РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2016 року. м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої: судді Пікули Н.В.

за участю секретаря: Грабовської Г.О.

з участю позивачів: ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

третьої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика, третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1М, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулись до суду з позовом до ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика», ПрАТ«Страхова компанія «Уніка», третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначили, що 07 жовтня 2015 року, близько 13 год. 30 хв., ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки КАМАЗ, р.н.з. 5073 ВНН, в м. Володимир-Волинський, по вул. Володимира Великого, рухаючись по головній дорозі, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, виконуючи маневр повороту ліворуч на другорядну дорогу, вулицю ОСОБА_7, не надав переваги в русі та допустив зіткнення з автомобілем марки «FORD TRANSIT» (Форд Транзит), р.н.з. АС 1960 ВС, що рухався по головній дорозі в зустрічному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, його дружина та їх мати ОСОБА_8 отримала тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя що спричинило її смерть.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 в момент дорожньо-транспортної пригоди перебував в трудових правовідносинах з відповідачем, ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» і був її працівником та керував транспортним засобом «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1, в силу своїх трудових обовязків, цивільно-правову відповідальність за шкоду, яка була заподіяна позивачу з вини третьої особи, несе виключно юридична особа, ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика», яка є володільцем джерела підвищеної небезпеки.

Окрім матеріальної шкоди, повязаною з витратами на поховання в сумі 30233,29 грн їм завдано моральну шкоду, що виразилась в моральних переживаннях, повязаних з втратою дружини та матері.

Завдану їм моральну шкоду оцінюють в 100000 грн. кожному.

Також, після дорожньо-транспортної пригоди, їм стало відомо про те, що цивільно-правова відповідальність ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика», як власника джерела підвищеної небезпеки транспортного засобу «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1», була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» на підставі договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі ОСОБА_3 № АІ/5438152, виданого 22 грудня 2014 року, строком на 1 (один) рік, з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року, а тому страхова компанія зобовязана також відшкодувати їм моральну шкоду.

Просять стягнути з ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» в користь ОСОБА_1 30233,29 грн. завданої матеріальної шкоди, а також стягнути з ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» в користь ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 по 100 000 грн. моральної шкоди, та з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» 16536 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди.

В судовому засіданні позивач, його представник позивачів ОСОБА_2 від позову в частині стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» 16536 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди відмовились, у звязку з її добровільним відшкодуванням.

Ухвалою суду від 08.08.2016 року провадження в цій частині позову закрито.

Позовні вимоги в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди з ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» в судовому засіданні позивач, його представник та представник інших позивачів ОСОБА_2 підтримали, в своїх поясненнях суду зіслались на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступних підстав.

Правовідносини, що є предметом спору у справі, регулюються цивільним законодавством України щодо положень відшкодування шкоди.

Зокрема, за приписами ст.ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно частини 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

А відповідно до частини 2 даної статті моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної чи юридичної особи, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, заподіяну їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Згідно з розясненнями п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року N 6, під час розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди за ст. 1172 ЦК України суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст. 1166 ЦК України, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває у трудових відносинах із цією організацією, і шкоду було заподіяно нею у звязку з виконанням трудових (службових) обовязків незалежно від того, яким саме працівником цієї організації (постійним, сезонним, тимчасовим, за трудовим договором чи на інших умовах) вона була завдана.

З врахування вимог ч. 1 ст. 1187 ЦК України, автомобіль КАМАЗ, яким керував ОСОБА_4 є джерелом підвищеної небезпеки.

Вина ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть ОСОБА_8, підтверджена обвинувальним вироком Володимир-Волинського міського суду від 18 квітня 2016 року.

Оскільки відповідач ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» є власником автомобіля марки КАМАЗ, р.н.з. 5073 ВНН, яким керував ОСОБА_4 та скоїв ДТП під час виконання трудових обовязків воно повинно відповідати за заподіяну шкоду, як власник джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ст.1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоду смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пом'ятника.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу", поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 ЦК України звичай, що суперечить договору або актам цивільного законодавства у цивільних відносинах не застосовується. Визначення поняття поховання померлого відповідно до Закону України "Про поховання та похоронну справу" дозволяє віднести до витрат на поховання тільки ті витрати, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

Отже, витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, приїзд родичів, не відносяться до витрат на поховання, а відтак стягненню не підлягають

Як встановлено судом і не оспорюється позивачем, відповідачем кошти на організацію поховання дружини позивача надавались близько 10000 грн.

Також, судом встановлено, що витрати на поховання ОСОБА_8 надавались безпосередньо і винуватцем ДТП - ОСОБА_4А.в сумі 2000 грн.

Також, позивачу відшкодовано страховою компанією «Уніка» витрати на поховання в сумі 16536 грн.

З врахуванням вищенаведених обставин, відсутності доказів на підтвердження понесених ОСОБА_1 інших витрат на поховання дружини, суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 30233,29 грн. на поховання.

Що стосується відшкодування позивачам завданої моральної шкоди, суд виходив з наступного.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачем, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної шкоди позивачам, з урахуванням характеру та обсягу їх душевних страждань, глибину яких неможливо виміряти, суд визначає з врахуванням конкретних обставин справи, вимог розумності, виваженості та справедливості.

При цьому, суд враховує ті фактори, що встановити ціну людського життя, повернути дружину чоловікові та матір дітям неможливо, як неможливо і завдану їм моральну шкоду відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.

Будь-яка компенсація моральної шкоди, не може бути адекватною дійсним стражданням, а тому, будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, оскільки немайнові втрати позивачів тривають до теперішнього часу й триватимуть надалі, а можливість їх відновлення, виключена.

З урахуванням вищенаведеного, суд визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду позивачам у розмірі по 80000 гривень кожному, яка підлягає стягненню з відповідача, як володільця джерела підвищеної небезпеки.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись. ст.ст. 10,11,88,212,215,218 ЦПК України, ст.ст. 7, 23, 1166, 1167, 1168, 1187 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» в користь ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 по 80 000 (вісімдесят тисяч) грн. моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, а всього 240000 (двісті сорок тисяч) грн.

Стягнути з ПАТ «Володимир-Волинська птахофабрика» в користь держави 2400 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча /-/ підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Н.В. Пікула