Справа № 404/8972/15-ц
Номер провадження 2/404/972/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Галагана О.В.,

при секретарі Голенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, просила стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики від 21.11.2011 року в сумі 38 800 грн.

В обґрунтування заявлених вимог у позові зазначено, що 21.11.2011 року позивач надав у борг відповідачу суму коштів в розмірі 38 800 грн. На підтвердження укладеного договору позики відповідач склав розписку на імя позивача, згідно якої відповідач зобовязався повернути отримані кошти не пізніше 31.12.2012 року.

Відповідач ухиляється від виконання своїх зобовязань, що змусило позивача звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обґрунтування, що зазначено в позові просили їх задовольнити в повному обсязі. Крім того, позивач додатково пояснила, що з 2000 року жила з ОСОБА_3 в цивільному шлюбі, який займався медом. 21.07.2011 році помер ОСОБА_3. 21.11.2011 року позивач на прохання відповідача позичила останньому кошти в розмірі 38800 грн., про що була написана розписка. Передача коштів жодним чином не повязана із відносинами її співмешканця та відповідача, оскільки позичила особисті кошти. Звернувшись до відповідача з проханням повернути кошти, останній обіцяв повернути на протязі тривалого часу, проте обіцянку не виконав.

Відповідач та його представник проти задоволення позовних вимог заперечили та просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначали, що не заперечують проти факту написання розписки.

Проте, вважають, що між сторонами існують інші правовідносини ніж зазначені в обґрунтуванні позову. Так, ОСОБА_2 у 2009 році купував із розстрочкою платежу мед у співмешканця позивача - ОСОБА_3, коли помер ОСОБА_3, залишився борг за отриманий мед. Сума боргу була біля 10000 грн. На час написання розписки відповідач врахував час існування боргу, розмір інфляції за цей період, самовільно визначив відсотки та прийшов до висновку, що сума боргу становить 38800 грн. Тому, як порядна людина написав розписку на вказану суму. Тобто, ці кошти не отриманні в борг по розписці від позивача, а є борговими зобовязаннями по вчиненому правочину купівлі-продажу товару.

Після написання розписки він передавав дочці ОСОБА_3 ОСОБА_4 близько 5000 -6000 грн. в звязку з її пологами. В подальшому, коли у її сестри були проблеми із здоровям, також передавав кошти на її лікування, проте розмір не памятає. Вважає, що з 38800 грн. він вже віддав біля 8000 грн. Розписки про передачу коштів не писав. Волів би в подальшому повністю розрахуватись по виниклим фінансовим зобовязанням перед ОСОБА_3 з позивачем, проте без судового рішення.

На підтвердження своїх доводів проти позову, представником відповідача надані письмові докази, а саме: судові рішення, текст мирової угоди, постанова про відкриття виконавчого провадження, які на його думку підтверджують, що у відповідач з 2009 року перед різними особами мав боргові зобовязання, саме з приводу придбання та реалізації меду та його похідних (а.с. 29-35).

Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.11.2011 року ОСОБА_1 надала в борг відповідачу ОСОБА_2 суму коштів в розмірі 38 800 грн. На підтвердження укладення договору позики відповідач склав розписку на імя позивача. Згідно умов договору позики, відповідач зобовязався повернути отримані в борг гроші не пізніше 31.12.2012 року (а.с. 3).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є різні фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для розгляду справи.

Відповідачем не було надано суду доказів того, що сума боргу за договором позики була повернута позивачу.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так відповідно до Постанови Верховного Суду України від 18 липня 2012 року договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб'єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України.

Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтями 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається в письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором.

Таким чином, суд враховує, що відповідач не виконав взяті на себе обов'язки по договорам позики (розпискам), грошові кошти не повертає, та вважає за можливе стягнути з нього на користь позивача суму боргу за договором позики від 21.11.2011 року в розмірі 38 800 грн.

При цьому, суд не бере до уваги доводи сторони відповідача проти задоволення позову, які були предметом дослідження, проте в розумінні ст. 60 ЦПК України не знайшли свого підтвердження. Матеріалами справи не доведено, що написання розписки мало на меті виконання договірних зобовязань по правочинам, що існували між ОСОБА_3 та відповідачем, як і повернення останнім коштів.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213-215, 218, 293 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 38800 грн. по розписці від 21.11.2011 року та 487 грн. 20 коп. понесених судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського О. В. Галаган

районного суду

м.Кіровограда