Ухвала

іменем україни

28 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за поданням Соснівського відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, заінтересовані особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, орган опіки та піклування м. Черкаси, про зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення, за касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє через представника ОСОБА_6, на ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 15 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року головний державний виконавець Соснівського відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиціїзвернувся до суду з указаним поданням, в якому просив встановити подальший порядок виконання провадження з примусового виконання виконавчого листа від 20 грудня 2007 року № 2-3102/2007, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 боргу у розмірі 55 631 грн, шляхом надання дозволу на реалізацію арештованої та описаної 11/20 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_5

В обґрунтування вказаного подання державний виконавець зазначив, що на виконанні Соснівського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист від 20 грудня 2007 року № 2-3102/2007, виданий Соснівським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 55 631 грн.

Під час примусового виконання, державним виконавцем встановлено, що боржнику на праві приватної власності належить 11/20 частина домоволодіння по АДРЕСА_1.

Державний виконавець не може звернути стягнення на це майно, оскільки в домоволодінні зареєстрована неповнолітня дитини, а тому звернувся до суд з вищевказаним поданням.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 січня 2016 року відмовлено у задоволенні подання Соснівського відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 15 березня 2016 року ухвалу суду першої інстанції скасовано, в задоволенні подання Соснівського відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції відмовлено з інших підстав.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказану ухвалу апеляційного суду скасувати і вирішити питання по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду залишити без змін.

Так, відповідно до положень ст. 373 ЦПК України та ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зміни способу виконання судового рішення є наявність обставин, що перешкоджають або утруднюють виконання рішення у той спосіб, який зазначено в судовому рішенні. Зміна способу і порядку виконання допускається у виняткових випадках та полягає в заміні одного заходу примусового виконання, встановленого законом або судом, на інший, більш доцільний або єдино можливий за наявних обставин.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Отже, для вирішення питання про можливість застосування правил статті 373 ЦПК для зміни способу необхідно встановити наявність обставин, передбачених цією нормою, а також визначити, чи є вимога заявника іншим способом виконання рішення в межах заявлених вимог або це є інший спосіб захисту порушеного права, який виходить за межі вирішеного судом спору.

Основні заходи примусового виконання рішень, визначені у ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, до таких відносяться: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; інші заходи, передбачені рішенням.

За наявності обставин, що ускладнюють виконання судових рішень, суд вправі змінити встановлені ним або законом способи і порядок на інші, передбачені законодавством.

Проте суд не може встановити новий спосіб захисту порушеного права, його дії щодо зміни чи встановлення способу і порядку виконання повинні бути спрямовані лише на забезпечення виконання резолютивної частини рішення, відповідати його меті, не спотворювати його змісту.

Звертаючись з даним поданням про зміну способу та порядку виконання рішення суду, заявник посилався на те, що рішення суду боржником у добровільному порядку не виконується, а державний виконавець позбавлений можливості звернути стягнення на нерухоме майно, належне боржникові, оскільки за адресою його місцезнаходження зареєстрована малолітня дитина, у зв'язку з чим просив суд змінити спосіб та порядок виконання судового рішення в частині стягнення коштів шляхом звернення стягнення на належне боржникові нерухоме майно.

Зважаючи на те, що позивачем обрано спосіб захисту своїх порушених прав шляхом стягнення з боржника суми позики, а не шляхом звернення стягнення на належне боржникові нерухоме майно, яке має вирішуватися саме в ході розгляду справи по суті в разі звернення із таким позовом, а не в порядку, визначеному ст. 373 ЦПК України про зміну способу і порядку виконання рішення суду на стадії його примусового виконання, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зміни способу виконання судового рішення в частині стягнення коштів шляхом звернення стягнення на нерухоме майно.

Таким чином, у справі, що переглядається, колегією суддів встановлено, що апеляційний суд постановив законну і обґрунтовану ухвалу, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє через представника ОСОБА_6, відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 15 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана І.М. Завгородня В.М. Коротун