ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2160/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. за участі: секретарів Горбань С.І., Косолап Л.П., позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор СПС» про стягнення попередньої оплати за договором підряду, пені, трьох процентів річних, інфляційних втрат та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор СПС» (далі - ТОВ «Вектор СПС») про стягнення попередньої оплати за договором підряду в сумі 39700 грн., пені в сумі 36372,49 грн., трьох процентів річних в сумі 2793,14 грн., інфляційних втрат в сумі 31628,99 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн. Просив також стягнути з відповідача понесені ним витрати на судовий збір і правову допомогу в сумі 3000 грн.

На обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначив, що 30 жовтня 2012 р. уклав з ТОВ «Вектор СПС» договір підряду, на виконання умов якого сплатив 60000 грн. як попередню оплату за виконання робіт по виготовленню та встановленню меблів. У визначений договором строк та у наданий ним додатковий строк - до 17 грудня 2012 р., відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав. Коли стало очевидним, що передбачені договором роботи виконуватись не будуть, вони досягли згоди про припинення дії договору, повернення передплати у строк до 15 серпня 2013 р. та встановлення у цей же строк гардеробу за рахунок виконавця в якості компенсації за невиконання робіт. У вказаний строк відповідач повернув з отриманих коштів лише 20300 грн. і гардеробу не встановив.

Оскільки відповідач прострочив виконання зобов'язання, він на підставі п. 5.1. договору повинен сплатити пеню в розмірі 0,3% від загальної вартості робіт за кожен день прострочення. Проте при розрахунку пені ним застосовуються положення статей 1, 2 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», відповідно до яких розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який сплачується пеня. За період з 17 грудня 2012 р. по 15 грудня 2015 р. відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання на 1095 днів, а відтак розмір пені становить 36372,49 грн.

Згідно частини 2 статті 625 ЦК України відповідач як боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення - з 15 серпня 2013 р. по 15 грудня 2015 р., та три проценти річних від простроченої суми.

Невиконання відповідачем договірних зобов'язань та ухилення від відповідальності за неналежне виконання зобов'язання протягом двох років заподіяло йому моральну шкоду. Ремонт квартири позивача затягнувся на три роки, внаслідок чого він не міг два роки поспіль відсвяткувати новий рік у придбаній оселі, змушений був на три роки відтермінувати заручини зі своєю дівчиною, витрачав час на численні телефонні дзвінки. У зв'язку з неповерненням відповідачем суми попередньої оплати за договором підряду він не мав змоги укласти новий договір на виготовлення меблів, а потім йому все ж-таки довелося витрачати час на пошуки нового виконавця робіт.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 позов підтримали пославшись на викладені у позовній заяві обставини.

Позивач ОСОБА_2, допитаний в якості свідка під присягою, пояснив, що договір з ТОВ «Вектор СПС» він уклав по рекомендації дизайнера ОСОБА_6, який повідомив, що це товариство займається як ремонтними роботами, так і виготовленням меблів. Під час підписання договору, яке відбулося у його новій квартирі, були присутні як директор ТОВ «Вектор СПС» ОСОБА_4, так і ОСОБА_7 з ОСОБА_8 При цьому ОСОБА_4 неодноразово наголошував, що ОСОБА_7 і ОСОБА_8, які представляють ТОВ «Вектор СПС», будуть виконувати роботи по виготовленню меблів і саме з ними необхідно вирішувати усі питання по меблях. В розмовах лунало, що вони усі можуть отримувати гроші на виконання договорів. В подальшому він неодноразово зустрічався з вказаними особами у квартирі, а також в їх офісі на вул. Глибочицькій, 71, де на дверях була табличка з назвою товариства. Оскільки ремонт у квартирі затягнувся, неможливо було зробити заміри, а тому виготовлення меблів також відкладалося. Ремонт у квартирі закінчився у травні 2013 р., і на цей час усі заміри і креслення меблів були вже зроблені. Тоді він мав зустріч з ОСОБА_7 в офісі на Глибочицькій, де дивився «викраску» елементів кухні. ОСОБА_4 при цьому присутній не був, але він зустрів його в коридорі. До липня меблі так і не були виготовлені, і в одній з розмов ОСОБА_7 повідомив, що їх підвели інші замовники, а тому йому простіше розірвати договір, щоб вирішити більшу проблему. В подальшому ОСОБА_7 повернув йому частину авансу. Після цього він неодноразово спілкувався зі ОСОБА_4, який переконував його, що гроші повернуть. Через деякий час ОСОБА_4 заявив, що передані ним гроші було вкладено у меблі, а оскільки це напрямок ОСОБА_7, розбиратись треба саме з ним. Проте жодних претензій з приводу передачі авансу ОСОБА_7 і ОСОБА_8 ОСОБА_4 до нього не пред'являв.

