АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/9825/14-ц 22-ц/774/407/К/16
Справа № 214/9825/14 Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/407/К/16 Попов В.В.
Категорія № 27 (ІІІ) Доповідач Грищенко Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А., Михайлів Л.В.,

секретар: Петренко К.І.,

за участю: представників позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 24.12.2012 року між сторонами укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Стюрко О.О., за умовами якого, відповідач отримав у борг 199825 грн., що по курсу НБУ на день укладення договору становило 25000 доларів США та зобов'язався повернути у строк до 31.12.2013 року. Згідно п. 2 укладеного договору сторони домовились, що сума позики при поверненні повинна бути еквівалентна курсу долара США на день повернення позики. Відповідач свої зобов'язання за укладеним договором виконав частково, а саме 02.04.2013 року повернув їй 3500 доларів США та 10.07.2013 року - 3000 доларів США. До теперішнього часу відповідач своїх зобов'язань у повному обсязі не виконав, решту суми їй не повернув, у зв'язку з чим, після уточнення позовних вимог позивач ОСОБА_2 просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 394365 грн. 62 коп., що за офіційним курсом НБУ станом на 28.08.2015 року становить 18500 доларів США та інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 99153 грн. 10 коп.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості за договором позики в розмірі 148050,50 грн. та інфляційні втрати в розмірі 99153,10 грн., а всього стягнуто 247203,60 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави 1827 грн. у рахунок сплати судового збору. Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1827 грн. у рахунок сплати судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Зокрема вважає, що судом не вірно розраховано розмір заборгованості по курсу станом на 31 грудня 2013 року. Судом не враховано вимоги договору, що позика повертається з урахуванням курсу валюти на дату повернення коштів.

Суд дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні стягнення суми 246315 грн., яка становить різницю за датами застосування курсу іноземної валюти.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6 ) як розподілити між сторонами судові витрати.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив із того, що сума заборгованості за позикою становить 18500 дол.США, із застосуванням валютного курсу 7,993 грн. на дату повернення позики, визначену в договорі 31.12.2013 року, стягнуто заборгованість в сумі 148050,50 грн. Та інфляційних витрат в сумі 99153,10 грн.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в задоволеній частині позовних вимог не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно умовами договору позики, укладеного між сторонами 24.12.2012 року відповідач узяв у позивача в борг грошові кошти у розмірі 199825 грн., що по курсу НБУ на день укладення договору становило 25000 доларів США (а.с.5).

Згідно п. 2 Договору сторони домовились, що остаточний розрахунок щодо повернення суми позики буде здійснений не пізніше 31.12.2013 року наступним чином:

- до 01.04.2013 року - 79930 грн., що по курсу НБУ на день укладення Договору (1 долар США = 7,993 грн.) становило 10000 доларів США;

- до 31.12.2013 року - 119895 грн., що по курсу НБУ на день укладення Договору (1 долар США = 7,993 грн.) становило 15000 доларів США.

Згідно цього ж пункту Договору сторони також домовились, що сума позики при поверненні, повинна бути еквівалентною курсу долара США на день повернення позики. ( а.с.5).

Відповідач свої зобов'язання за Договором виконав частково, а саме 02.04.2013 року повернув позивачу грошову суму в розмірі 3500 доларів США, що по курсу НБУ на день укладення Договору (1 долар США = 7,993 грн.) становило 27975 грн. 50 коп. та 10.07.2013 року повернув 3000 доларів США, що по курсу НБУ на день укладення Договору (1 долар США = 7,993 грн.) становило 23799 грн. (а.с.6-7).

Сторонами не заперечується та судом встановлено, що загальний розмір заборгованості за договором позики становить 18500 доларів США.

Рішення суду оскаржується в частині визначення судом залишку суми позики, виходячи з еквіваленту курсу долара США станом на 31.12.2013 року в (1 долар США - 7,993 грн.) в сумі 148050 грн. 50 коп.

Однак, колегія суддів не може погодитися із даним висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1,2 ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовоим актом.

Пунктом 2 Договору сторони домовились, що сума позики, при поверненні, повинна бути еквівалентна курсу долара США на день повернення позики ( а.с.5).

У зв'язку із не виконанням умов договору повернення позики, відповідачем у строк обумовлений в договорі, застосування судом курсу валюти на час повернення позики, обумовлений сторонами до 31.12.2013 року не відповідає законодавству.

Згідно довідки АКБ «Індустріалбанк» за №194 від 31 серпня 2015 року курс валюти Національного Банку України за 1 дол.США складає 21,3170650 грн.(а.с.57).

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року « Про судове рішення у цивільній справі», судам роз'яснено, що «у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення».

У зв'язку із чим, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги представника позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні у відповідності до п.п.1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України із застосуванням курсу валюти на час ухвалення судового рішення, але в межах заявлених позовних вимог згідно ст.11 ЦПК України, тому сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача необхідно збільшити з 148050,50 грн. до 394365,62 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 5 ст.88 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд , змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 3093,2 грн., на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 3935,17 грн. за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанціях.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17 листопада 2015 року змінити, збільшити розмір стягнутої із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики з 148050,50 гривень до 394365,62 гривень.

Стягнути з ОСОБА_8 на ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 3093,2 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судовий збір в сумі 3935,17 грн. за розгляд справи в суді першої інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді