Ухвала іменем україни 27 липня 2016 рокум. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Червинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Мазур Л.М., Писаної Т.О., розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, стягнення грошових коштів та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державної автомобільної інспекції ГУ УМВС України у Одеській області, Центральна універсальна біржа «Запоріжжя», комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації», про поділ майна подружжя, визнання правочинів недійсними, визнання дій протиправними, витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання права власності, усунення перешкод у користуванні власністю та стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_8, який діє в інтересах ОСОБА_7, на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 05 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 лютого 2014 року, в с т а н о в и л а: У червні 2008 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, який неодноразово змінювала щодо переліку майна та варіантів його поділу, і остаточно просила поділити таке майно: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 143,70 кв. м, житловою площею 86,50 кв. м, вартістю 887 800 грн; квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 67,7 кв. м, житловою площею 40,4 кв. м, вартістю 584 300 грн; двокімнатну квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 36,1 кв. м, вартістю 147 700 грн; земельну ділянку площею 0,2 га по АДРЕСА_3, вартістю 26 505 грн; земельну ділянку площею 0,015 га по АДРЕСА_4, вартістю 244 440 грн; холодильну камеру «МАЕRKS», місткістю 20 тонн; вантажний автомобіль «VOLKSWAGEN LT 35», державний номер НОМЕР_1, вартістю 78 251 грн; вантажний автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», державний номер НОМЕР_2, вартістю 28 503 грн; легковий автомобіль «ВМW 525 ТDS», державний номер НОМЕР_3, вартістю 85 051 грн; легковий автомобіль «DAEWOO MATIZ», вартістю 39 485 грн; майно, що належить ПП «Агростар-Ч»: земельну ділянку площею 5,3757 га; земельну ділянку площею 1,5537 га; земельну ділянку площею 1 га; земельну ділянку площею 0,1627 га; цілісний майновий комплекс колишнього військового містечка № 11, який відображений у технічному паспорті від 12 листопада 2007 року та в цілому складається з літ. «А» будівля КПП 40,20 кв. м, літ. «Б» будівля казарми 680,10 кв. м, літ. «В» будівля складу 99,30 кв. м, літ. «Г» будівля гаража 139,20 кв. м, літ. «Д» будівля вбиральні 13,90 кв. м, літ. «Е» будівля для техніки 163,20 кв. м, літ. «Ж» будівля вентильної 11,50 кв. м, загальною площею 1147,40 кв. м, що, розташований на території Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області, 7-ий кілометр траси Одеса-Рені. Також просила стягнути Ѕ частиниприбутку ПП «Агростар-Ч» за період з 17 серпня 2005 року по дату ухвалення судового рішення і Ѕ частини доходів підприємства з 19 березня 2008 року по дату ухвалення судового рішення; встановити факт знищення ОСОБА_4 спільного майна подружжя, а саме: 1/2 частини нежитлових будівель, розташованих по АДРЕСА_10. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 03 березня 2000 року перебувала з ОСОБА_4 у шлюбі, який рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 03 квітня 2008 року розірвано. За час спільного подружнього життя ними набуто майно, що є їх спільною сумісною власністю. Крім того, просила визнати за нею право особистої приватної власності на таке майно: одноповерхову будівлю павільйону АДРЕСА_11 загальною площею 19,80 кв. м, вартістю 202 900 грн; будівлю магазину по АДРЕСА_12 загальною площею 66,9 кв. м, вартістю 683 100 грн; будівлю магазину по АДРЕСА_5, загальною площею 20,70 кв. м, вартістю 212 00 грн; двоповерхову будівлю магазину з баром по АДРЕСА_6 загальною площею 94,3 кв. м, вартістю 903 000 грн; одноповерхову будівлю павільйону АДРЕСА_7, загальною площею 16,70 кв. м, вартістю 171 100 грн; одноповерхову будівлю павільйону АДРЕСА_8 загальною площею 18,20 кв. м, вартістю 186 500 грн; одноповерхову будівлю павільйону АДРЕСА_13, загальною площею 14,10 кв. м, вартістю 144 500 грн; будівлю магазину по АДРЕСА_14; будівлю магазину по АДРЕСА_10, вартістю 60 051 грн. У вересні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_3, з уточненим та доповненим у подальшому позовом, в якому просив поділити майно подружжя, визнати правочини недійсними, а дії - протиправними, витребувати майно з чужого незаконного володіння, визнати право власності, усунути перешкоди у користуванні власністю та стягнути грошові кошти. Посилався на те, що за час шлюбу подружжям набуто у власність таке майно, яке просив визнати спільною сумісною власністю подружжя в рівних частках, а саме: квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 67,7 кв. м, житловою площею 40,4 кв. м, вартістю 584 300 грн; двокімнатну квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 36,1 кв. м, вартістю 147 700 грн; двокімнатну квартиру АДРЕСА_1,загальною площею 143,70 кв. м, житловою площею 86,50 кв. м, вартістю 887 800 грн; вантажний автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», державний номер НОМЕР_2, вартістю 28 503 грн; легковий автомобіль «ВМW 525 ТDS», державний номер НОМЕР_3, вартістю 85 051 грн; вантажний автомобіль «VOLKSWAGEN LT 35», державний номер НОМЕР_1, вартістю 78 251 грн; легковий автомобіль «LEXUS RX 330», вартістю 220 846 грн; легковий автомобіль «DAEWOO MATIZ», вартістю 39 485 грн; набуті ОСОБА_3 за рішенням виконкому Іллічівської міської ради від 28 липня 2005 року № 623 999/1000 частини та за договором купівлі-продажу від 19 серпня 2005 року 1/1 000 частини нежитлової двоповерхової будівлі магазину з баром по АДРЕСА_6 загальною площею 94,30 кв. м, вартістю 903 000 грн; будівлю магазину по АДРЕСА_5 загальною площею 20,70 кв. м, вартістю 212 00 грн; одноповерхову будівлю павільйону АДРЕСА_13 загальною площею 14,10 кв. м, вартістю 144 500 грн; одноповерхову будівлю павільйону АДРЕСА_11 загальною площею 19,80 кв. м, вартістю 202 900 грн; одноповерхову будівлю павільйону АДРЕСА_8 загальною площею 18,20 кв. м, вартістю 186 500 грн; одноповерхову будівлю павільйону АДРЕСА_7, загальною площею 16,70 кв. м, вартістю 171 100 грн; магазин по АДРЕСА_12 загальною площею 66,9 кв. м, вартістю 683 100 грн; земельну ділянку площею 0,015 га по АДРЕСА_4, вартістю 244 440 грн. Просив виділити йому в натурі Ѕ частиниспільного нерухомого майна і автомобілів на суму 2 397 551 грн, у тому числі: двокімнатну квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 36,1 кв. м, вартістю 147 700 грн. Крім цього, просив виділити йому майно: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1,загальною площею 143,70 кв. м, житловою площею 86,50 кв. м, вартістю 887 800 грн; легковий автомобіль «ВМW 525 ТDS», державний номер НОМЕР_3, вартістю 85 051 грн; набуті ОСОБА_3 за рішенням виконкому Іллічівської міської ради № 623 від 28 липня 2005 року 999/1000 частин та за договором купівлі-продажу від 19 серпня 2005 року 1/000 частининежитлової двоповерхової будівлі магазину з баром по АДРЕСА_6, загальною площею 94,3 кв. м, вартістю 903 000 грн; одноповерхову будівлю павільйону АДРЕСА_11 загальною площею 19,8 кв. м, вартістю 202 900 грн; одноповерхову будівлю павільйону АДРЕСА_7 Одеської області, загальною площею 16,7 кв. м, вартістю 171 100 грн, визнатиза ним права власності на вказане майно, а ОСОБА_3визнатитакою, що втратила права на це майно. ОСОБА_4 також просив: поділити порівну між ним та ОСОБА_3 спільно нажите майно у вигляді меблів, торговельного та іншого обладнання, облаштування і устаткування, що знаходиться в зазначених нежитлових приміщеннях, на загальну суму 319 720 грн, що еквівалентно 40 000 доларів США за курсом НБУ, при цьому виділити ОСОБА_4 майна на суму 159 860 грн, що еквівалентно 20 000 доларів США за курсом НБУ, в тому числі, меблі, торгівельне та інше обладнання, облаштування і устаткування, які знаходяться у нежитлових приміщеннях, що виділяються йому у власність; визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «VOLKSWAGEN LT 35», державний номер НОМЕР_1, укладений 18 березня 2008 року, та скасувати свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу; визнати недійсним договір, за яким ОСОБА_3 передала право власності на автомобіль «LEXUS RX 330» ОСОБА_5, та довідку-рахунок № 846916 від 15 березня 2008 року, видану ТОВ «Авто-Мотор-Сервіс-Т.-К.», вилучити автомобіль із чужого незаконного володіння ОСОБА_6; скасувати свідоцтво про реєстрацію автомобіля «LEXUS RX 330», державний номер НОМЕР_4; визнати протиправним та скасувати тимчасовий реєстраційний талон на автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», державний номер НОМЕР_2; визнати недійсним договір дарування від 7 серпня 2009 року, за яким ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_7 прийняла в дар одноповерхову будівлю торговельного павільйону по АДРЕСА_13 загальною площею 14,10 кв.м; визнати недійсним договір дарування від 7 серпня 2009 року, за яким ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_7 прийняла в дар одноповерхову будівлю торговельного павільйону по АДРЕСА_11, загальною площею 19,80 кв. м; визнати недійсним договір дарування від 07 серпня 2009 року, за яким ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_7 прийняла в дар одноповерхову будівлю торговельного павільйону по АДРЕСА_8, загальною площею 18,2 кв. м; визнати недійсним договір дарування від 7 серпня 2009 року, за яким ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_7 прийняла в дар будівлю магазину по АДРЕСА_7, загальною площею 16,7 кв. м; визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради № 15 від 26 січня 2006 року про видачу суб'єкту підприємницької діяльності - ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на будівлю магазину загальною площею 20,70 кв. м, по АДРЕСА_5 і відповідне свідоцтво про право власності № 2615 від 9 лютого 2006 року; визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради № 756 від 26 серпня 2005 року про видачу ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 в частині вказівки про участь ОСОБА_3 у будівництві вказаної квартири власними коштами. Застосувати положення ч. 2 ст. 380 ЦПК Українипро поворот виконання рішення щодо майна, яким ОСОБА_3 розпорядилась на підставі рішення Іллічівського міського суду від 23 червня 2008 року, яке було скасоване 13 квітня 2009 року ухвалою апеляційного суду Одеської області, і зобовязати ОСОБА_3 повернути це майно; визнати дії ОСОБА_3 щодо переоформлення на своє ім'я автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» на підставі скасованого рішення Іллічівського міського суду Одеської області від23 червня 2008 року такими, що порушують право спільної власності колишнього подружжя. ОСОБА_4 також просив звільнити і вилучити з володіння ОСОБА_3 та передати йому: нежитлову двоповерхову будівлю магазину з баром по АДРЕСА_6 загальною площею 94,30 кв. м; одноповерхову будівлю павільйону АДРЕСА_11 загальною площею 19,80 кв. м; одноповерхову будівлю павільйону АДРЕСА_7 загальною площею 16,70 кв. м. Просив визнати за ним право особистої власності на внесок до статутного фонду ПП «Агростар-Ч» в розмірі 1 300 000 грн; зобов'язати ОСОБА_3 не перешкоджати володінню і користуванню зазначеним вище особистим та виділеним йому майном і стягнути з ОСОБА_3 дохід у сумі 1 380 039,41 грн від здачі в оренду чи безпідставного збереження і утримування належної йому частини майна та особистим використанням цього майна з січня 2008 року. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 4 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26 лютого 2014 року, у задоволенні заяви про залишення частини позовних вимог ОСОБА_3 без розгляду відмовлено. Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 5 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26 лютого 2014 року, позови задоволені частково. Визнано таким, що набуте в шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_3, і належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя в рівних частках, майно: вантажний автомобіль НОМЕР_5; вантажний автомобіль «VOLKSWAGEN LT 35», державний реєстраційнийномер НОМЕР_1; автомобіль марки «LEXUS RX330», державний реєстраційний номер НОМЕР_4; автомобіль марки «DAEWOO MATIZ»; квартиру АДРЕСА_2; квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 36,1 кв. м; квартиру АДРЕСА_1,загальною площею 143,70 кв м, житловою площею 86,50 кв м; набуті ОСОБА_3 за рішенням виконкому Іллічівської міської ради від 28 липня 2005 року№ 623 999/1000 частин та за договором купівлі-продажу від 19 серпня 2005 року 1/1000 частину нежитлової двоповерхової будівлі магазину з баром по АДРЕСА_6 загальною площею 94,30 кв. м; будівлю магазину по АДРЕСА_5 загальною площею 20,70 кв. м; одноповерхову будівлю павільйону АДРЕСА_13 загальною площею 14,10 кв. м; одноповерхову будівлю павільйону АДРЕСА_12 загальною площею 19,80 кв. м; одноповерхову будівлю павільйону АДРЕСА_8 загальною площею 18,20 кв. м; одноповерхову будівлю павільйону АДРЕСА_7 загальною площею 16,70 кв. м; магазин АДРЕСА_3 загальною площею 66,9 кв. м; земельну ділянку площею 0,0150 га по АДРЕСА_4. Виділено ОСОБА_4 в натурі 49/100 частиниспільного майна: квартиру АДРЕСА_3; квартиру АДРЕСА_1; магазин з баром по АДРЕСА_6 одноповерхову будівлю павільйону АДРЕСА_12; одноповерхову будівлю павільйону АДРЕСА_7 Одеської області з припиненням права спільної сумісної власності ОСОБА_3 на це майно. Визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля «VOLKSWAGEN LT 35», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, укладений 18 березня 2008 року в Одеській філії «Біржа «Одеса» Центральної універсальної біржі «Запоріжжя» та скасовано свідоцтво про реєстрацію на вищевказаний автомобіль. Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 15 березня 2008 року автомобіля «LEXUS RX 330» та довідку-рахунок від 15 березня 2008 року № 846916, видану ТОВ «Авто-Мотор-Сервіс-Т.-К.» ОСОБА_5 на даний автомобіль. Скасовано тимчасовий реєстраційний талон на автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», державний реєстраційний номер НОМЕР_2. Визнано недійсними: договір дарування від 07 серпня 2009 року, за яким ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_7 прийняла в дар одноповерхову будівлю торговельного павільйону по АДРЕСА_13; договір дарування від 07 серпня 2009 року, за яким ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_7 прийняла в дар одноповерхову будівлю торговельного павільйону по АДРЕСА_11; договір дарування від 07 серпня 2009 року, за яким ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_7 прийняла в дар одноповерхову будівлю торговельного павільйону по АДРЕСА_8; договір дарування від 7 серпня 2009 року, за яким ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_7 прийняла в дар будівлю магазину по АДРЕСА_7. Скасовано рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради № 15 від 26 січня 2006 року в частині вказівки про належність будівлі магазину по АДРЕСА_6 загальною площею 20,70 кв. м на праві власності ОСОБА_3 як суб'єкту підприємницької діяльності і відповідне свідоцтво про право власності від 09лютого 2006 року № 2615. Скасовано рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 26 серпня 2005 року № 756 «Про видачу ОСОБА_3 свідоцтва про право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1» в частині вказівки про її участь у будівництві зазначеної квартири власними коштами. Вилучено з володіння ОСОБА_3 та передано ОСОБА_4: магазин з баром по АДРЕСА_6 одноповерхову будівлю павільйону АДРЕСА_12; одноповерхову будівлю павільйону АДРЕСА_7. Визнано за ОСОБА_4 право особистої власності на внесок до статутного фонду приватного підприємства «Агростар-Ч» у розмірі 1 300 000 грн. У іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. Виділено ОСОБА_3 в натурі 51/100 частиниспільного майна: квартиру АДРЕСА_9; будівлю магазину по АДРЕСА_5; одноповерхову будівлю павільйону АДРЕСА_13 одноповерхову будівлю павільйону АДРЕСА_8; будівлю магазину по АДРЕСА_3 земельну ділянку площею 0,01 га по АДРЕСА_4; вантажний автомобіль НОМЕР_5; вантажний автомобіль «VOLKSWAGEN LT 35», державний номер НОМЕР_1; автомобіль «LEXUS RX330», державний реєстраційний номер НОМЕР_4; автомобіль «DAEWOO MATIZ» з припиненням права спільної сумісної власності ОСОБА_4 на це майно. У іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2014 року касаційні скарги ОСОБА_9, який діє в інтересах ОСОБА_3, відхилено. Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 04 грудня 2013 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 лютого 2014 року, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 05 грудня 2013 року і ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 лютого 2014 року залишено без змін. У касаційній скарзі ОСОБА_8, який діє в інтересах ОСОБА_7, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Проте таким вимогам рішення судів не відповідають. Задовольняючи частково позов ОСОБА_4 та позов ОСОБА_3, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Крім того, вважали, що нерухоме майно, оформлене на ОСОБА_3 як на фізичну особу-підприємця, набуте під час шлюбу й за спільні кошти подружжя, а іншого ОСОБА_3 не довела. Також встановивши, що внесок до статутного фонду ПП «Агростар-Ч» сформований за рахунок коштів, отриманих ОСОБА_4 в дар, і в подальшому збільшений за рахунок його власних коштів після розірвання шлюби, суди визнали за ОСОБА_4 право особистої власності на внесок до статутного фонду ПП «Агростар-Ч». У іншій частині суд першої інстанції відмовив у задоволенні позові з підстав їх недоведеності. З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій повністю погодитись не можна виходячи з наступного. Судами під час розгляду справи встановлено, що 03 березня 2000 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Згідно зі свідоцтвом серії НОМЕР_6 від 03 серпня 2008 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було розірвано 03 квітня 2008 року. З матеріалів справи убачається, що нерухоме майно (нежитлові будівлі): одноповерхова будівля павільйону АДРЕСА_13, загальною площею 14,10 кв. м; будівля павільйону АДРЕСА_12, загальною площею 19,80 кв. м; будівля павільйону АДРЕСА_8 загальною площею 13,20 кв. м; будівля павільйону АДРЕСА_7 Одеської області, загальною площею 16,70 кв. м набуте ОСОБА_3 в період шлюбу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно п. 1 ст. 61 цього Кодексу об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Конституційний Суд України у рішенні від 19 вересня 2012 року № 17-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 61 СК України дійшов висновку, що статутний капітал та майно приватного підприємства є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Зокрема, Конституційний Суд України зазначив, що приватне підприємство (або його частина), засноване одним із подружжя, - це окремий об'єкт права спільної сумісної власності подружжя, до якого входять усі види майна, у тому числі вклад до статутного капіталу та майно, виділене з їх спільної сумісної власності. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що статутний капітал та майно приватного підприємства, сформовані за рахунок спільної сумісної власності подружжя, є об'єктом їх спільної сумісної власності. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 23 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Отже, суди дійшли помилкового висновку щодо поділу майна (нежитлових приміщень) між подружжям, не врахувавши те, що спірне майно використовується ОСОБА_3 для здійснення підприємницької діяльності, а тому другий з подружжя має право вимоги (майнове право) щодо виплати сум у разі поділу майна між подружжям. Це майно при поділі між подружжям має включатись до спільної майнової маси і враховуватись при поділі. Визнання за кожним із подружжя права власності по 1/2 частці на майно, яке належить приватному підприємцю та використовується для підприємницької діяльності, суперечить зазначеним нормам матеріального права та порушає права підприємця й унеможливлює здійснення ним своєї підприємницької діяльності. Враховуючи допущені порушення в частині поділу нерухомого майна, де вартість об'єктів поділу впливає на розмір часток сторін у справі (впливає на перерахунок компенсації за розходження в частках сторін), рішення судів підлягають скасуванню повністю. Враховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами належним чином не встановлені, судами порушено норми матеріального та процесуального права, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Крім того, з підстав установлених ч. 2 ст. 348 ЦПК України, колегія суддів вбачає за необхідне скасувати ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2014 року. Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2014 року скасувати. Касаційну скаргу ОСОБА_8, який діє в інтересах ОСОБА_7, задовольнити частково. Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 05 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 26 лютого 2014 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Л.М. Мазур Т.О. Писана