Представники відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позов не визнали пославшись на те, що кошти на виконання договору підряду № 18 ТОВ «Вектор СПС» від позивача не отримувало, а відтак у відповідача відсутні зобов'язання щодо їх повернення. Вказали, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ніколи не були працівниками або представниками ТОВ «Вектор СПС» і не наділялися жодними повноваженнями щодо представництва його інтересів. З написів на зворотній стороні договору неможливо встановити, за яким договором, в інтересах кого, та на виконання яких домовленостей передано кошти. Заперечуючи проти вимог щодо стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, представник відповідача ОСОБА_5 послався на їх безпідставність вказавши, що у зв'язку з неотриманням авансу у відповідача не виник обов'язок щодо виконання будь-яких робіт за цим договором. Окрім того у договорі підряду термін виконання робіт не визначено, а п. 1.3. договору передбачає термін виконання замовлення, а не виконання робіт.

Директор та засновник ТОВ «Вектор СПС» ОСОБА_4, будучи допитаним в якості свідка під присягою, пояснив, що з ОСОБА_7 він познайомився у Грузії під час поїздки до друзів. На початку 2012 р. ОСОБА_7 приїхав до Києва і запропонував йому спільний проект, який передбачав виконання комплексу робіт, що включало проектні і ремонтні роботи та виготовлення меблів (т.н. «фул-сервіс»). Відтак вони вирішили, що він буде займатися ремонтами, а ОСОБА_7 з ОСОБА_8 мали відповідати за виготовлення меблів. Юридично їх відносини не були оформлені, але фактично ОСОБА_7 та ОСОБА_8 працювали на нього як консультанти по виготовленню меблів. Укладені з позивачем договори були підготовлені ОСОБА_8, хоча він його на це і не уповноважував. Договір на виготовлення меблів спочатку підписав ОСОБА_8, а потім його підписав і він, поставивши на ньому печатку товариства. Він отримав від позивача передплату за ремонті роботи у квартирі і приступив до їх виконання, а меблями повинні були займатися ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Через деякий час він дізнався, що позивач за кілька разів позивач передав ОСОБА_7 певну суму як передплату за меблі і зрозумів, що у них виникли особисті відносини, які його не стосуються. Отримувати кошти від замовника він нікого не уповноважував, внесену позивачем передплату за виготовлення меблів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 йому не передавали.

Заслухавши сторони, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

30 жовтня 2012 р. між ТОВ «Вектор СПС» (підрядником) та ОСОБА_2 (замовником) укладено договір підряду № 18, предметом якого є виготовлення підрядником за дорученням замовника меблів (кухні, барної стійки, лави (скамейки) та стола, письмового стола, настінної шафи, ліжка з тумбами, тумби для холу та двох шаф) (а.с. 17-22).

Згідно з умовами, визначеними у пунктах 1.1., 1.2. договору, підрядник зобов'язався здійснити заміри, виконати шаблони, виготовити меблі, доставити їх та здійснити їх монтаж (установку), а замовник зобов'язався прийняти та оплатити виконану роботу.

Сторони договору погодили, що вартість робіт, яка становить 77000 грн., сплачується замовником у три етапи: 1) авансовий платіж в розмірі 30% від загальної вартості робіт в сумі 23000 грн.; 2) авансовий платіж в сумі 40% від загальної вартості робіт в сумі 21600 грн.; 3) підсумковий (остаточний) розрахунок в сумі 32400 грн., який проводиться після прийняття сторонами фактично виконаних робіт (пункти 4.1., 4.2., 4.3., 4.4. договору).

Згідно пунктів 1.3., 2.1. договору термін виконання замовлення становить 30 робочих днів, починаючи з 1 листопада 2012 р.

Водночас п. 1.4. договору встановлено, що початок виконання робіт приймається з моменту отримання авансового платежу згідно з пунктом 4.3. договору (другого авансового платежу в сумі 21600 грн.).

Отже на підставі письмового договору між замовником ОСОБА_2 та підрядником ТОВ «Вектор СПС» виникли зобов'язання підряду, які врегульовані нормами глави 61 ЦК України.

Підписання директором ТОВ «Вектор СПС» ОСОБА_4 договору підряду і проставлення на ньому відбитку печатки товариства дає підстави вважати, що при укладенні договору він діяв свідомо, розумів його природу, зобов'язання підрядника за ним та обсяг відповідальності.

