Справа № 216/7644/15-ц
провадження №2/216/591/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді - Бондарєвої О.І.

при секретарі - Городнічевій Т.О.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті ОСОБА_4, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним, визнання права власності не нерухоме майно

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі за текстом Позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 (Відповідач) володіла земельною ділянкою, площею 0,0697 га, розташованої на території Садового товариства «Троянда», що у Центрально-Міському районі, міста Кривого Рогу.

10.11.2013 року, між сторонами у справі, було укладений правочин, у простій письмовій формі, - розписці, згідно якого, ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 придбала цю земельну ділянку, за 8 000 грн. При цьому, між сторонами було обумовлено про необхідність у подальшому укласти нотаріально посвідчений договір.

Приблизно через рік після укладення правочину, Позивач двічі зверталась до Відповідача з проханням посвідчити зазначений Договір нотаріально, однак, остання відмовлялась через поганий стан здоровя та відсутність вільного часу.

З урахуванням, обставин, за яких Позивач не може у спосіб, передбачений ст.209 ЦК України, ст.ст.125-126, 132 Земельного Кодексу України, набути право власності на спірну земельну ділянку, просить на підставі ст.ст.220, 334, 373 Цивільного Кодексу України, ст.125 Земельного Кодексу України, визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки, - дійсним, та визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку.

Під час розгляду справи Позивач та її представник, кожен окремо, наполягали на задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнала у повному обсязі, підтвердила факт укладення правочину щодо відчуження земельної ділянки, та не заперечувала щодо задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов, з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, ОСОБА_3 є власницею земельної ділянки №74, площею 0,0697 га, у межах згідно з планом, цільове призначення якої, для ведення садівництва, що розташована у СТ «Троянда», у Центрально-Міському районі, міста Кривого Рогу, на підставі рішення міської ради №3355 від 22.06.2005 року, зареєстрованого у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договрів оренди землі за №09 від 09.02.2007 року (а.с.5)

10 листопада 2013 року, між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, був укладений правочин, у простій письмовій формі, за умови якого остання передала у присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, грошові кошти, у сумі 8 000 грн., за придбання нею земельної ділянки №74, у СТ «Троянда», розташованого у Центрально-Міському районі, міста Кривого Рогу, та належала ОСОБА_3 на підставі вищезазначеного Державного акту, про що свідчить

розписка останньої (а.с.6).

За умовами Договору, останній підлягав нотаріальному посвідченню, що в даний час створює перешкоду Позивачу, оскільки такий Договір вважається нікчемним.

Однак у відповідності з вимогами частини другої ст.220 ЦК України, суд може визнати такий Договір дійсним, тому що останній був цілком виконаний кожною із сторін, які домовилися щодо усіх його істотних умов, жодна зі сторін спеціально не ухилялася від нотаріального посвідчення даного Договору та ні однією із сторін даний Договір, не оспорювався.

Згідно приписів часини 2 ст.373 ЦК України право власності на земельну ділянку набувається і здійснюється відповідно до закону.

Частиною 3 ст.334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Спеціальна норма, а саме ст.125 ЗК України встановлює, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, суд приходить до висновку, що без визнання правочину дійсним, та визнання безпосередньо за Позивачем права власності на земельну ділянку за цим правочином, Позивач, як добросовісний набувач, позбавлена можливості реалізувати права власника, що суттєво порушує її права та законні інтереси.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.209, 220 ч.2, 334 ч.3, 373 ч.2 ЦК України, ст.ст.125-126, 132 Земельного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 15, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати Договір купівлі-продажу земельної ділянки №74, площею 0,0697 га, цільове призначення якої, - введення садівництва, що розташована у СТ «Троянда», у Центрально-Міському районі, міста Кривого Рогу, укладений 10 листопада 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, у формі розписки, - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку №74, площею 0,0697 га, цільове призначення якої, - введення садівництва, що розташована у СТ «Троянда», у Центрально-Міському районі, міста Кривого Рогу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Суддя: О.І.Бондарєва