АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/161/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 43 Кондрацька Н. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівЗахарової А. Ф. , Качана О. В.
при секретаріВосколович-Литвин Ж. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 26 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, за участю третьої особи - комунального підприємства «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради, про встановлення порядку користування квартирою, об'єднаної в одне провадження з позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення порядку користування квартирою та про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_6, яким просила встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1: кімнату, площею 17,3 кв.м., та балкон, площею 0,7 кв.м., а всього 18 кв.м. - надати в користування ОСОБА_7, а кімнати, площами 17,4 кв.м. та 10,5 кв.м., а всього 27,9 кв.м. - ОСОБА_6, підсобні приміщення - кухню, ванну, вбиральню та коридор залишити в спільному користуванні; зобов'язати КП «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються на вказану квартиру між сторонами у справі відповідно до встановленого порядку користування цією квартирою.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.06.2015 визнано мирову угоду між сторонами у справі, згідно якої за ОСОБА_6 визнається право власності на 2/3 частини зазначеної трьохкімнатної квартири, а за ОСОБА_7 - на 1/3 частину цієї квартири. Добровільно встановити порядок користування цим житловим приміщенням сторони не в змозі, що й стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

У свою чергу ОСОБА_6 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_7, яким просила встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1: кімнату, площею 17,3 кв.м., та кімнату, площею 10,5 кв. м., - ОСОБА_6, кімнату, площею 17,4 кв.м., відповідачу ОСОБА_7, а кухню, ванну кімнату, вбиральню та коридор залишити в спільному користуванні сторін.

Обґрунтування позовних вимог ОСОБА_6 аналогічні тим, що вказані ОСОБА_7

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.08.2015 вказані позови об'єднані в одне провадження.

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 26.10.2015 позов ОСОБА_7 задоволено та встановлено наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1: виділено в користування ОСОБА_7 житлову кімнату, площею 17,3 кв.м., з балконом, площею 0,7 кв.м., та виділено ОСОБА_6 в користування житлову кімнату, площею 17,4 кв.м., та житлову кімнату, площею 10,5 кв.м., а вбиральню, ванну кімнату, коридор та кухню залишено в загальному користуванні сторін. У задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_6 задовольнити, а в задоволенні позову ОСОБА_7 - відмовити. В обґрунтування вказує на те, що доводи ОСОБА_7 в обґрунтування її вимог є непослідовними; кімната, яку суд виділив ОСОБА_7 має балкон, що дозволить у подальшому збільшити житлову площу кімнати, при тому, що ОСОБА_7 на праві власності належить менша житлова площа.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7, суд першої інстанції виходив із того, що частка у праві власності на квартиру ОСОБА_6 є більшою, отже їй необхідно виділити більшу кімнату. Крім того, суд вказав на те, що кімнати, площею 10,5 кв.м. та 17,4 кв.м., знаходяться поруч, а кімната, площею 17,3 кв.м., - у віддаленні від них, отже запропонований ОСОБА_6 порядок встановлення користування квартирою (виділення їй кімнат площею 17.3 кв.м. та 10.5 кв.м.) може створювати незручності в подальшому користуванні квартирою її співвласниками.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що 30.10.2008 ОСОБА_8 заповіла 2/3 частини своєї квартири АДРЕСА_1 Н.О., та 1/3 - ОСОБА_7 Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.06.2015 визнано мирову угоду від 08.06.2015 між сторонами, згідно якої за ОСОБА_6 визнається право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2, що в м. Черкаси, а за ОСОБА_7 - на 1/3 частини вказаної квартири.

Як слідує з технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_3, ця квартира є трикімнатною, складається з кімнати площею 17,3 кв.м. (№5 відповідно до плану квартири), кімнати площею 17,4 кв.м. (№6 відповідно до плану квартири), кімнати площею 10,5 кв.м. (№7 відповідно до плану квартири), кухні, вбиральні, ванної кімнати, коридору.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами 1-3 ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Окрім того, з матеріалів справи та з пояснень сторін та їх представників в суді першої та апеляційної інстанції достовірно вбачається, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання в м. Києві, а ОСОБА_7 хоч і проживає в м. Черкаси в іншій квартирі, але при цьому постійно користується у спірній квартирі кімнатою площею 17,3 кв.м., яку вона почала використовувати відразу після смерті їх матері, тобто з 2008 року. Вказане дає підстави вважати, що між сторонами склався фактичний порядок користування спірним житлом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції також вірно врахував і те, що згідно плану квартири кімнати, які виділяються ОСОБА_6,розташовані поряд в одній половині квартири. У такому разі між кімнатами співвласників буде наявна одна спільна стіна, а у випадку виділення ОСОБА_6 меншої кімнати, площею, 17,3 кв.м, про що вона просить у апеляційній скарзі, - дві спільні стіни.

На підставі викладених вище фактичних обставин справи та норм законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, за наявності відповідного спору між співвласниками житла, прийшов до вірного висновку про необхідність виділення у користування ОСОБА_6 (як власнику 2/3 частин квартири) більшої кімнати, площею 17,4 кв.м., та кімнати, площею, 10,5 кв.м., а ОСОБА_7 (як власнику 1/3 частини квартири) - кімнати, площею 17,3 кв.м.

Колегія суддів відхиляє апеляційні доводи про те, що кімната, яку суд виділив ОСОБА_7 має балкон, що дозволить у подальшому збільшити житлову площу кімнати, оскільки це є лише припущеннями апелянта, та згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно, у разі настання будь-яких фактичних змін у вказаній квартирі, які потягли порушення прав, свободи чи інтереси сторін по даній справі, буде підставою для звернення особи за захистом своїх прав до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів враховує, що КП «Придніпровська служба утримання будинків» не є відповідачем у справі та відсутні правові підстави, які б ґрунтувалися на нормах матеріального права, для задоволення вимог ОСОБА_6 про зобов'язання КП розподілити рахунки на оплату житлово-комунальних послуг щодо спірної квартири.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду, яке є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 26 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, за участю третьої особи - комунального підприємства «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради, про встановлення порядку користування квартирою та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення порядку користування квартирою та про зобов'язання вчинити певні дії, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :