Справа № 464/9306/15-ц
пр.№ 2/464/36/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.08.2016 Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.,

при секретарі судових засідань Бігун Ю.І.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача Стефановича Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості;

зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Універсал банк», третя особа ОСОБА_4 про визнання недійсним кредитного договору;

зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Універсал банк», третя особа ОСОБА_3 про визнання припиненим договору поруки;

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, який уточнив відповідною заявою від 27.01.2016, до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 011-2900/756-0093 від 29.08.2007 в сумі 111 900,64 швейцарських франків і відшкодування судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі згаданого вище договору відповідач ОСОБА_3 отримала кредит в розмірі 127 335 швейцарських франків з кінцевим терміном повернення до 10.08.2037, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 4,5% річних, а у випадку користування коштами понад встановлений строк - 13,5% річних. Зазначений кредит отримано відповідачем з метою придбання майна. Оскільки відповідач припинила виконувати свої зобов'язання за договором, тому виникла заборгованість станом на 31.07.2015 на загальну суму 111 900,64 швейцарських франків.

З метою забезпечення виконання зобов'язань 29.08.2007 з співвідповідачем ОСОБА_4 укладено договір поруки, згідно якого останній поручився за виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором. Оскільки відповідачі не виконують зобов'язань, не дотримуються графіку погашення заборгованості, тому просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість достроково. Покликається на копії кредитного договору, поруки, розрахунок заборгованості, інші документи.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання недійсним кредитного договору № 011-2900/756-0093 від 29.08.2007. В обґрунтування зустрічних позовних вимог вказує на те, що між нею та ВАТ «Універсал Банк» укладено оспорюваний кредитний договір, за умовами якого вона отримала кошти на придбання трикімнатної квартири АДРЕСА_1 і пунктом 2.5 кредитного договору сторони домовились, що розмір щомісячного платежу становитиме 643,66 гривень. Незважаючи на домовленість, вона 13.02.2015 отримала письмове попередження про заборгованість перед банком в сумі 826,48 щвейцарських франків. Вважає, що оскаржуваний кредитний договір не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та цивільного законодавства, оскільки в договорі зазначено про 127 335 швейцарських франків, що дорівнює еквіваленту 536 876,58 грн., тоді як вона отримала 105 530 доларів США, що дорівнює 532 926,20 грн. Більше того, при укладенні оспорюваного договору вона отримала додаток (графік), в якому сума щомісячного платежу визначена в гривнях і всього за весь період кредитування така складає 239 103,68 грн. Вважає, що при укладенні оскаржуваного кредитного договору банк вдався до нечесної підприємницької діяльності, ввів її в оману щодо фактичних істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо його ціни та загальної вартості, а складений графік платежів унеможливлює визначити ні суму обов'язкового платежу, ні абсолютне значення подорожчання кредиту. Зазначає, що неповідомленням та недотриманням закону у частині основних характеристик кредиту (валюта кредиту, загальна вартість кредиту, дата та порядок його надання, умови повернення), договір є несправедливим, тому просить визнати недійсним кредитний договір.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, подав зустрічний позов до ПАТ «Універсал Банк», в якому просить визнати договір поруки від 29.08.2007 припиненим, мотивуючи тим, що позивач пропустив шестимісячний строк для пред'явлення вимог до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника. Також вважає, що договір поруки є припиненим, оскільки при підписанні банк вдався до нечесної підприємницької діяльності, оскільки в графіку було зазначено про щомісячний платіж в гривні, а не в швейцарських франках.

Представник позивача за первісним позовом ПАТ «Універсал Банк» ОСОБА_2, діючи згідно довіреності № 307/2015 від 11.11.2015 (а.с.79) в судовому засіданні підтримав уточнені первісні позовні вимоги, просить їх задовольнити, посилаючись на те, що відповідачі не виконують зобов'язання за кредитним договором і договором поруки. Зустрічні позови заперечив і додатково зазначив, що відповідач ОСОБА_3 тривалий час працювала у ПАТ «Універсал банк», в тому числі на керівних посадах відділу іпотечного кредитування, є фахівцем у сфері кредитування, свідомо підписувала кредитний договір, ознайомилася і погодилась зі всіма умовами, в тому числі погодилась на вказання в договорі валюти - швейцарський франк з метою встановлення найнижчого річного відсотка за користування кредитними коштами - 4,5%, отримавши при цьому від позивача таку ж суму згідно подальшої конвертації, еквівалентну обумовленій в договорі розміру позики. Вказав, що за час роботи в банківській установі відповідач постійно вносила щомісячні платежі, розмір яких визначений у графіку, виходячи з 643,66 швейцарських франків, а не гривень і з цього приводу на протязі більш як 8 років не виникало жодних непорозумінь. Заперечив введення відповідачів в оману, пояснюючи згадку в графіку у гривні особливістю комп'ютерної програми. Заперечив зустрічний позов відповідача ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим, оскільки у встановлений строк банк направив поручителю повідомлення і звернувся до суду у визначений строк. Просить первісний позов задоволити, при ухваленні рішення врахувати курс валюти щодо гривні, в задоволенні зустрічних позовів - відмовити.

Відповідач ОСОБА_3, її представник відповідачів Стефанович Ю.М., що діє на підставі угоди про надання правової допомоги (а.с.110) в судовому засіданні первісний позов заперечили з підстав, викладених у письмових запереченнях, зустрічні позови підтримали з мотивів, наведених у них. Окремо представник відповідача вказав, що, на його думку, заборгованість повинна становити 58 454,73 доларів США, покликаючись на наданий суду власний обрахунок. Просять відмовити в задоволенні первісного позову, зустрічні позови просять задоволити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні первісний позов заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях, зустрічний позов про припинення договору поруки підтримав. Наполягає, що при підписанні договору поруки він ознайомлювався з додатком №2 до кредитного договору, в якому встановлено суму платежу в розмірі 643,66 гривень. Оскільки з листа від 03.02.2015 він дізнався, що місячний платіж становить 643,66 швейцарських франків, а не гривень, тому просить у відповідності до ст.559 ЦК України припинити договір поруки. Просить відмовити в задоволенні первісного позову, зустрічний позов - задоволити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що первісний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 серпня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір №011-2900/756-0093, згідно якого остання отримала кредит в сумі 127 335 швейцарських франків з кінцевим терміном повернення через 30 років до 10.08.2037, сплатою за користування кредитом процентів в розмірі 4,5% річних. Згідно п.п.1.1.1. за користування коштами понад встановлений строк (або термін погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 13,5 річних. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 536 876,58 грн. за курсом НБУ на день укладення договору. Цільове призначення кредиту - придбання майна За умовами п.п.2.3 видача кредиту за цим договором проводиться на поточний рахунок позичальника. (а.с.12-17).

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Позичальник зобов'язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України).

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1. ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач ОСОБА_3 вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не виконав зобов'язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Одночасно з укладенням кредитного договору 29.08.2007 між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки, відповідно до яких поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_3 зобов'язань перед позивачем за кредитним договором №011-2900/756-0093 від 29.08.2007 в повному обсязі таких зобов'язань. (а.с.29-31)

Згідно п.1.2 договору поруки, поручитель засвідчив і погодився, що сума основного договору - 127 335 швейцарських франків, що еквівалентно 536 876,58 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, розмір процентної ставки за користування кредитом без порушення термінів сплати платежів - 4,5% річних, розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені строки/терміни сплати платежів - 13,5%, термін повного виконання - до 10.08.2037. Згідно п.1.4 договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною. (а.с.29-31)

Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

З матеріалів справи видно, що Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Банк Універсальний», що стверджується витягом із статуту ПАТ «Універсал Банк» (а.с.11).

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Універсал Банк» 03.02.2015, 14.07.2015 направляв відповідачам вимогу про дострокове повернення кредиту та виконання зобов'язань забезпечених порукою (а.с.33, 34, 35, 120, 138, 139), однак останні належним чином не відреагували та зобов'язань за вищезгаданими договорами кредиту та поруки не виконали.

Згідно вимог ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до вимог ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За нормами п.3 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом береться до уваги пояснення представника позивача про те, що при підписанні кредитного договору відповідач погодилась із їх положеннями, у момент підписання не висловлювала заперечень щодо їх окремих положень, свідомо обрала отримання кредиту в швейцарських франках з метою отримати найнижчу процентну річну ставку, того ж дня погодилась на конвертацію і отримала позичену суму в доларах США, еквівалентну в гривнях, в подальшому придбала майно, одночасно був укладений договір поруки. Отже, відповідачі вважали умови договорів справедливими та такими, що відповідають їх волі; бажали та допускали настання цивільно-правових наслідків, пов'язаних із укладенням та виконанням/невиконанням умов такого договору. Саме 29 серпня 2007 року сторонами оспорюваного кредитного договору досягнуто згоди щодо всіх умов даного договору. Відповідач ОСОБА_3 як фахівець в сфері кредитування 29.08.2007 ознайомилась і в повній мірі була обізнана зі всіма умовами договору, і саме з дня укладення договору мала можливість оспорювати умови даного договору, якщо вважала їх незаконними, або такими, що порушують її права та законні інтереси, в тому числі при неотриманні швейцарських франків, у випадку отримання суми в меншому розмірі, ніж обумовлено в договорі. Натомість, за весь строк дії договору відповідач без порушень щомісячно вносила обумовлені сторонами договору кредитні кошти, з прив'язкою до розміру 643,66 швейцарських франків, а не до гривні, починаючи з 10.09.2007 відповідач вносила регулярно, щомісячно платежі, загалом в розмірі 57 573,30 швейцарських франків (тіло кредиту з нарахованими процентами за користування кредитними коштами). Лише після звільнення з банківської установи в грудні 2014 року відповідач у лютому 2015 року почала порушувати умови кредитування.

З розрахунку, наданого ПАТ «Універсал Банк» вбачається, що заборгованість ОСОБА_3 станом на 31.07.2015 становить 111 900,64 швейцарських франків, з них: прострочена заборгованість по сумі кредиту - 1150,14 швейцарських франків, сума дострокового стягнення кредиту - 107 991,70 швейцарських франків, відсотки - 2711,85 швейцарських франків, підвищені відсотки - 46,95 швейцарських франків. (а.с.5-8)

Згідно положень ст.536 та ст. 1054 Цивільного кодексу України, необхідною умовою, тобто істотною умовою кредитного договору є розмір процентної ставки, щодо якої сторони повинні дійти згоди.

Частиною 4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» ( у редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються серед іншого детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови кредиту; інші умови, визначені законодавством.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до вимог ст. ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», умовами чинності кредитних договорів є досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору: мета, сума і строк кредиту; умови і порядок його видачі та погашення; види (способи) забезпечення зобов'язань позичальника; відсоткові ставки; порядок плати за кредит; порядок зміни та припинення дії договору; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; кредитний договір має укладатись обов'язково у письмовій формі, причому недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює ніяких правових наслідків, окрім тих, що пов'язані з його нікчемністю; сторони кредитного договору повинні мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення сторін має бути вільним і відповідати їхній внутрішній волі.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України у справі № 6-1341цс15 за змістом статей 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки, тощо. Судам слід з'ясовувати: чи спірний кредитний договір підписаний сторонами; чи досягли сторони згоди з усіх істотних умов договору; чи мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; чи особа на момент укладення договору заявляла про додаткові умови договору; чи виконувалися в подальшому умови договору; чи надавав банк особі документи, які передували укладенню кредитного договору, в тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; чи підписувала особа додатки до кредитного договору, де міститься повна інформація стосовно умов кредитування.

Суд задовольняючи первісний позов приходить до переконання, що умови кредитного договору від 29.08.2007 не є несправедливими, відповідачам перед укладенням договорів банком, на дотримання ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», надано як споживачам фінансової послуги всю повну і необхідну інформацію, відповідачі отримали саме ту суму, вказану в договорі і необхідну їм для придбання майна, того ж дня уклали договір купівлі-продажу квартири за 530 250 грн., що на момент укладення договору купівлі-продажу становить 105 000 доларів США, відповідач ОСОБА_3 понад 8 років здійснювала щомісячні платежі за користування кредитом в розмірах, обумовлених оскаржуваним договором.

Як пояснила суду відповідач, вона погодилась на зазначення в кредитному договорі швейцарських франків, хоч знала, що їй буде надана в еквіваленті інша валюта, оскільки при вказанні іншої валюти в кредитному договорі умови кредитування були б для неї невигідними, а річний відсоток був би вищий, ніж 4,5% річних.

Наведене дає суду підстави вважати, що відповідач, працюючи в банківській установі, займаючи посаду керівника групи відділу іпотечного кредитування, будучи обізнаною про відсутність в касі для видачі саме швейцарських франків погодилась, бажала і свідомо укладала оспоюваний кредитний договір з метою отримання необхідної їй суми для придбання квартири на найвигідніших для неї умовах (на 30 років при 4,5% річних у випадку дотримання строків внесення платежів), отримала того ж дня еквівалентну суму, з приводу чого не виникало на протязі 8 років жодних непорозумінь.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що положення вищевказаного договору є несправедливими або нерозумними, а оцінка, яка надається відповідачем по сплину 8 років, є суто суб'єктивною, штучною, випливає з її особистої зацікавленості як боржника і сторони договору, а також ця позиція розцінюється судом як така, що спрямована на зменшення грошових зобов'язань перед банком.

Кредитний договір відповідає вимогам ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 3 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168.

Сторонами укладено кредитний договір на вказану суму з місячним платежем 643,66 швейцарських франків, наявне у графі 3 «грн.» не може бути самостійною підставою для визнання кредитного договору недійсним.

Відповідно до п. 3 ст. 3 та ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу та інших актів цивільного законодавства. Крім того, підписання кредитного договору свідчить про згоду позивача з умовами укладеного кредитного договору.

З'ясовано, що банк в повному обсязі виконав свої зобов'язання за кредитним договором, передавши відповідачу грошові кошти у розмірі та в строк, передбачені укладеним кредитним договором.

Протягом строку дії договору, починаючи з 2007 року по лютий 2015 року, відповідач виконувала умови договору, погасила частково тіло кредиту і сплачувала нараховані проценти за користування кредитними коштами.

Суд критично оцінює доводи відповідачів з приводу неправильності при обрахунку банком існуючої заборгованості, оскільки наданий позивачем розрахунок заборгованості не викликає у суду жодних сумнівів, відповідає доказам по справі та натомість, наданий відповідачами обрахунок, виконаний шляхом конвертації валют у гривню із кінцевою сумою до сплати 58 454,73 доларів США і виконаний такий без врахування відсотків річних, а тому є голослівним, непереконливим і не може братись судом до уваги як належний доказ.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що первісний позов є підставним, позивач повністю довів обставини на які посилається, відповідачі своїх зобов'язань за договорами кредиту та поруки не виконали, та не представили суду жодних належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача. Тому з відповідачів слід солідарно стягнути заборгованість в розмірі 111 900,64 швейцарських франків, що на день ухвалення рішення еквівалентно 2 850 246,94 грн. (1 швейцарський франк згідно курсу НБУ - 25,471230 грн.).

Щодо зустрічних позовів, то суд вважає, що такі не підлягають до задоволення з підстав, виходячи з наступного.

Судом не знайдено жодної із умов для визнання правочину недійсним, в тому числі як такого, що вчинений під впливом обману, так у зв'язку з несправедливими умовами кредиту.