Частина 1 статті 854 ЦК України передбачає загальне правило про оплату роботи замовником після остаточної її здачі. Водночас закон не забороняє сторонам домовитися про інший порядок розрахунків, зокрема, про видачу підряднику авансу чи завдатку.

Визначення авансу чинне законодавство не містить, проте з огляду на зміст положень частини 2 статті 570, частини 2 статті 854 ЦК України наявні підстави вважати, що авансом є сума, яка сплачується в рахунок грошового зобов'язання і не має забезпечувального характеру, властивого завдатку. Аванс сплачується боржником в момент настання обов'язку платежу, тобто виконує функцію попередньої оплати, а відтак боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання договору кредитором.

Судом встановлено, що на виконання умов договору підряду замовник ОСОБА_2 за три рази - 1 листопада, 6 грудня та 15 грудня 2012 р., сплатив аванс в загальному розмірі 60000 грн., що підтверджується записами на зворотній стороні договору підряду.

Розмір сплаченого позивачем авансу відповідач не оспорює, але не визнає позов посилаючись на те, що особи, які отримали кошти, не є і ніколи не були працівниками або представниками ТОВ «Вектор СПС», повноваженнями на представництво інтересів товариства не наділялися і отриманим від позивача авансом розпорядилися на власний розсуд.

Проте ці доводи відповідача суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, свідок ОСОБА_6, який розробляв для позивача дизайн-проект квартири та здійснював авторський нагляд за його реалізацією, пояснив в суді, що порекомендував ОСОБА_2 ТОВ «Вектор СПС» після того як в їх дизайн-студії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 провели презентацію цього товариства як виробника меблів. В подальшому він дізнався, що товариство також займається ремонтними роботами. З ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 він зустрічався у квартирі позивача, при цьому ОСОБА_4 заявляв, що вони працюють разом і наголошував, що за ремонт відповідає він, а за меблі - ОСОБА_7.

Свідок ОСОБА_9 показала, що в якості нареченої позивача вона брала участь у переговорах з ТОВ «Вектор СПС». Спочатку вони спілкувались по електронній пошті з ОСОБА_8, а потім і з ОСОБА_7 та директором ОСОБА_4 Вони також зустрічались з вказаними особами як окремо, так і разом. Як пояснював ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 є його уповноваженими представниками, які більше займаються меблевим напрямком. З усіма трьома вони також бачились в офісі на вул. Глибочицькій.

Батько позивача ОСОБА_10 пояснив в судовому засіданні, що був присутній при підписанні договорів з ТОВ «Вектор СПС». Це відбулося у квартирі його сина, де були присутні ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_4, який був серед них головним. ОСОБА_4 який розповідав, що і як буде робитися, повідомив, що контактувати треба з представниками фірми ОСОБА_8 і ОСОБА_7, оскільки приїжджати кожний раз він не зможе.

Більш того сам ОСОБА_11 визнав в суді, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 працювали на нього як консультанти по виготовленню меблів, і саме вони мали займатися виконанням договору підряду № 18, оскільки товариство виготовленням меблів ніколи не займалося. ОСОБА_11 також підтвердив, що в товаристві завжди існувала практика отримання від замовників готівки з відображенням грошових сум на зворотній стороні договору без складання будь-яких касових документів.

Таким же чином ОСОБА_11 отримував грошові кошти і на виконання договору щодо проведення ремонтних робіт у квартирі позивача (а.с. 23-25).

З огляду на встановлені обставини суд вважає доведеним, що передані позивачем ОСОБА_8 та ОСОБА_7 грошові кошти є авансом, передбаченим договором підряду № 18.

Та обставина, що ОСОБА_7 і ОСОБА_8 офіційно не були працівниками ТОВ «Вектор СПС», правового значення для вирішення цього спору не має, оскільки доказів існування іншого договору, на виконання якого позивач міг передавати вказаним особам грошові кошти, суду не надано,а відповідно до положень статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Не впливає на вирішення справи і те, яким чином ОСОБА_7 і ОСОБА_8 розпорядилися переданими позивачем грошовими коштами, оскільки замовник не повинен нести ризики, які виникають внаслідок неналежної організації роботи підрядника та недотримання ним вимог нормативних документів щодо порядку проведення касових операцій і обліку матеріальних цінностей.

Судом встановлено, що відповідач обов'язки за договором підряду № 18 не виконав, меблі не виготовив і з загальної суми виданого позивачем авансу повернув йому лише 20300 грн.

