Придніпровський районний суд м.Черкаси
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2016 року Придніпровський районний суд м . Черкаси в складі :

- головуючого - Клочко О.В.

- при секретарі - Литовченко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м . Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог - орган опіки та піклування м. Черкаси -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог - орган опіки та піклування м . Черкаси про усунення перешкод в користуванні квартирою та вселення, вказуючи , що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29 серпня 1998 року.

Шлюб розірвано заочним рішенням Придніпровського районного суду м . Черкаси від 03.09.2012 року.

Від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В період шлюбу згідно договору купівлі - продажу від 04.11.2011 року вони придбали чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 м . Черкаси, яка оформлена на її ім'я - на той час її прізвище ОСОБА_1

Згідно рішення Придніпровського районного суду м . Черкаси від 17.03.2014 року за відповідачем ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частини вказаної квартири, а інша 1/2 частини квартири - рахується за нею, на підставі чого вони являються співвласниками квартири.

З 03.02.2012 року вона зареєстрована у квартирі, що підтверджується довідкою Управління державної міграційної служби України в Придніпровському районі м . Черкаси за № 4277 від 6.11.2015 року.

В зв'язку з погіршенням їхніх сімейних стосунків та розірванням шлюбу, враховуючи конфліктну ситуацію, яка склалася між ними, що потягло спричинення їй легких тілесних ушкоджень, вона вимушена була виїхати на деякий час з квартири.

Ці обставини підтверджуються наданою нею копією постанови про відмову в порушенні кримінальної справи Придніпровського РВ м . Черкаси від 08.08.2012 року.

Після поділу спільно набутого в шлюбі майна , що відбувалося в судовому порядку , вона прийняла всі міри для того , щоб вселитися у квартиру та проживати в ній.

Проте, відповідач ОСОБА_2 чинить їй перешкоди , не надає ключі від вхідних дверей квартири, а тому , вона змушена письмово звертатися до відповідача з проханням надати їй вільний доступ до квартири.

Так, 22.09.2015 року вона телеграмою попередила відповідача про необхідність надати їй доступ до житла, а 06.10.2015 року повторно направила телеграму про її вселення в квартиру та не чинити їй перешкоди.

Однак, доступу до житла вона не отримала та це підтверджує про реальні перешкоди з боку відповідача у користуванні своєю власністю.

Вищевказані обставини також підтверджені і даними актів, які складені нею за участі сусідів та дільничного інспектора поліції ОСОБА_4 від 24.09.2015 року та від 09.10.2015 року, якими зафіксовано , що відповідач не надає їй можливості зайти в квартиру та чинить перешкоди у користуванні житлом.

Вказані обставини змусили її звернутися із відповідною заявою до Придніпровського РВ м . Черкаси.

Висновком по проведеній перевірці Придніпровського РВ м . Черкаси не встановлено ознак кримінального правопорушення та їй рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 не визнає її право власності на житло, чинить перешкоди у користуванні власністю, а тому, у відповідності до ст..391 ЦК України , вона , як співвласник майна, вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст..150 ЖК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок / частину будинку / квартиру, користуються ним / нею / для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Просила суд усунути перешкоди в користуванні нею належною їй 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1 , зобов'язавши відповідача передати їй ключі від вхідних дверей квартири та вселити її у вказану квартиру.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Нешенко О.Б. позовні вимоги підтримала .

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 позовні вимоги не визнала, зазначивши , що в разі задоволення позовних вимог будуть порушені права неповнолітньої дитини.

Представник третьої особи органу опіки та піклування м . Черкаси Дахновська Т.В. у вирішенні спору поклалася на суд.

Заслухавши пояснення сторін , дослідивши письмові матеріали справи , суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення , виходячи з наступних підстав.

За обставинами справи , встановлено , що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 1998 року.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м . Черкаси від 03.09.2012 року шлюб розірвано.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також, встановлено , що в період шлюбу згідно договору купівлі - продажу від 04.11.2011 року сторони придбали чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка оформлена на ім'я позивачки , на той час прізвище ОСОБА_1

Згідно рішення Придніпровського районного суду м . Черкаси від 17.03.2014 року за відповідачем ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частини вказаної квартири, а інша 1/2 частини квартири - рахується за позивачкою, на підставі чого сторони являються співвласниками квартири, частки сторін у праві спільної часткової власності є рівними.

Також, за обставинами справи , встановлено , що відповідач ОСОБА_2 чинить перешкоди співвласниці майна ОСОБА_1 у праві користування належним їй майном - квартирою, що підтверджено документально та визнається і представником відповідача.

Позивачка неодноразово зверталася до відповідача за наданням можливості вільного доступу до квартири , проте , відповідач ОСОБА_2 не відкрив двері квартири та не надав можливості зайти в квартиру , що підтверджено документально в актах , складених позивачкою за участі сусідів та дільничного інспектора поліції ОСОБА_4 від 24.09.2015 року та від 09.10.2015 року.

Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності .

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою .

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом .

Власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. / ст. 356 ЦК України / .

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна , що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. / ч.1 ст.16 ЦК України / .

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної , творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом , зокрема , із правочинів.

В судовому засіданні встановлено , що сторони в період шлюбу згідно договору купівлі - продажу від 04.11.2011 року придбали чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка оформлена на ім'я позивачки.

Згідно рішення Придніпровського районного суду м . Черкаси від 17.03.2014 року за відповідачем ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частини вказаної квартири, а інша 1/2 частини квартири - рахується за позивачкою ОСОБА_1, на підставі чого вони являються співвласниками квартири.

Ці обставини представник відповідача ОСОБА_2 визнала в судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_2 обмежив доступ позивачки до належного майна , тому , враховуючи норми ч.3 вказаної статті ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Уразі неможливості надання вимагати грошової компенсації.

Відповідач ОСОБА_2 ухиляється від вирішення спірного питання та чинить ОСОБА_1 перешкоди у користуванні належним їй майном.

Права позивачки щодо частки в квартирі мають бути реалізовані у відповідності до вимог ст.319 ЦК України, якою передбачено, що власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд. / частина 1 / .

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

Відповідач ОСОБА_2 хоч і не оспорює права власності ОСОБА_1 на майно, але і не визнає право позивачки на володіння , користування та розпорядження своїм майном.

Слід зазначити , що громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених Законом та іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином , встановлено , що відповідач ОСОБА_2 створює перешкоди ОСОБА_1 у користуванні її приватним майном - 1/2 частини квартири, тобто, ним порушено недоторканість права власності / ст.41 Конституції України та ст. 321 ЦК України / , ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Також, відповідачем ОСОБА_2 допущено порушення ст.319 ЦК України , якою визначено здійснення права власності про що викладено в даному рішенні вище, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Статтею 150 ЖК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок / частину будинку / квартиру, користуються ним / нею / для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Також порушуються права позивачки , визначені ст.ст.9, 10 ЖК України.

Оскільки в судовому зсіданні встановлено та підтверджено документально , що відповідачем ОСОБА_2 допущено порушення права позивачки ОСОБА_1 на користування своєю особистою власністю, порушені права позивачки мають бути відновлені в судовому порядку шляхом зобов'язання відповідача усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом надання ОСОБА_1 ключів від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 та вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1.

Посилання представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 на те , що в разі задоволення позовних вимог позивачки будуть порушені права неповнолітньої дитини - дочки сторін ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд оцінює критично та вважає такі посилання вибраним відповідачем способом захисту від цивільно - правових вимог позивачки ОСОБА_1, які ніяким чином не спростовують законні та обґрунтовані вимоги ОСОБА_1

Сам факт проживання неповнолітньої дитини разом з батьком , не може слугувати підставою для спростування позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини, а якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою / ч.3 ст.160 СК України / .

Позивачка ОСОБА_1, як і відповідач ОСОБА_2, являються співвласниками квартири АДРЕСА_1 і відповідно до ч.2 ст.318 ЦК України є рівними перед законом.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. / ч.3 ст.319 ЦК України / .

У зв'язку із задоволенням позовних вимог ОСОБА_1 та у відповідності до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним також стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею при подачі даного позову судовий збір в сумі 487,20 гривень, що підтверджено квитанцією №13060376-1 від 10.11.2015 року.

На підставі ст..ст.11,60, 213-215, 88 ЦПК України , керуючись ст. ст. 319,391 ЦК України , ст. ст..9,10,150 ЖК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 належною їй 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1, зобов'язавши ОСОБА_2 передати їй ключі від вхідних дверей вказаної квартири.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 487,20 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи , які брали участь у розгляді справи , але не були присутні при проголошенні судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу на протязі десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ О.В. КЛОЧКО