У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.03.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді - Бенца К.К.,

при секретарі Коціпак З.П.

за участю

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 червня 2014 року по справі №308/4155/14-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» поданою в особі представника позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебувала цивільна справа за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» поданою в особі представника позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 20 червня 2014 року, ухваленим у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» поданою в особі представника позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги позивача задоволені у повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням 19.11.2015 року на адресу суду надійшла заява від ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 20 червня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» поданою в особі представника позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 09.11.2015 року їй було передано рішення суду від 20 червня 2014 року, яке було прийнято без її участі. Вважає, що вказане рішення є незаконним та підлягає перегляду виходячи з того, що повідомлень про виклик до суду, де буде розглядатися справа по суті вона не отримувала, належним чином про розгляд справи повідомлена не була, повідомити про причини неявки не передбачалось можливим через те, що взагалі не знала про те, що 20.06.2014 року справу призначено до розгляду. Зазначила, що в матеріалах справи відсутні докази того, що суд намагався їй вручити повістку під розписку. Зазначає, що судом порушені процесуальні та матеріальні норми права. Крім того зазначає, що жодного разу не отримувала судового виклику по даній справі, чим суд на її думку порушив її права як відповідача та позбавив її права на захист та подання у суді своєї позиції, а отже на її думку є всі підстави для скасування даного заочного рішення.

ОСОБА_2 вказує на те, що суд не перевіряв отримання нею від Банку суми коштів, вважає, що генеральна угода від 30.08.2012 року від імені Банку підписана не уповноваженою особою, суд неправомірно задовольнив вимоги банку про стягнення з неї пені та штрафних санкцій, зокрема рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 червня 2014 року не містить обгрунтування за який період стягується пеня та штрафні санкції з відповідача. Крім того зазначає, що рішення суду не містить обгрунтувань і висновків про те, що причини неявки відповідача не є поважними.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду заяви повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. ( а.с. 171)

Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги заяви та переглянути заочне рішення від 20.06.2014 року з підстав та мотивів викладених у заяві. Надав пояснення аналогічні викладеним у заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду заяви повідомлялася своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила. /а.с.169/

Разом з тим, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, суд вважає за можливе розглядати зазначене питання у відсутності представника позивача та відповідача .

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, приходить до висновку, що в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 20 червня 2014 року слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку. При цьому згідно зі ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Таким чином, підставою для скасування заочного рішення є тільки сукупність юридичних фактів, передбачена диспозицією статті - не повідомлення про причини неявки з поважних причин, і істотність доказів, які надаються заявником для правильності вирішення справи.

Відповідач відповідно до вимог ст. 232 ЦПК України повинен був довести дві обставини - що він не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 неодноразово належним чином була повідомлена про слухання справи на 23.05.2014р. на 09 год.30 хв. та на 0.0.2014р. на 09 год.30 хв. /а.с. 75, 81 /, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи. Дані рекомендовані повідомлення надсилались за адресою реєстрації відповідача ОСОБА_2, ( відомості про реєстрацію відповідача отримані судом від відділу адресно довідкової роботи ГУДМС України в Закарпатській області) і повернуті на адресу суду з відміткою про отримання відповідачем. Жодних клопотань від відповідача про відкладення розгляду справи, а також повідомлень про причини неявки до суду не надходило.

Слід зазначити, що відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про час та місце проведення судового засідання, що в свою чергу спростовує доводи відповідача про те, що повідомлень про виклик до суду, де буде розглядатися справа по суті вона не отримувала, належним чином про розгляд справи повідомлена не була, повідомити про причини неявки не передбачалось можливим через те, що взагалі не знала про те, що 20.06.2014 року справу призначено до розгляду, а також наявні в матеріалах справи докази /а.с. 75, 81 /, щодо належного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового розгляду спростовують доводи відповідача про те, що вона жодного разу не отримувала судового виклику по даній справі, чим суд на її думку порушив її права як відповідача та позбавив її права на захист та подання у суді своєї позиції.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про час та місце проведення судового засідання проте з невідомих причин не повідомила суд про неможливість бути присутньою на розгляді справи, не подала клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідачем та представником відповідача не було надано жодного доказу про неможливість явки в судове засідання, не надано ними такого доказу і до заяви про перегляд заочного рішення. Таким чином, відсутні поважні причини щодо неповідомлення суду про причини неявки відповідача.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Отже, лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду у загальному порядку. За відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що заяву про перегляд заочного рішення суду слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 червня 2014 року по справі №308/4155/14-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» поданою в особі представника позивача ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4