральної шкоди у сумі 25000 грн., суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції з врахуванням глибини фізичного болю та страждань, яких позивач зазнав внаслідок ДТП, а також виходячи з принципів розумності та справедливості підставно стягнув 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Також суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову в стягненні витрат на правову допомогу.

В іншому висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду в суді першої інстанції і суд дав їм правильну правову оцінку.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст. ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 309, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06 квітня 2016 року в частині стягнення майнової шкоди в розмірі 49784 (сорок дев'ять тисяч сімсот вісімдесят чотири) гривні 99 коп. скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 83 (вісімдесят три) гривні 85 коп. майнової шкоди.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ впродовж двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: