У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Ткачука О.С., Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_6 про виправлення описок в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року, постановленої за результатами касаційного розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_7, правонаступниками якої є ОСОБА_8, ОСОБА_6, до ОСОБА_9, Краковецької АллиМиколаївни - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, Київського міського бюро технічного інвентаризації та реєстрації права власності нерухомого майна, ОСОБА_11, ДПІ Солом'янського району м. Києва Міністерства доходів і зборів України, третя особа: ВГІРФО Солом'янського РУГУ МВС України про визнання договору дарування недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_8 та касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 3 червня 2014 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 3 червня 2014 року, у задоволенні вищевказаного позову відмовлено.

Рішення місцевого суду ОСОБА_7, в особі представника ОСОБА_6, оскаржила в апеляційному порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 померла.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року до участі у справі залучені її правонаступники ОСОБА_6 та ОСОБА_8, які є спадкоємцями померлої за заповітом.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_7, правонаступниками якої є ОСОБА_6 та ОСОБА_8, відхилено. Рішення суду першої інстанції залишено без змін.

ОСОБА_8, ОСОБА_6 - правонаступники ОСОБА_7, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подали касаційні скарги.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року касаційні скарги ОСОБА_8 та ОСОБА_6 задоволено частково. Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 3 червня 2014 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року скасовано. Справу передано до суду першої інстанції на новий розгляд.

ОСОБА_6 подав до суду заяву про виправлення описок у вказаній ухвалі суду касаційної інстанції зокрема: щодо помилкового зазначення дати складання ОСОБА_7 заповіту на користь ОСОБА_6, ОСОБА_8, а саме: 6 травня 2009 року, замість правильного - 26 травня 2009 року; щодо неправильності зазначення дати відчуження спірної квартири - 15 грудня 2004 року, замість правильного - 17 грудня 2004 року. На сторінці 4 в ухвалі суду помилково вписаний абзац тексту, зокрема що: ОСОБА_7 двічі: 26 червня 1996 року та 10 вересня 2002 року складала заповіти, спочатку на чоловіка ОСОБА_9, а в подальшому і на відповідача. Цей абзац заявник вважає таким, що підлягає виключенню з рішення, оскільки такі обставини судом першої та апеляційної інстанції не розглядалися і не досліджувалися.

Також заявник посилається на неправильне викладення судом касаційної інстанції змісту уточнених вимог ОСОБА_7

Крім того, наполягає на необхідності зазначення у вступній частині (на титульній сторінці) ухвал осіб, які брали участь в судовому засіданні, зокрема: правонаступника позивача ОСОБА_6 (позивач ОСОБА_7), представник правонаступника позивача ОСОБА_12 (правонаступник позивача ОСОБА_8 - позивач ОСОБА_7).

Колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 219 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

В описовій частині ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року на аркуші 2 в другому абзаці помилково зазначено, що спірна квартира відчужувалася 15 грудня 2004 року, замість вірної дати 17 грудня 2004 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що допущену в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року описку необхідно виправити.

Підстав для виправлення описки щодо помилкового зазначення дати складання ОСОБА_7 заповіту на користь ОСОБА_6, ОСОБА_8, а саме: 6 травня 2009 року, замість правильного - 26 травня 2009 року, не вбачається, оскільки ця описка вже виправлена ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року за заявою представника ОСОБА_8

Заява ОСОБА_6 про виправлення описки в ухвалі суду касаційної інстанції, шляхом виключення з її 4 сторінки абзацу 7 про те, що: ОСОБА_7 двічі: 26 червня 1996 року та 10 вересня 2002 року складала заповіти, спочатку на чоловіка ОСОБА_9, а в подальшому і на відповідача, задоволенню не підлягає, оскільки вказаний абзац є відображенням в описовій частині рішення обставин, на які посилалися суди першої та апеляційної інстанції при розгляді справи та не є опискою, допущеною судом касаційної інстанції в розумінні ст. 219 ЦПК України.

Щодо посилань заявника про неправильність викладення судом касаційної інстанції змісту уточнених вимог ОСОБА_7 слід зазначити, що в ухвалі, про виправлення описки у якій ставиться питання, вказані уточнені позовні вимоги ОСОБА_7, які були предметом розгляду судів попередніх інстанцій та відображають суть пред'явленого позову, тому підстави для виправлення описки, шляхом їх виписування у рішенні дослівно не вбачається.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_8 та касаційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково. Рішення судів першої та апеляційної інстанції скасовано з направленням справи на новий розгляд до місцевого суду.

В ході розгляду справи суд касаційної інстанції не встановлював обставини, які не встановлювались у судових рішеннях, не вирішував питання про достовірність або недостовірність доказів, про перевагу одних доказів над іншими. Підставою для скасування судових рішень стало неповне з`ясування судами усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а також необхідність перевірки усіх доказів, на які посилалися сторони, та надання їм належної правової оцінки.

Описки, на які посилається заявник, фактично є викладом обставин, не впливають на зміст ухвали, постановленої судом касаційної інстанції про направлення справи до місцевого суду на новий розгляд.

В ході нового розгляду справи сторони, зокрема ОСОБА_6, не позбавлені можливості користуватися наданими їм процесуальними правами, зокрема щодо доведення тих обставин, на які вони посилаються на підтвердження своїх вимог або заперечень, подання відповідних доказів на спростування певних фактів, а також щодо уточнення позовних вимог та виклад їх у тій редакції, яка відповідає змісту порушеного права.

У вступній частині ухвали суду касаційної інстанції зокрема зазначено імена (найменування) сторін та інших осіб, які брали участь у справі, предмет позовних вимог. Обов`язкове зазначення у вступній частині судового рішення прізвищ та імен осіб, які були присутні в судовому засіданні ЦПК України не передбачено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 219 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Заяву ОСОБА_6 про виправлення описок в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року задовольнити частково.

Виправити в мотивувальній частині ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року описку, а саме: на сторінці 2 судового рішення у 2 абзаці описової частини дату відчуження спірної квартири «15 грудня 2004 року» замінити на дату «17 грудня 2004 року».

У задоволенні іншої частини заяви про виправлення описок відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
судді В.С. Висоцька
В.М. Колодійчук
О.В. Умнова
І.М. Фаловська