Провадження №2/521/4110/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2016 року

Малиновський районний суд м.Одеси у складі

головуючого судді Мурзенка М. В.

при секретарі Кіліян О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про усунення перешкод у розпорядженні власністю шляхом зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про усунення перешкод у розпорядженні власністю шляхом зняття арешту та заборони відчуження з нерухомого майна - з будинку №7 по вулиці Радісна в місті Одесі, накладений постановою від 05.08.2002 року, яка винесена Центральнним відділом державної виконавчої служби на підставі ухвали Центрального міського суду м.Одеси від 26.07.2002 року та виключити зазначений будинок з Єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого майна.

Позовна заява вмотивована тим, позивач є власиком кімнати № 138, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Радісна, 7, на підставі свідоцтва про право власності. З метою укладення договору купівлі-продажу вказаної кімнати, позивач звернувся до приватного нотаріуса, де і дізнався про наявність арешті та заборони відчуження на усе майно по вулиці Радісна, 7. Підставою виникнення обтяження стала постанова Центрального районного відділу державної виконавчої служби управління юстиції м. Одеси про арешт майна боржника та оголення заборони його відчуження б/н від 05.08.2002 року. Позивач вважає, що накладення арешту та заборони відчуження на належну йому кімнату за вказаною адресоює незаконним, адже він не може бути протиправно позбавлений свого права розпорядження своїм майном чи обмеженим в його здійсненні. У звязку з вищевказаним, позивач звернулась до суду із зазначеним позовом для захисту свого права власності на належне їй майно.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Відповідачі в судовому засіданні присутніми не були, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач є власником кімнати № 138 будинку № 7 по вулиці Радісній в м.Одесі на підставі свідоцтва про право власності на житло № 3-29799 від 06.12.2013 року(а.с.17), виданого на підставі Розпорядження органу приватизації № 240330 від 06.12.2013 (а.с.18).

З копії витягу з Єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого майна вбачається, що на вказаний будинок накладено арешт постановою Центрального районного відділу державної виконавчої служби управління юстиції м. Одеси від 05.08.2002 року.

З копії вказаної постанови (а.с. 19) вбачається, що арешт накладений на підставі ухвали Центрального районного суду м.Одеси від 26.07.2002 року відносно всього майна боржника- Мархвандзе ОСОБА_4.

Приватний нотаріус ОСОБА_5 звернулась із запитом до Приморського районного суду м.Одеси (а.с.10), на який отримала відповідь від 11.04.2016 року проте, що за даними архіву оригінал ухвали про накладення арешту на майно, належне ОСОБА_2, не знайдено(а.с.11)

Згідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Враховуючи, що позивачем є власником кімнати № 138 за адресою м. Одеса, вул. Радісна, 7, зняття арешту та заборони відчуження з вказаної кімнати не спричинить негативних наслідків для інших осіб, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині зняття арешту з належної позивачу кімнати. Наявність арешту на іншу частину будівлі не порушує законних прав та інтересів позивача, у звязку із чим суд не вбачає підстав для зняття арешту та заборони відчуження будівлі № 7 по вул. Радісна в м.Одесі в цілому.

Керуючись ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 10, 11, 14, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зняти арешт та заборону відчуження нерухомого майна з кімнати № 138 будинку № 7 по вулиці Радісна в місті Одесі, що належить на праві власності ОСОБА_1, що були накладені Постановою Центрального відділу державної виконавчої служби управління юстиції в м.Одесі б/н від 05.08.2002 року на підставі ухвали Центрального міського суду м. Одеси від 26.07.2002 року (реєстраційний номер в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 8178916) .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя М. В. Мурзенко