Справа № 397/561/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2016 року Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

- головуючого судді - Пляка С.Л.,

- при секретарі - Захаренко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру Кіровоградської області, Бовтиської сільської ради та Олександрівської РДА про визнання права на право постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права постійного користування земельною ділянкою 50.0 га, яка розташована на території Бовтиської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області в порядку спадкування за законом, після смерті брата - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позов підтримав в повному обсязі, суду пояснив, що позивач у встановлений законодавством термін оформив спадкове майно, яке перебувало у приватній власності ОСОБА_2, а саме житловий будинок та земельну ділянку.

При оформлені спадкового майна позивач мав намір оформити в порядку спадкування і право на право постійного користування земельною ділянкою 50.0 га, яка розташована на території Бовтиської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області та належала померлому ОСОБА_2 на підставі державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 від 03.12.1996 року, зареєстрованому у книзі записів державних актів за №46. Звернувшись до Олександрівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право постійного користування земельною ділянкою.

Відповідач - представник Олександрівської РДА в судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав.

Відповідач - представник Головного управління Держгеокадастру Кіровоградської області в судове засідання не з'явився надав суду довіреність та заперечення в якому просить відмовити в задоволені позовних вимог та розгляд справи проводити у його відсутність (а.с. 51-52, 67-68).

Відповідач - представник Бовтиської сільської ради в судове засідання не з'явився надав суду заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у його відсутність (а.с. 90).

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача -Олександрівської РДА, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні заявлених вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 був засновником та головою СФГ "Данко", що підтверджується копією Розпорядження Олександрівської РДА від 10.01.1997 року №9, Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії НОМЕР_2, Статутом СФГ "Данко" (а.с.12, 16-20,100).

СФГ "Данко" було користувачем земельної ділянки площею 50.0, яка розташована на території Бовтиської сільської ради надана для ведення селянського (фермерського) господарства на підставі розпорядження Олександрівської районної державної адміністрації від 11 листопада 1996 року, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею серії НОМЕР_4 від 03 грудня 1996 року (а.с.14).

Голова СФГ "Данко" - ОСОБА_2, помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 06 квітня 2015 року (а.с.7).

Згідно з частиною 1 статті 92 ЗК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку.

Зі змісту частини 2 статті 92 ЗК України вбачається, що передача земельної ділянки у постійне користування громадянам не передбачена.

Пунктом 6 Перехідних положень ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Отже, земельні ділянки, надані громадянам або юридичним особам у постійне користування, перебувають у власності держави або у власності територіальної громади до переоформлення у встановленому порядку та отримання у власність чи користування.

Відповідно до статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини 1 статті 125 ЗК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно із частиною 1 статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною 2 цієї статті.

Відповідно до статті 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦК України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно із частиною 1 статті 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Відповідно до частини 2 статті 407 ЦК України (у редакції, що діяла на час відкриття спадщини), та частини 2 статті 102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Разом з тим, статтею 23 Закону України "Про фермерське господарство" передбачено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про фермерське господарство" до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права ( в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членам и фермерського господарства до його складеного капіталу.

Згідно із частиною 1 статті 20 Закону України "Про фермерське господарство" майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначаються статутом фермерського господарства.

Вищевикладене свідчить про те, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право.

При цьому, між власником спірної земельної ділянки (органом місцевого самоврядування) та головою СФГ "Данко" не укладались договори, положеннями яких передбачалось можливість передачі в порядку спадкування права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), а тому згідно вимог частини 1, 2 статті 407 ЦК України, відсутні правові підстави для визнання за спадкоємцем права користування чужою земельною ділянкою.

Разом з тим, СФГ "Данко" не позбавлено можливості звернутися до власника земельної ділянки (органу місцевого самоврядування) для оформлення своїх прав користування нею.

Враховуючи викладене, суд вважає, що звернення позивача до суду з позовом, про визнання права постійного користування земельною ділянкою 50.0 га, яка розташована на території Бовтиської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, згідно державного акту на право постійного користування землею серії НОМЕР_1 від 03.12.1996 року, за законом, не базується на законі, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 208, 213- 215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в позові до Головного управління Держгеокадастру Кіровоградської області, Бовтиської сільської ради та Олександрівської РДА про визнання права на право постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування за законом.

Учасники судового розгляду справи, з повним рішенням суду, зможуть ознайомитись 28 листопада 2016 року.

На рішення суду може бути подана, через Олександрівський районний суд, в апеляційний суд Кіровоградської області, апеляційна скарга, протягом 10 днів дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ:/підпис/:

Копія вірно:

Рішення суду набуло законної сили "__"_______________ та підлягає виконанню.

Оригінал рішення знаходиться в справі №397/561/16-ц (н/п 2/397/216/16).

Суддя Олександрівського

районного суду

Кіровоградської області С.Л.Пляка