Справа № 466/7411/12 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/4559/16 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої судді Тропак О.В.,

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 08 червня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2 про роз'яснення рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 червня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 08 червня 2016 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про роз»яснення рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03 червня 2014 року, яке: набрало законної сили, звернено до виконання та яким було частково задоволено позов прокурора Шевченківського району м. Львова в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного агентства лісових ресурсів України, Львівської міської ради до ОСОБА_2, Брюховицької селищної ради: витребувано в ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1501 га - кадастровий № :003:0073 - державний акт серії ЯЖ № 580876 та зобов»язано повернути земельну ділянку у розпорядження держави в особі Кабінету Міністрів України.

Вищезазначена ухвала оскаржена в апеляційному порядку ОСОБА_2, яка вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, висновки якої не відповідають фактичним обставинам справи, просить скасувати ухвалу та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги наводить доводи, що підставою для подання заяви про роз»яснення рішення стало те, що для ОСОБА_2, як учасника виконавчого провадження, є незрозумілим спосіб та порядок виконання судового рішення, оскільки на земельній ділянці, яка витребувана судом, нею здійснено будівництво житлового будинку у відповідності та в порядку визначеному чинним законодавством, внаслідок чого земельна ділянка є обтяжена нерухомим майном, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом про реєстрацію права власності серії САВ № 6933674 від 05.06.2013 року, згідно якого ОСОБА_2 є власником об»єкту житлової нерухомості - житлового будинку, який не був об»єктом спору, разом із земельною є єдиним об»єктом нерухомості та цивільних правовідносин, внаслідок чого не можуть бути відокремлені один від одного. Однак, при розгляді заяви про роз»яснення судового рішення, судом першої інстанції не враховано вищевказані обставини та норми матеріального права, що призвело до необґрунтованої відмови у задоволенні заяви, внаслідок чого порушено порядок вирішення питання про роз»яснення рішення, визначений ст. 221 ЦПК України та не усунуто недоліки щодо чіткості та зрозумілості мотивувальної частини рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03.06.2014 року.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання 11 серпня 2016 року не з»явився ніхто із осіб, які беруть участь у справі.

У зв»язку з неявкою у судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування суджового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних мотивів.

Відмовляючи у задоволенні заяви про роз»яснення рішення суду, від 03.06.2014 року, суд першої інстанції послався на те, що не вбачає підстав для роз»яснення судового рішення, яке прийнято в межах заявлених вимог та викладено чітко і зрозуміло.

У заяві про роз»яснення рішення ( т. 4 а.с. 181-182) ОСОБА_2 посилалася на те, що для учасників виконавчого провадження незрозумілим є спосіб та порядок виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03.06.2014 року за наявності на витребовуваній земельній ділянці житлового будинку, належного їй на праві приватної власності, згідно витягу про реєстрацію права власності серії САВ № 6933674 від 06.06.2013 року. За таких обставин, державний виконавець при примусовому виконанні рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 13.06.2014 року не зможе витребувати земельну ділянку, як окремий об»єкт від ОСОБА_2 за наявності на ній житлового будинку, збудованого, введеного в експлуатацію та зареєстрованого на праві власності у встановленому законом порядку, оскільки це призведе до порушення норм ст. 41 Конституції України, ст. ст. 377, 381 ЦК України, ст. 120 ЗК України.

Тобто для ОСОБА_2 є незрозумілим механізм виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 03.06.2014 року, а саме незрозумілим є те, яким чином повинно виконуватися рішення суду, яким, зокрема, її зобов»язано повернути у розпорядження держави в особі Кабінету Міністрів України нерухому річ - земельну ділянку, на якій розташована інша нерухома річ - житловий будинок, право приватної власності на який нею набуто правомірно.

У відповідності до ч. 2 ст. 16 ЦК України , способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов»язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) принення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, іїніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз»яснює своє рішення не змінюючи при цьому його змісту.

Згідно роз»яснень Верховного Суду України, наведених у пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» відповідно до статті 221 ЦПК роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового

рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись

питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Відтак, оскільки предметом спору є нерухома річ, право власності на яку захищено судом першої інстанції шляхом покладення на ОСОБА_2 обов»язку повернути цю нерухому річ власнику, а не - у спосіб зобов»язання ОСОБА_2 звільнити земельну ділянку та не чинити власнику земельної ділянки перешкод у користуванні земельною ділянкою, то ці труднощі в реалізації виконання рішення суду від 03.06.2014 року, свідчать про необхідність внесення в рішення суду нових даних, а отже не можуть бути усунені шляхом постановлення ухвали про задоволення заяви про роз»яснення рішення, а можуть бути усунуті або шляхом зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення, або - шляхом ухвалення додаткового рішення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК Українии, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суду відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для постановлення судом першої інстанції ухвали про роз»яснення рішення були відсутні, з огляду на це оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги законності та обгрунтованості оскаржуваної ухвали не спростовують, тому апеляційну скаргу належить відхилити, оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 314, ч. ч. 1, 2 ст. 315, ст. ст. 317, 319 ЦПК Укураїни, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 08 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.