Справа № 2о/331/8/2016
№ 331/190/16-ц
У Х В А Л А

18 січня 2016 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Скользнєва Н.Г., перевіривши відповідність заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні, вимогам статей 119, 120, 258 ЦПК України,

В С Т А Н О В И Л А :

15.01.2015 р. ОСОБА_1, в порядку окремого провадження, звернулася до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт перебування її ( заявниці), не менше як п»ять років на утриманні ОСОБА_2, який помер 14.08.2002 р. та ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України « Про міжнародне приватне право».

Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 року « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст. 119 ЦПК , так і вимогам щодо її змісту, передбаченим

ст. 258 ЦПК.

В своїй постанові Верховний Суд України роз»яснив підстави, за наявності яких у порядку окремого провадження розглядаються такі справи. Однією з найважливіших підстав є те, що згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Факти, що мають юридичне значення це факти, з якими закон пов»язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Така позиція Верховного Суду України узгоджується з положеннями, викладеними у п.8 вищезазначеної постанови, в якому зазначено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для : отримання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди. І такий перелік юридичних наслідків встановлення факту перебування особи на утриманні є вичерпним. Ще однією важливою ознакою встановлення факту перебування особи на утримання є доведення факту перебування на утриманні особи, яка померла.

З огляду на вищевикладені вимоги цивільного процесуального законодавства, заявниці слід викласти зміст своєї вимоги у відповідності до вимог ЦПК та роз»яснень Верховного Суду України.

Так, заявниця просить суд встановити факт її перебування не менш як п»ять років на утриманні дідуся ОСОБА_2, який помер 14.08.2002 р.

Суду не зрозуміло з якою метою заявницею встановлений строк перебування на утриманні дідуся.

З тексту заяви вбачається, що заявниця застосовує поняття утриманця, визначене частиною 2 ст. 1265 ЦК України, яка регулює поняття п»ятої черги спадкоємців за законом.

Хоча в заяві зазначає, що встановлення факту, що має для неї юридичне значення, заявниці необхідно для оформлення документів на виїзд до США для воз»єднання з бабусею.

При цьому , з тексту заяви вбачається, що бабуся заявниці ОСОБА_3 мешкає в США.

А правові наслідки встановлення факту перебування заявниці на утриманні бабусі, які зазначені в заяві, не передбачені вимогами ЦПК та не узгоджуються з позицією Верховного Суду України з цього питання.

Крім того, виходячи із змісту заяви, суду не зрозуміло які саме юридичні наслідки для заявниці породжує встановлення факту перебування на утриманні, тобто яким чином від них залежить виникнення, зміна або припинення певних правовідносин та яких саме.

А отже, заява за своїм змістом не відповідає вимогам пунктів 3,5 ч.2 ст. 119 ЦПК України.

Заявниці необхідно чітко визначитися із метою звернення до суду, у відповідності до чого вірно сформулювати зміст заяви ; по тексту заяви необхідно чітко, детально та послідовно викласти обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги, залучивши до участі в справі належну заінтересовану особу, як того вимагає законодавець при розгляді справ в порядку окремого провадження.

На підставі викладеного , суд позбавлений можливості прийняти до свого провадження дану заяву у первісному вигляді, як таку, що складена в неналежному обсязі, необхідному для правильного і своєчасного розгляду і вирішення справи у визначений законом строк.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119 -121 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.121 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні, залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність у строк , який не може перевищувати п»яти днів з дня отримання ухвали усунути недоліки заяви, а саме : надати суду заяву в новій редакції з чітким викладенням змісту заяви; із зазначенням по тексту заяви виникнення, зміна або припинення яких саме особистих чи майнових прав ОСОБА_1 залежить від встановлення факту, про який заявниця просить в заяві ; з повним та послідовним викладенням всіх обставин в обґрунтування заявленої вимоги в сенсі п.2 ч.1 ст. 256 ЦПК України та позицій Верховного Суду України, викладених в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 р. « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» ; із залученням до участі в справі належної заінтересованої особи, з дотриманням інших вимог, викладених по тексту цієї ухвали та положень статей 119, 120 та 258 ЦПК України.

Розяснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та їй повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : Н.Г.Скользнєва

18.01.2016