Встановлено, що ОСОБА_3 при укладенні кредитного договору з додатками ознайомилась зі всіма умовами і порядком видачі та погашення кредиту, розміру кредиту, розміру відсотків та інших платежів за користування кредитом, строком погашення кредиту та розмір щомісячного мінімального платежу для погашення кредиту, їй була надана вичерпна інформація щодо прогнозованого обсягу сплати відсотків за кредитним договором і вона була проінформована з кінцевою сумою. На момент підписання кредитного договору відповідач була дієздатною особою, банківським працівником, фахівцем з галузі кредитування, мала вибір як іншої банківської установи, так і інших умов кредитування. Підписавши вказаний договір відповідач реалізувала своє право на отримання кредиту на визначених у договорі умовах, тривалий час виконувала його умови.

Доводи відповідачів про введення їх в оману через невидачу швейцарських франків, наявність різниці при конвертації позиченої суми в долари США, вказання в графіку грн., а не швейцарських франків і як наслідок недотримання Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть братися до уваги, оскільки сторонами укладений саме такий кредитний договір, на визначених ними умовах.Отже, відсутні підстави для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про визнання недійсним кредитного договору.

При цьому, відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про припинення договору поруки, судом враховано наступне.

Положеннями статті 559 ЦК України встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З умов оспорюваного договору поруки від 29.08.2007 вбачається, що сторони обумовили дію договору поруки до повного виконання зобов'язань по кредитному договору боржником чи поручителем, що, з огляду на практику Верховного Суду України, не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки.

При вирішені даного спору суд бере до уваги правову позицію Верховного суду України у справі №6-75цс14, згідно якої відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред»явить вимоги до поручителя, Якщо строк виконання основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред»явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч.1 ст. 251, ч.1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов»язана дія чи подія, яка має юридичне значення і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посилається на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний моменту часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. (ч.2 ст.251, ч.2 ст. 252 ЦК України).

Строки дії поруки, які передбачені ч.4 ст. 559 ЦК України не є строками захисту порушеного права, а строками існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Отже, зазначення замість строку, обчисленого датою, терміну припинення договору поруки (події, з якою пов'язується таке припинення), не дає підстав не застосовувати ч.4 ст. 559 ЦК України.

Такий правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 21.05.2012 у справах №6-48цс 11; №6-68 цс 11; 23.05.2012, у справі №6-33цс12; 18.07.2012 у справі №6-78цс12.

Відповідно до роз'яснень п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову.

У постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 за результатами розгляду справи №6-53цс14 зроблено такий правовий висновок: виходячи з положень другого речення ч.4 ст.559 ЦК, вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто, упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст. 1050 ЦК, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит має бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Згідно ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором, наданим як банком, так і відповідачем, останній платіж відповідач ОСОБА_6 здійснила - 10.04.2015, вимога банком скеровувалась на адресу відповідача 14.07.2015, з позовом банк звернувся до суду 25.11.2015.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позивач пред'явив вимогу до поручителя в межах шестимісячного строку від дня настання основного зобов'язання, а тому вимога за зустрічним позовом про визнання договору поруки припиненим є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно із ст.88 ЦПК України задовольняючи первісний позов, позивачеві підлягають до присудження понесені ним судові витрати в розмірі 38 865,12 грн., які слід стягнути з відповідачів порівну.

На підставі ст.ст.209, 251-252, 509, 526, 530,546, 559, 612, 625, 629, 638, 1048-1052, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 57-61, 88, 212- 215, 216, 218 Цивільного процесуального кодексу України, -

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» задоволити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» заборгованість за кредитним договором №011-2900/756-0093 від 29.08.2007 в розмірі 111 900,64 швейцарських франків. (еквівалент 2 850 246 грн. 94 коп.)

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» судові витрати в розмірі 19 432 грн. 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» судові витрати в розмірі 19 432 грн. 56 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Універсал банк», третя особа ОСОБА_4 про визнання недійсним кредитного договору - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Універсал банк», третя особа ОСОБА_3 про визнання припиненим договору поруки - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Ю.Горбань