2/225/1150/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2016 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Геря О.Г.,

за участю секретаря Савченко О.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року позивач , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що їй та її доньці ОСОБА_5 на праві приватної спільної часткової власності належить квартира № 69, що розташована у будинку № 43 по вул. Центральній (Дзержинського) у м. Торецьку (Дзержинськ) Донецької області. За вказаною адресою також зареєстровані знайомі позивача - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які з 2007 року та по теперішній час у вказаній квартирі фактично не проживають без поважних на це причин, особистих речей їх в квартирі не має, комунальні послуги не сплачують. Також позивач зазначила, що їй не відомо місце фактичного мешкання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 З наведених підстав позивач ставить питання про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позивач та її представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених у позові.

Відповідачі до судового засідання не зявилися з невідомих суду підстав, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що він фактично мешкає за адресою: м. Торецьк, вул. Центральна, 43/69 і є чоловіком позивача. Також пояснив, що у 2007 році зі слів дружини йому стало відомо, що ОСОБА_1 зареєструвала у зазначеній квартирі свою подругу ОСОБА_6 та її сина ОСОБА_7, яких він не знає та ніколи не бачив. Зазначив, що у квартирі, де він проживає разом з дружиною та донькою, відсутні будь-які речі відповідачів. Комунальні послуги вони з дружиною сплачують самостійно.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона мешкає за адресою: м. Торецьк, вул. Центральна, 43/66 тривалий час і є сусідкою позивача. Також пояснила, що ОСОБА_6 та її сина вона знає, але на даний час вони не спілкуються, будь-якого звязку не підтримують. ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 більше десяти років перебувають у Російській Федерації і за цей час ніколи не зявлялись у спірній квартирі. У квартирі АДРЕСА_1 мешкають ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком та донькою.

Вислухавши позивача та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що уточненні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності зі статтею 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається свої майном на власний розсуд.

Згідно зі статтею 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

З матеріалів справи вбачається, що квартира № 69, розташована у будинку № 43 по вул. Центральній (Дзержинського) у м. Торецьку (Дзержинськ) Донецької області на підставі свідоцтва про право власності /593/ від 13.12.2007 року належить по ? частки ОСОБА_1 та ОСОБА_5

В листі Комунального підприємства «Торецьккомсервіс» зазначається, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Судом встановлено, що з 2007 року відповідачі не мешкають у вказаному житловому приміщенні і не проявляють будь-якого бажання у ньому мешкати, власних речей не зберігають, обовязки з утримання житла не виконують, що підтверджується поясненнями свідків та актом вуличного комітету по вулиці Центральній м. Торецька від 26.05.2016 року.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 4 статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст.ст. 156, 160 ЖК України члени сім»ї власника повинні приймати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і при домової території, проведенню ремонту, оплаті комунальних послуг.

Підстави позбавлення члена сім'ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням вимог ст. 405 ЦК України, за якими члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач не проживає у житловому приміщенні понад один рік.

На підставі ст.ст. 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловою квартирою № 69, що знаходиться в житловому будинку № 43 по вулиці Центральна (Дзержинського) в місті Торецьку (Дзержинську) Донецької області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: