Єдиний унікальний номер 243/9232/16-ц
Провадження номер 2/243/4497/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«25» листопада 2016 року м. Слов'янськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Чемодуровій Н.О.,

при секретарі Жмарьові П.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» про стягнення індексації заробітної плати, -

встановив:

10 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області, з дійсним позовом до відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» про стягнення індексації заробітної плати. Мотивував свої вимоги тим, що він працював у відповідача слюсарем-ремонтником по обслуговуванню цехів содового виробництва та хлористого кальцію з 07 травня 1990 року по 25 січня 1999 року. При звільненні його з підприємства, відповідач був зобов'язаний провести розрахунок, однак цього не зробив, мотивуючи це скрутним фінансовим становищем підприємства. Рішенням Слов'янського міського суду справа №2-733-98 від 12 лютого 1998 року було стягнуто з ВАТ «Содовий завод» на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 1615,68 грн. Рішенням Слов'янського міського суду справа№2-733-98 від 21 червня 1999 року стягнуто з ВАТ «Содовий завод» на його користь заборгованість по заробітній платі з серпня 1998 року по листопад 1998 року у сумі 676,00 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені у сумі 559,32 грн. Виконавчі листи за рішеннями Слов'янського міського суду було своєчасно надано до відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції та взяті до виконання, але до цього часу рішення суду не виконані.

Просить суд, стягнути з ВАТ «Содовий завод» індексацію заробітної плати за період затримки виконання рішення Слов'янського міського суду з 01 березня 1998 року по 01 жовтня 2016 року в сумі 13 873,20 грн. та з 01 липня 1999 року по 01 жовтня 2016 року 7992,64 коп.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, де просив розглянути справу без його участі, свої вимоги просив задовольнити у повному обсязі .

Представник відповідача ВАТ «Содовий завод» м.Слов'янська в особі ліквідатора ОСОБА_2, в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без представника ВАТ «Содовий завод» та надала письмову заяву-заперечення щодо позову ОСОБА_1, згідно якої відповідач повністю не визнає позов та зазначає, що будь-які збільшення сум у ліквідаційній процедурі по справі №5/174Б про банкрутство ВАТ «Содовий завод» у частині застосування КЗпП та інших нормативно-правових актів, які прийняті до набрання чинності Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не можуть суперечити Закону (ч.2 ст.23 розділ VІІ Прикінцевих положень Закону №2343-ХІІ від 14.02.1992 року; ч.1 ст.38 Закону №4212-VІ від 22.10.2011 року «у банкрота не виникає будь-яких додаткових обов'язків»). Тому, ВАТ «Содовий завод» не може визнавати компенсацію чи інші додаткові вимоги, крім загальної заборгованості по заробітній платі, яка на момент відкриття ліквідаційної процедури рахувалась за даними бухгалтерського обліку. Зазначила, що окрім дійсної заборгованості по заробітній платі, всі інші вимоги ВАТ «Содовий завод» який знаходиться в ліквідаційній процедурі, не визнає за законом (а.с.13).

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, вважає що заявлені вимоги підлягають задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідно до довідки ВАТ «Содовий завод» №01-23/178 від 11 квітня 2016 року, ОСОБА_1 працював у відповідача слюсарем-ремонтником по обслуговуванню цехів содового виробництва та хлористого кальцію з 07 травня 1990 року по 25 січня 1999 (а.с.8).

Рішенням Слов'янського міського суду Донецької області від 12 лютого 1998 року, справа №2-733-98 позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені, стягнуто з ВАТ «Содовий завод» заборгованість по заробітній платі у сумі 1615,68 грн. (а.с.6).

З виписки із Рішення Слов'янського міського суду Донецької області від 21 червня 1999 року, справа №2-2069-1999 позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, стягнуто з ВАТ «Содовий завод» заборгованість по заробітній платі у сумі 1235,32 грн. (а.с.7).

Право на своєчасне одержання винагороди за працю (ст.43 Конституції України) захищається законом.

Відповідно до вимог статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, що передбачає, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або повноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Матеріалами справи встановлено, що при звільненні ОСОБА_1 між сторонами по справі був відсутній спір про розміри належних позивачеві сум.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття «заробітна плата».

Згідно з ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обовязки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, повязані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно з положеннями частини шостої статті 95 Кодексу законів про працю України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року заходами державного регулювання оплати праці є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці працівникам у звязку з індексацією за рахунок власних коштів (стаття 1, частина перша статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року.

Отже, кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у звязку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Із розяснень, викладених у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вбачається, що у справах, повязаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у звязку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: індексація заробітної плати провадиться згідно зі ст. 33 Закону України «Про оплату праці» між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 1998 року № 663 (з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 105 відсотків (величину порога індексації).

За наявності зазначених умов у тому ж самому порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у звязку з несвоєчасним виконанням рішення.

Частиною 4 статті 12 Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання та неналежне виконання грошових зобовязань і зобовязань, щодо сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, податків і зборів.

Згідно положення ч.1 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Держкомстату України 13 січня 2004 року № 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, до фонду оплати праці входить фонд основної заробітної плати та фонд додаткової заробітної плати, який включає у тому числі суми виплат, повязаних з індексацією заробітної плати працівників та суми компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати. Таким чином, належна позивачу заробітна плата у розмірі 1459,00 грн. за рішенням Слов'янського міського суду від 27 жовтня 1997 року та 1172,64 за рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 01 жовтня 2012 підлягала індексації.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Суд частково погоджується з розрахунком індексації наданим позивачем щодо періоду індексації, який міститься у позовній заяві, оскільки він здійснений згідно вимог чинного законодавства та не суперечить іншим фактичним доказам встановленим по справі.

Так, з розрахунку індексації заробітної плати за період з 01 березня 1998 року по 01 жовтня 2016 року (згідно меж заявлених та підтриманих позовних вимог) вбачається, що індексація суми за рішенням Слов'янського міського суду від 12 лютого 1998 року складає: 1 615,68 грн. х 856,66% / 100% = 13 873,20 грн.

З розрахунку індексації заробітної плати за період з 01 липня 1999 року по 01 жовтня 2016 року (згідно меж заявлених та підтриманих позовних вимог) вбачається, що індексація суми за рішенням Слов'янського міського суду від 21 червня 1999 року складає: 1 235,32 грн. х 647,01% / 100% = 7 992,64 грн.

Таким чином, загальна сума індексації заробітної плати за рішеннями суду складає: 13 873,20 грн. + 7 992,64 грн. = 21 865,84 грн.

Даний розрахунок є обґрунтованим, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення індексації заробітної плати підлягають частковому задоволенню.

Пунктом 1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 551 грн. 20 грн. на користь держави, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 47, 94, 116, 237-1 КЗпП України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» про стягнення індексації заробітної плати задовольнити повністю.

Стягнути з Відкритого Акціонерного Товариства «Содовий завод», яке розташоване за адресою: 84100 Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Світлодарська, буд.91, р/р 263103 у АК ПІБ, МФО 334561, , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, індексацію заробітної плати за рішенням Слов'янського міського суду від 12 лютого 1998 року за період з 01 березня 1998 року по 01 жовтня 2016 року у сумі 13 873 (тринадцять тисяч вісімсот сімдесят три) грн. 20 коп. та індексацію заробітної плати за рішенням Слов'янського міського суду від 21 червня 1999 року за період з 01 липня 1999 року по 01 жовтня 2016 року у сумі 7992 (сім тисяч дев'ятсот дев'яносто дві) грн. 64 коп., а всього 21 865 (двадцять одна тисяча вісімсот шістдесят п'ять) грн. 84 коп.

Стягнути з Відкритого Акціонерного Товариства «Содовий завод», яке розташоване за адресою: 84100 Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Світлодарська, буд.91, р/р 263103 у АК ПІБ, МФО 334561, , судовий збір на користь держави у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп. на доходний рахунок № 0075, банк отримувача ГУДКСУ у Донецькій області, МФО 834016, КОД ЄДРПОУ (банку) 37803368, код ЄДРПОУ (суду) 26503448, код класифікації доходів бюджету 22030001, отримувач УК /Словянськ/22030001.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.О. Чемодурова