РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/546/16-ц

Провадження № 2/700/251/16

25 липня 2016 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Пічкур С.Д., за участю секретаря: Сіденко Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Яблунівської сільської ради Лисянського району Черкаської області, про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно після смерті батька за заповітом, а саме на житловий будинок та земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 21 січня 2013 року помер її батько, ОСОБА_2. Вона фактично прийняла спадщину і звернувся до нотаріальної контори про отримання свідоцтва, але постановою нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ на будинок відсутній, тому за захистом своїх прав звернулася до суду.

В судове засідання позивач не зявився, її представник за довіреністю надав суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують повністю.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Направили суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову заперечень на мають.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення виходячи з таких підстав.

21 січня 2013 року помер ОСОБА_2, що стверджується свідоцтвом про смерть від 22 січня 2013 року.

Згідно заповіту від 16 січня 2013 року, ОСОБА_2 все своє майно на випадок смерті заповів доньці - ОСОБА_1.

За таких обставин, позивачка відповідно до ст. 1223 ЦК України є спадкоємцем майна померлого за заповітом.

Згідно довідки сільської ради №285 від 17 листопада 2014 року, з померлим ОСОБА_2 проживала його донька, ОСОБА_3

ОСОБА_3 04 червня 1989 року одружилась з ОСОБА_4 та змінила прізвище на «Найда».

Відповідно до довідки сільської ради №286 від 17 листопада 2014 року, за померлим ОСОБА_2 в с. Яблунівка Лисянського району, рахується на праві власності житловий будинок з надвірним спорудами, але документи на право власності не видавались.

Постановою Державного нотаріуса від 22 червня 2016 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна, в звязку відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 вказаного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. За таких обставин, в звязку смертю спадкодавця, позивач як спадкоємець позбавлений можливості надати нотаріусу дані про реєстрацію права власності на спадковий будинок та правовстановлюючі документи, оскільки на померлого дане право зареєструвати вже не можливо. Отже, іншим чином захистити свої права та інтереси, окрім як зверненням до суду з даним позовом позивач не має можливості.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Суд повинен вирішувати питання про визнання права на спадщину, щоб не заміщувати функції нотаріальної контори, тільки при наявності Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою відповідною нотаріальною конторою.

За викладених обставин, у суду не має підстав для відмови в задоволенні позову, оскільки позивачем надано всі належні та допустимі докази законності та обґрунтованості своїх позовних вимог.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 16, 25, 392, 1223, 1268, 1296, ЦК України, ст.ст. 2, 3, 6, 7, 8, 10, 18, 57, 157, 158, 159, 174, 179, 196, 208, 209, 213, 214, 215, ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами в с. Яблунівка, Лисянського району, Черкаської області, по вул. Гагаріна, 37, що належав померлому 21 січня 2013 року ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,93 га. в межах Яблунівської сільської ради, Лисянського району, Черкаської області, що належала померлому 21 січня 2013 року ОСОБА_2 на підставі державного акту ІІІ-ЧР №018098 від 23 серпня 2002 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня проголошення через Лисянський районний суд.

Суддя С. Д. Пічкур