Згідно з приписом частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Виходячи зі змісту вказаної норми матеріального права, зобов'язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає доведеним існування усіх трьох умов, які є підставою для виникнення зобов'язання з безпідставного придбання майна.

Судом встановлено, що відповідач ТОВ «Вектор СПС» на виконання умов договору підряду в якості авансу набув грошові кошти за рахунок позивача ОСОБА_2 З огляду на невиконання ТОВ «Вектор СПС» зобов'язань за договором підряду підстава, на якій товариство набуло грошові кошти, відпала.

Оскільки відповідач добровільно не повертає безпідставно набуті грошові кошти, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення грошової суми в розмірі 39700 грн.

За приписами статей 526, 530, 611, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Сторони передбачили у договорі відповідальність підрядника за порушення терміну виконання робіт у формі пені в розмірі 0,3% від загальної вартості виробу за кожен день прострочення (пункт 5.1.).

Відповідно до статті 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Проте при розрахунку пені позивач обґрунтовано послався на положення статей 1, 2 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», відповідно до яких розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на період, за який сплачується пеня.

Згідно з розрахунком позивача за період з 18 грудня 2012 р. по 16 грудня 2015 р. відповідач прострочив термін виконання робіт на 1095 днів, а отже розмір пені становить 36372,49 грн.

За приписом пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Враховуючи, що представник відповідача в судовому засіданні заявив про застосування до вимог про стягнення пені наслідків спливу позовної давності, суд, керуючись положенням частини 4 статті 267 ЦК України, вбачає підстави для стягнення пені лише за останній рік порушення зобов'язання, тобто за період з 17 грудня 2014 р. по 16 грудня 2015 р.

За даними Національного банку України облікова ставка у цей період становила: з 13.11.2014 - 14%; з 06.02.2015 - 19,5%; з 04.03.2015 - 30%; з 28.08.2015 - 27%; з 25.09.2015 - 22% (а.с. 42-44).

Відтак розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача за прострочення терміну виконання робіт за договором підряду, становить 19823,89 грн. (39700х28%:365х51) + (39700х39%:365х26) + (39700х60%:365х177) + (39700х54%:365х28) + (39700х44%:365х83).

Відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов'язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Початком прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання позивач вважає 15 серпня 2013 р., тобто день, коли відповідач повинен був повернути йому аванс. Жодних обґрунтованих заперечень щодо цього строку від відповідача не надійшло, а отже суд вважає доведеним, що станом на 16 грудня 2016 р. ТОВ «Вектор СПС» прострочив виконання грошового зобов'язання на 856 днів. З урахуванням офіційних даних про середній рівень інфляції за вказаний період - 179,67%, втрати позивача від інфляції становлять 31628,99 грн. (39700х179,67%=71328,99-39700), а три проценти річних від простроченої суми за 856 днів днів прострочення - 2793,14 грн. (39700х3%х856):365).

При вирішенні вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди суд керується загальними засадами цивільного права та положеннями про відшкодування моральної шкоди як способу захисту суб'єктивних цивільних справ.

Так, стаття 23 ЦК України закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди визначаючи, що моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до статті 1167 цього Кодексу моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Отже з огляду на зміст зазначених норм матеріального права зобов'язання з відшкодування шкоди виникає при наявності таких складових: протиправної поведінки відповідача; настання шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою; вину завдавача шкоди.

Проте доказів, які б підтверджували наявність усіх вищенаведених складових, позивачем не надано.

Окрім того положення цивільного закону, які регулюють договірні правовідносини, не передбачають такий спосіб захисту порушеного права як відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин суд відмовляє у позові про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з недоведеністю і безпідставністю вимог.

Вирішуючи відповідно до положень статті 88 ЦПК України питання про розподіл судових витрат суд враховує, що ціна заявленого ОСОБА_2 позову становить 120494,62 грн., і позов оплачений судовим збором в загальному розмірі 1592,15 грн. (а.с. 53-54).

Оскільки позов задоволено на 93946,02 грн., тобто на 78% (93946,02х100:120494,62), присудженню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 1241,88 грн. (1592,15х78%).

Підстав для присудження з відповідача витрат на правову допомогу суд не вбачає, оскільки документального підтвердження реальності таких витрат позивачем не надано.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 27, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор СПС» на користь ОСОБА_2 попередню оплату за договором підряду в сумі 39700 гривень, пеню в сумі 19823,89 грн., три проценти річних в сумі 2793,14 грн., інфляційні втрати в сумі 31628, 99 грн. та судові витрати в сумі 1241,88 грн., а всього 95187 гривень 90 копійок.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: