Провадження № 22-ц/783/4560/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника ПАТ «Банк Форум» - Дуркача І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 травня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання недійсним кредитного договору №0037/08/6.10-CLNv від 25 липня 2008 року, який укладеного між ОСОБА_3 та АКБ «Форум» з моменту його вчинення, визнання недійсним іпотечного договору, укладеного між АКБ «Форум» та ОСОБА_4, посвідченого 25 липня 2008 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вишинською О.М., що зареєстрований в реєстрі за №3502 та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек відповідних записів щодо обтяження майна, яке є предметом іпотеки на підставі Іпотечного договору, укладеного між АКБ «Форум» та ОСОБА_4, посвідченого 25 липня 2008 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вишинською О.М., а саме: цегляного нежитлового приміщення позначеного на плані під літерами: від 10 по 13; 13а; 14; 15 за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 55,7 кв.м..

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_3,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що перед підписанням кредитного договору банк порушив вимоги законодавства, не надавши йому, як споживачу, детальну інформацію про сукупну вартість кредиту для споживача, не проінформувавши про стягнення комісії банком за внесення коштів при здійсненні погашення боргу, не надавши вичерпну інформацію про наявність та вартість інших альтернативних варіантів надання банківських послуг та інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов»язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов»язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. Також апелянт зазначає, що розділ 4 кредитного договору «Санкції, забезпечення використання виконання зобов»язань» не містить жодних умов, які б регулювали відповідальність зі сторони банку за невиконання або неналежне виконання умов договору, проте даний договір містить п»ять пунктів відповідальності позичальника. Також, договором встановлено пеню у розмірі 0,2% за кожен день прострочення виконання зобов»язання за споживчим кредитом, що становить 73% від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів за рік, а тому даний кредитний договір суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року. З наведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, заперечення представника ПАТ «Банк Форум» Дурчака І.І. - щодо доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов»язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч.1 ст.55 Конституції України).

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних, як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Докази мають бути належними та допустимими.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. (ст. 58 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ст. 59 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

За положеннями статей 626-628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 3 ЦК України визначає, що загальними засадами цивільного законодавства, серед іншого, є свобода договору, суть якої полягає, зокрема і в тому, що сторони є вільними у визначенні умов договору. Згідно ч.3 ст. 6 ЦК України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства впливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлено загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, регулюються відносини, що виникають між учасниками ринків фінансових послуг під час здійснення операцій з надання фінансових послуг (п.4.6), визначається, що сама по собі фінансова послуга - надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Фінансовий кредит - це кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під проценти.

Зміст зазначених правових норм свідчить про те, що банк - фінансова установа, яка надає певний спектр послуг за бажанням клієнта, що має свій прояв в наданні матеріального блага клієнту, за його особистим замовленням для задоволення його особистих потреб. В основі цих взаємовідносин лежить договір, укладенню якого передує звернення потенційного позичальника до банку. Таке звернення клієнта відображається в його заяві із зазначенням параметрів суми кредиту та іншу необхідну інформацію.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.07.2008 року між ОСОБА_3 та АКБ «Форум», правонаступником всіх прав і обов'язків якого є ПАТ «Банк Форум», було укладено кредитний договір №0037/08/6.10-CLNv, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 70 000,00 доларів США на споживчі цілі строком до 24.07.2018р. і сплатою за користування кредитом 13,5% річних. В подальшому строк дії договору було продовжено до 24.07.2022 року.

25.07.2008 року між ОСОБА_4 та АКБ «Форум», правонаступником всіх прав і обов'язків якого є ПАТ «Банк Форум», було укладено договір іпотеки, за яким в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором було передано в іпотеку банку нежитлове приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Укладенню кредитного договору передувала анкета, заповнена та підписана позичальником ОСОБА_3, що позивачем не заперечувалося.

Згідно п.7.2 та п.7.7 кредитного договору, підписання якого позичальником ОСОБА_3 не заперечувалось, оригінал якого ОСОБА_3 отримав 25.07.2008 року, сторони фіксують свою згоду з тим, що ними узгоджені усі істотні умови, і зобов'язуються надалі ніяких претензій одна до одної з цього приводу не мати. Цей Договір відображає повне розуміння Сторонами його предмету та інших питань, зазначених в цьому Договорі. Всі попередні заяви, домовленості чи угоди між сторонами з предмету цього договору анулюються з моменту набрання чинності цим договором в частині, що суперечить умовам цього договору. Умови кредитування відповідно до п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» Позичальником отримано до укладення цього Договору.

Вищенаведене свідчить про те, що оспорюваний позивачем договір споживчого кредиту підписаний сторонами, якими є банк та позичальник ОСОБА_3, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення кредитного договору не заявляв додаткових вимог щодо умов оспорюваного договору та в подальшому виконував його умови; умови кредитування позичальником були отримані до укладення кредитного договору, що підтверджується п.7.2 та п.7.7 підписаного позивачем кредитного договору, що спростовує його твердження про відсутність інформації стосовно умов кредитування.

Тобто, твердження позивача про неналежне роз'яснення йому умов кредитування та сукупної вартості кредиту є надуманими та необґрунтованими, оскільки останній був належно ознайомлений зі всіма істотними умовами договору, погодився на ці умови, частково виконував умови договору, а також користувався наданими йому кредитними коштами, частково повертав кредитні кошти та відсотки за користування ними.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що права позивача, при укладенні кредитного договору №0037/08/6.10 -СLNv порушені не були, оспорюваний договір відповідає вимогам законодавства України, жодних порушень законодавства при укладенні договору відповідачем не допущено, прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсним згаданого кредитного договору.

Оскільки підставою для визнання недійсним іпотечного договору, за яким в забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань за вказаним кредитним договором було передано в іпотеку банку нежитлове приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, позивач, посилаючись на ч.2 ст. 548 ЦК України, зазначає недійсність кредитного договору, не підлягають до задоволення позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання недійсним іпотечного договору, укладеного між АКБ «Форум» та ОСОБА_4, посвідченого 25 липня 2008 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вишинською О.М., що зареєстрований в реєстрі за №3502 та про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек відповідних записів щодо обтяження майна, яке є предметом іпотеки на підставі Іпотечного договору, укладеного між АКБ «Форум» та ОСОБА_4, посвідченого 25 липня 2008 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вишинською О.М., а саме: цегляного нежитлового приміщення позначеного на плані під літерами: від 10 по 13; 13а; 14; 15 за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 55,7 кв.м.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про безпідставність позову ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з»ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 травня 2016 року- залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.