АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № Суддя доповідач Івах А.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів надання послуг
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Пшенічної Л.В., Борової С.А.,

при секретарі - Матвійчуку О.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 3 серпня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

встановила:

У березні 2009 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування якого посилалась на те, що 13 жовтня 2007 року вона уклала договір підряду № 15 ХВ на виготовлення кухні «Степ» італійського виробництва в строк до 15 грудня 2007 року, сплативши наперед 20 000 грн. Крім того, 13 жовтня 2007 року вона також уклала договір підряду № Х-42 на виготовлення шафи-купе та кабінету, сплативши наперед 25 350 грн., згідно умов якого відповідач ОСОБА_1 зобовязувалась виготовити, доставити, встановити меблі. Зазначала, що відповідач не виконала умови вказаних договорів: не виготовила та не встановила в строк меблі, які не відповідають вимогам якості.

ОСОБА_2 просила визнати вказані договори підряду недійсними та стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 45 350 грн., сплачених за договорами та 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Крім того, просила стягнути з відповідача неустойку у розмірі 0, 5 % за кожен день прострочки виконання зобовязань: за договором № 15-ХВ - 33 150 грн., за договором № Х-42 - 58 178 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У ході судового засідання позивач ОСОБА_2 позовні вимоги доповнила в частині стягнення неустойки за договором № 15-ХВ - 58 500 грн., а за договором № Х-42 - 93 750 грн., а також на відшкодування моральної шкоди - 100 000 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 3 серпня 2010 року розірвано договір підряду № 15-ХВ від 13 жовтня 2007 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 20 000 грн.

ОСОБА_2 зобовязано повернути ОСОБА_1 меблі згідно договору, кухню «Степ».

Розірвано договір підряду № Х-42 від 13 жовтня 2007 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 25 350 грн.

Зобовязано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 меблі згідно договору: шафу-купе та кабінет.

З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, неустойку за договором № 15-ХВ від 13 жовтня 2007 року - 20 002 грн., за договором № Х-42 від 13 жовтня 2007 року - 25 352, 90 грн., 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду, та на користь держави 1007, 35 грн. державного мита.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати в частині стягнення моральної шкоди, збільшивши її розмір до 100 000 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що сторонами були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. З ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільно-процесуального Кодексу України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, як це передбачається ст. 11 ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання договорів укладених між нею та відповідачем ОСОБА_1, недійсними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Як на підставність своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилалася на неналежне виконання умов укладених між ними договорів.

З посиланням на положення ч. 2 ст. 852 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність розірвати спірні договори підряду, зобовязати ОСОБА_2 повернути меблі, які встановлені у неї вдома за цими договорами, а ОСОБА_1 - повернути вартість меблів, стягнути з неї неустойку та моральну шкоду.

В порушення норм ст. 11 ЦПК України суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позивачем ОСОБА_2 вимог та неправильно застосував норму матеріального права.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 про визнання договорів підряду на виготовлення меблів недійсними, то підстав для їх задоволення судова колегія не вбачає.

Так, у відповідності до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

За положеннями ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На виконання вимог цивільно-процесуального закону позивачем ОСОБА_2 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог щодо визнання спірних договорів недійсними, не обґрунтовано підставність їх недійсності.

Посилаючись на загальні вимоги, додержання яких у відповідності до ст. 203 ЦК України є необхідним для чинності правочину, позивач вказав на п. 5 вказаного закону, згідно якому правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Разом з тим, виготовлені відповідачем меблі знаходяться у позивача, повертати їх вона не згодна.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, судова колегія вважає за необхідне відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог про визнання договорів недійсними та про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі, апеляційна скарга ОСОБА_2 частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 3 серпня 2010 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договорів недійсними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя

Судді