АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/105/16-ц Головуючий суддя І інстанції Оксененко В. А.
Провадження № 22-ц/790/5030/16 Суддя доповідач Трішкова І.Ю.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Трішкової І.Ю.,

суддів: Гуцал Л.В., Котелевець А.В.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «УКпостач» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що 20 січня 2014 року між ПрАТ «УКпостач» та ОСОБА_2 було укладено договір безпроцентної позики № 003014. Відповідно до цього договору позивач надав відповідачу безпроцентну позику у сумі 168800, 00 грн. за курсом 8,44 у відношенні гривні до долара США (20000,00 доларів США) на дату укладення договору, для подальшого придбання житла за адресою АР Крим, м.Красноперекопськ, мікр.2АДРЕСА_1, а відповідач повинен передати придбане житло в заставу з метою забезпечення договору та повернути суму позики у відповідний строк, не розривати трудовий договір з позивачем за своєю ініціативою не менше 10 років з моменту укладення договору.

Позивач виконав свої обовязки по договору в повному обсязі.

В порушення умов договору відповідач не виконав свої зобовязання, а саме: відповідач звільнився за власним бажанням, що підтверджується наказом №228 від 10.07.2015 року, однак суму позики не повернув.

Станом на день подання позову сума непогашеної позики становить 481 700,00 грн.

З метою забезпечення зобов'язань відповідача ОСОБА_2, між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 003039 від 20 січня 2014 та ОСОБА_4 № 003038 від 20 січня 2014 року, відповідно до яких поручителі зобовязані солідарно відповідати перед позикодавцем за виконання позичальником зобовязань за договором безпроцентної позики № 003014 від 20.01.2014.

Тому позивач просив стягнути з відповідачів на свою користь суму заборгованості за договором безпроцентної позики № 003014 в розмірі 490740,60 грн., з яких: 481700 грн. сума позики, пеня: 8566,60 грн., 474 грн. - три відсотка річних та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 8579,11 грн.

Відповідачі в судове засідання не зявились, про день, час, місце розгляду справу були повідомлені належним чином, заяви про неможливість явки до суду не надали, тому суд розглянув справу за їхньої відсутності заочно.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2016 року позов задоволений.

Розірваний договір № 003014 безпроцентної позики від 20.01.2014 року, укладений між ПрАТ «УКпостач» та ОСОБА_2.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь ПрАТ «УКпостач» за договором безпроцентної позики №003014 від 20.01.2014 р. в розмірі 490740 грн. 60 коп.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4 на користь ПрАТ «УКпостач» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 8579 грн. 11 коп.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що рішення суду було прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 рішення суду не оскаржили.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В судовому засіданні встановлено, що 20 січня 2014 року між ПрАТ «УКпостач» та ОСОБА_2 було укладено договір безпроцентної позики № 003014. Відповідно до цього договору позивач надав відповідачу безпроцентну позику у сумі 168800, 00 грн. за курсом 8,44 у відношенні гривні до долара США (20000,00 доларів США) на дату укладення договору, для подальшого придбання житла за адресою АР Крим, м.Красноперекопськ, мікр.2АДРЕСА_1, а відповідач повинен передати придбане житло в заставу з метою забезпечення договору та повернути суму позики у відповідний строк, не розривати трудовий договір з позивачем за своєю ініціативою не менше 10 років з моменту укладення договору.

Позивач виконав свої обовязки по договору в повному обсязі.

В порушення умов договору відповідач не виконав свої зобовязання, а саме: відповідач звільнився за власним бажанням, що підтверджується наказом №228 від 10.07.2015 року, однак суму позики не повернув.

Станом на день подання позову сума непогашеної позики становить 481 700,00 грн.

Згідно статей 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Оскільки суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 не виконав умови договору щодо своєчасного повернення позичених коштів, суд першої інстанції обгрунтовано стягнув суму заборгованості за договором позики.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказав, що позивач не врахував, що він двічі сплатив у рахунок погашення заборгованості по 1700 грн.

У звязку з вказаним, позивач надав новий розрахунок заборгованості з урахуванням сплачених коштів.

Станом на 1 листопада 2015 року сума заборгованості за договором позики становить 480600 грн., розмір пені 8312,86 грн., розмір 3% річних 462, 16 грн.

Позивач не заперечував проти зміни рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутих сум відповідно до наданого розрахунку.

Представник відповідача ОСОБА_2 не спростував надані розрахунки заборгованості.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ту ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 статті 533 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Пунктом 4.1 Договору безпроцентної позики передбачено погашення суми боргу в національній валюті України за курсом продажу банку Креді ОСОБА_7 відносно долару США еквівалентної 182 доларам США щомісячно.

Тому позивач здійснив розрахунок заборгованості за договором, виходячи саме з суми, що еквівалентна 182 доларів США, за курсом продажу банку Креді ОСОБА_7 щомісячно.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що відповідач отримав 168800 грн. і з цієї суми необхідно визначати заборгованість за договором, спростовуються положеннями цього договору, який сторони між собою погодили.

З метою забезпечення зобов'язань відповідача ОСОБА_2, між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 003039 від 20 січня 2014 та ОСОБА_4 № 003038 від 20 січня 2014 року, відповідно до яких поручителі зобовязані солідарно відповідати перед позикодавцем за виконання позичальником зобовязань за договором безпроцентної позики № 003014 від 20.01.2014.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Особи які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з наданих договорів поручительства від 20.01.2014 року № 003039, який укладений між ПрАТ «УКпостач» та ОСОБА_3, та № 003038 від 20 січня 2014 року, який укладений між ПрАТ «УКпостач» та ОСОБА_4, кожний з поручителів несе солідарну з ОСОБА_2 відповідальність, але між поручителями солідарна відповідальність договором не передбачена.

З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру стягнутої суми та солідарного порядку стягнення з відповідачів.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати з цивільних справ,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2016 року в частині стягнення безпроцентної позики змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 на користь ПрАТ «УКпостач» р/р №5068 в ПАТ «Креді ОСОБА_7», МФО 300614, за договором безпроцентної позики №003014 від 20.01.2014 р. суму позики в розмірі 480 600 (чотириста вісімдесят тисяч шістсот) грн., пеню у розмірі 8 312 (вісім тисяч триста дванадцять) грн. 86 коп., три відсотки річних у розмірі 462 (чотириста шістдесят дві) грн. 16 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь ПрАТ «УКпостач» р/р №5068 в ПАТ «Креді ОСОБА_7», МФО 300614, за договором безпроцентної позики №003014 від 20.01.2014 р. суму позики в розмірі 480 600 (чотириста вісімдесят тисяч шістсот) грн., пеню у розмірі 8 312 (вісім тисяч триста дванадцять) грн. 86 коп., три відсотки річних у розмірі 462 (чотириста шістдесят дві) грн. 16 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення судової колегії набирає чинності негайно, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: І.Ю. Трішкова

Судді: Л.В. Гуцал

ОСОБА_8