Справа № 523/2027/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2016 р.

Суворовський районний суд м.Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.,

при секретарі Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одеса, цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ

ТОВ «АНСУ» звернулося до суду з позовним вимогами в яких просить стягнути з відповідача суму боргу за кредитним договором № 5708577 від 21.09.2007 р. в розмірі 25372,89 доларів США, який в свою чергу складається з суми нарахованих та несплачених процентів 12761,66 доларів США, суми пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом 2767,29 доларів США, суми штрафу в розмірі 1680 доларів США, суми інфляційних втрат на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України 7248,62 доларів США, а також понесені судові витрати.

Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_1 не виконав прийняті на себе зобовязання по кредитному договору, внаслідок чого у нього виникла перед ТОВ «АНСУ» заборгованість у розмірі, зазначеному вище. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідач в судове засідання не зявився. Про день, час та місце розгляду був повідомленні належним чином через свого представника.

З письмової згоди представника позивача справа розглянута в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи і надані документи в сукупності, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до п.1.1 кредитного договору №5708577 від 21.09.2007р. ОСОБА_1 прийняв від закритого акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», яке в наступному було перейменовано в публічне акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк», кредит в розмірі 84 000, 00 доларів США, строком користування до 21.09.2022 року, зобовязавшись повернути отримані кредитні грошові кошти та сплатити за їх користування відсотки в розмірі 12, 90 % річних.

Додатковими угодами № 7456579, № 7898470 до кредитного договору № 5708577 від 21.09.2007р. встановлена, у випадку належного виконання зобовязань, можливість збільшення відсотків до 14,30%.

Відповідно до п. 3.2.1 кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим в Додатку №1. Згідно п.5.2 кредитного договору у разі порушення позичальником строків виконання зобовязань з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобовязаний сплатити на вимогу Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконання зобовязань за кожен день прострочення. Стаття 5 кредитного договору передбачає сплату позичальником штрафу у випадку порушення договірних зобовязань. При цьому п. 5.4. передбачено, що штраф сплачується в звязку з порушенням вимог п. 4.3.1. (страхування майна) у розмірі 10% від мінімальної страхової суми, а п. 5.5. штраф нараховується у розмірі 1% від суми одержаного кредиту в звязку з порушенням позивальником п.п.4.3.2. 4.3.6. договору.

Пунктом 3.5.7 кредитного договору передбачена можливість Банком вимагати дострокового повернення кредиту у випадку невиконання Позичальником зобовязань перед Банком.

На підставі договору відступлення права вимоги № 1034/44 від 16.07.2013 р. ПАТ «Перший Український міжнародний банк» відступило ТОВ «АНСУ» право вимоги за кредитним договором укладеним з ОСОБА_1 від 21.09.2007 р.

ОСОБА_1 умови кредитного договору належним чином виконані не були, в звязку з чим рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 травня 2012р. (справа №1527/2-3923/11) з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як поручителя, в солідарному порядку була стягнута сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 72 214,64 доларів США, заборгованість по процентам станом на 20.05.2011р. в розмірі 6816,83 доларів США , пеню за прострочення сплати тіла кредиту в розмірі 7708,25 доларів США, штраф в розмірі 840 доларів США.

Дані про виконання вказаного рішення суду в матеріалах справи відсутні та з боку сторін суду не представлені.

Внаслідок подальшого невиконання ОСОБА_1 зобовязань по поверненню обовязкових платежів по кредитному договору, позивачем за договором кредитування станом на 22.05.2015 р. нарахована заборгованість у розмірі: 12 761,66 доларів США несплачені проценти з 26.04.2012р. по 25.07.2013р., 2 767,29 доларів США пеня за порушення сплати процентів за період з 23.11.2014р. по 22.05.2015р., інфляційні витрати у звязку з неповерненням процентів на дату подання позовної заяви у розмірі 7 248,62 доларів США.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.525 ЦПК України, одностороння відмова від виконання договірного зобовязання не допускається.

Отже, недопустимість односторонньої відмови від виконання договірного зобовязання, вказує на те, що предявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача нарахованих процентів за користування кредитом за період з 26.04.2012р. по 25.07.2013р. є обґрунтовані, проте підлягають стягненню в національній валюті України в гривнях за курсом НБУ на час ухвалення рішення суду, а саме в розмірі 326 322,02 гривень (25,5705гривень за 1 долар США х 12 761,66 доларів США). Стягуючи заборгованість в гривні, суд виходить з наступного.

Так, згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України, якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Аналіз вказаних вище норм вказує на те, що стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті за рішенням суду можливий при наявності у банку або іншої фінансової установи ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями. З боку позивача, який є правонаступником у виниклих між відповідачем та ПАТ «ПУМБ» правовідносинах, суду не представлено генеральної та індивідуальної ліцензії НБУ на проведення операції з валютними цінностями. Відтак, стягнення заборгованості по процентам слід проводити у гривні.

За змістом ст. 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми ч.2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях.

Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги позичання ОСОБА_1 грошових коштів в іноземній валюті, суд дійшов висновку, що до таких грошових зобовязань положення закону в частині нарахування індексу інфляції, який регулює порядок сплати боргу визначеного у гривнях не розповсюджується. Відтак, предявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача індексу інфляції у розмірі 7248,62 доларів США не відповідають вимогам закону, в звязку з чим не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитного договору, зокрема п.5.2 передбачено застосування пені, як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення

У той самий час, згідно з п.5.5 кредитного договору сторонами передбачена також сплата штрафу, як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення, одним із яких є несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій.

Таким чином, відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, а саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Відтак, суд вважає, що позовні вимоги про одночасне стягнення пені та штрафу не підлягають задоволенню. Суд, в даному випадку, позбавлений можливості надати перевагу одному із видів неустойки, який підлягає стягувати з відповідача (ч.1 ст.11 ЦПК України).

Відповідно до ст.88 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам суд стягує з відповідача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» судові витрати в розмірі 3263,22 гривень.

Керуючись ст.ст.549ч.1,554ч.2,1054 ЦК України;ст.ст.10,11,57,64,88,209,212-215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» (Код ) суму заборгованості за несплаченими процентами в розмірі 326322(триста двадцять шість тисяч триста двадцять дві) гривні 02 копійки,судові витрати в розмірі 3263,22 гривень.

В частині стягнення неустойки та інфляційних витрат відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя