Справа № 405/3151/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого: Циганаш І.А.

при секретарі: Лисоконь А.В.

за участю адвокатів: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на транспортний засіб автобус марки РУТА 20 ЗНГ, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,-

Встановив:

05 травня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що між ним та відповідачем ОСОБА_4 була досягнута домовленість на придбання у останнього транспортного засобу, автобуса марки РУТА 20 ЗНГ, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, шасі (кузов) № YA360448824, зареєстрований 19 липня 2007 року ДАІ ГУ - УМВС м. Кіровограда.

Придбання даного транспортного засобу було обумовлено сплатою його вартості частками з наданням йому відповідної довіреності на експлуатацію, користування та розпорядженням останнього.

Так, відповідно до розписок від 20.04.2011 року, 06.09.2011 року, 09.11.2011 року позивачу було передано 100000 гривень.

Зі сторони відповідача йому були видані нотаріально оформлені довіреності від 20.04.2011 року та від 24.04.2014 року.

Фактично розписка від 09.11.2011 року є одностороннім правочином на підставі якого застосовуються загальні положення договору про купівлю-продаж, а саме транспортного засобу, що належить відповідачу.

Дане звернення з позовом обумовлено тією обставиною, що де-факто, транспортний засіб автобус марки РУТА 20 ЗНГ, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 належить йому, а де-юро, відповідачу ОСОБА_4.

Необхідність визнання права власності на вищезазначений транспортний засіб обумовлений тим фактом, що правочин підлягає державній реєстрації у випадках, встановлених законом (стаття 210 ЦК України), а також передбачено Постановою КМУ від 07.09.1988 року № 1398 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин…».

Просить визнати за ним право власності на транспортний засіб автобуса марки РУТА 20 ЗНГ, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, шасі (кузов) № YA360448824, зареєстрований 19 липня 2007 року ДАІ ГУ - УМВС м. Кіровограда. Стягнути з відповідача на його користь судові витрати та витрати на правову допомогу, понесені по даній справі.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 липня 2015 року залучено в якості співвідповідача по даній справі ОСОБА_5.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, хоча в установленому порядку була повідомлена про розгляд справи, причини неявки не повідомила.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник позовні вимоги ОСОБА_3 визнали частково, зазначив, що дійсно згідно розписок від 20.04.2011 року, 06.09.2011 року та 09.11.2011 року ОСОБА_3 купив у ОСОБА_4 за 100 000 грн. по генеральній довіреності від 20.04.2011 року автобус марки РУТА 20 ЗНГ, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2. ОСОБА_5 не заперечувався факт того, що даний автомобіль перебуває в законному володінні та користуванні позивача ОСОБА_3 на підставі довіреностей, виданих ним в період їх шлюбу, а тому поділ між ними в натурі є неможливим.

Однак рішенням апеляційного суду м. Кіровограда від 23 січня 2013 року рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 листопада 2012 року скасовано в частині відмови у задоволенні зустрічного позову про визнання права власності на 1/2 частку транспортних засобів, що є спільною сумісною власністю і ухвалено нове рішення. Зустрічний позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину транспортних засобів, а саме, автомобіль ЗАЗ 110247 ЗНГ, 2004 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_3, автобус РУТА 20 ЗНГ, 2007 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_4, автомобіль НОМЕР_5, 1972 року випуску, реєстраційний номер ВА 8087 АЕ- за кожним.

Договір купівлі - продажу повинен бути двосторонній, в письмовому вигляді та нотаріально посвідчений, тому в задоволенні позовних вимог позивача повинно бути відмовлено.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню в повному обсязі за таких підстав.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом. що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч.1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 210 ЦК України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Частиною 2 цієї ж статті зазначено, що перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 391 ЦК України особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 листопада 2012 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ «Державний ощадний банк України» про розподіл майна подружжя задоволено в повному обсязі. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3, ОСОБА_11 про розподіл майна подружжя задоволено частково.

Розділено спільне сумісне майно подружжя - квартиру № 39 в будинку № 12, корпус 1 по вул. Кропивницького в м. Кіровограді та вантажопасажирський В автомобіль НОМЕР_6 СПГ, 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_7: визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири № 39 в будинку № 12, корпус 1 по вул. Кропивницького в м. Кіровограді. Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину квартири № 39 в будинку № 12, корпус 1 по вул. Кропивницького в м. Кіровограді. В порядку розподілу майна подружжя залишено на праві власності за ОСОБА_4 вантажопасажирський В автомобіль НОМЕР_6 СПГ, 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_7 вартістю 12 384 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію за автомобіль в розмірі 6192 грн. В задоволенні інших зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено. Заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Ленінського райсуду м. Кіровограда від 16 листопада 2012 року скасовані.

Зі змісту рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 листопада 2012 року вбачається, що за ОСОБА_4 станом на 06.06.2012 року зареєстровано автобус РУТА 20 ЗНГ, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію СРВ011641 від 19.07.2007 року.

З довіреностей від 20.04.2011 року та 24 квітня 2014 року видно, що ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_3 або ОСОБА_11 користуватися, експлуатувати та продати за ціну та умовах на їх розсуд, зняти з обліку в органах ДАІ, належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ( технічного паспорту ) серії СРВ № 011641, виданого 19.07.2007 року Кіровоградським МРЕВ автобус марки РУТА 20 ЗНГ, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

З розписок ОСОБА_4В від 20.04.2011 року, 06.09.2011 року та 09.11.2011 року вбачається, що він отримав від ОСОБА_12 відповідно 80 000 грн., 10 000 грн. та 10 000 грн., а всього 100 000 грн. за автомобіль марки РУТА 20 ЗНГ, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, претензій не має.

Рішенням Апеляційного суду м. Кіровограда від 23 січня 2013 року рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 листопада 2012 року скасовано в частині відмови у задоволенні зустрічного позову про визнання права власності на 1/2 частку транспортних засобів, що є спільною сумісною власністю і ухвалено нове рішення. Зустрічний позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину транспортних засобів, а саме, автомобіль ЗАЗ 110247 ЗНГ, 2004 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_3, автобус РУТА 20 ЗНГ, 2007 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_4, автомобіль НОМЕР_5, 1972 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_8.- за кожним. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху. Для автоматизованого обліку транспортних засобів, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, та відомостей про їх власників ведеться Єдиний державний реєстр, держателем якого є Державтоінспекція Міністерства внутрішніх справ України. Органи, які здійснюють відомчу реєстрацію транспортних засобів, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування, після реєстрації (внесення змін у відомості про реєстрацію) транспортного засобу невідкладно подають відомості про нього до Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України для внесення їх до Єдиного державного реєстру. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Відповідно до п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою КМУ від 07.09.1998р. №1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи пункт 3 частини першої статті 208 ЦК щодо необхідності вчинення правочинів між фізичними особами у письмовій формі на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, постанову Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», яка також передбачає письмову форму договору купівлі-продажу автомобілів, а відповідно до пункту 4 зазначеної постанови перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ, на підставі частини другої статті 220 ЦК не може бути визнано дійсним договір купівлі-продажу автомобіля, оскільки відповідно до закону він не підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню,суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

У відповідності до Закону України «Про судовий збір» позивачем при предявленні позову сплачено судовий збір на користь держави у розмірі 1 000 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок позивача - ОСОБА_3.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

Виришив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на транспортний засіб автобус марки РУТА 20 ЗНГ, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати віднести за рахунок позивача- Миронова ОСОБА_13.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після проголошення рішення через Ленінський районний суд м. Кіровограда до Апеляційного суду Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда ОСОБА_14