АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/4431/16 Головуючий І-ої інстанції Золотарьова Л.І.
Справа № 640/1720/16-ц Доповідач Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : ОСОБА_1, ОСОБА_2М,

за участю секретаря: Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Страхова компанія «Київ РЕ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Страхова компанія «Київ РЕ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування, в якому просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП у сумі 22065,65 грн., судовий збір 551,2грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 09.11.2015 р. внаслідок ДТП на перехресті Білгородського шосе та вул. Академіка ОСОБА_5 її автомобілю, яким вона керувала та який їй належить - «Fоrd В mах» д.н. НОМЕР_1 були завдані механічні пошкодження. Винною у скоєнні вказаної ДТП визнана водій ОСОБА_4, яка керувала автомобілем НОМЕР_2. Вказані обставини підтверджуються постановою суду від 30.11.2015 року. Її вина у вчиненні ДТП не встановлена. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 була застрахована в ТДВ Страхова компанія «Київ-РЕ». Діючим на день ДТП полісом АІ №5274202, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого встановлений у розмірі 50000грн. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 0241/15 від 11.12.2015 року розмір шкоди, завданої пошкодженням внаслідок ДТП автомобіля складає 20523,61 грн. Також просить стягнути понесені витрати на оплату послуг експерта у сумі 1320 грн. та витрати на оплату телеграфних повідомлень відповідача та третьої сторони про проведення огляду пошкодженого автомобіля експертом у сумі 110,02 грн. та 112,02грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, ОСОБА_3, через свого представника ОСОБА_6 звернулась з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яки задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Судова колегія відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, обговоривши доводи скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд 1 інстанції у своєму рішенні правильно посилався на те, що позивачем у відповідності до ст.ст.11,60 ЦПК України не надані суду докази на підтвердження існування між третьою особою та страховою компанією договору про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності та факту звернення до страхової компанії з повідомленням про ДТП, що позбавляє суд можливості ухвалити рішення, оскільки усуду не має законних підстав для покладання на відповідача обовязку сплати страхового відшкодування.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду, оскільки вони правильні, обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства.

Матеріали справи містять дані про те, що 09.11.2015 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_2 на перехресті Білгородське шосе та вул. ОСОБА_5, не дотрималась безпечної дистанції та здійснила зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3, чим порушила п. 13.1 ПДР України.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 30.11.2015 року ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні вказаного ДТП .

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію право власності від 23.07.2013 року, легковий автомобіль НОМЕР_3, 2013 року випуску, належить ОСОБА_3

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №0241/15 від 11.12.2015 року, проведеного за заявою ОСОБА_3, вартість матеріального збитку спричиненого володільцю автомобіля НОМЕР_3, становить 20523 грн. 61 коп. з урахуванням ПДВ.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти.

Згідно до п.п. 22.1 ст.22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, майну третій особі.

Згідно до ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ТАВСК «Київ-РЕ»в межах ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілої особи у розмірі 50000грн., що підтверджується копією поліса № АІ №5274202 від 15.09. 2015 року.

Відповідно до пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону від 01.07.2004 року, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Згідно з п. 33-1.1 ст. 33-1 Закону від 01.07.2004 року, страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону від 01.07.2004 року, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

У пункті 35.2 вказаної статті встановлено перелік документів, які додаються до заяви. Після чого, згідно з п. 36.1 ст. 36 Закону від 01.07.2004 року, страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно з п. 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4, необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). Якщо факт завдання шкоди відповідно до статті 6 Закону № 1961-IV не є страховим випадком, то потерпілий має право вимагати відшкодування шкоди на підставі загальних правил, встановлених ЦК.

Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові судової палати у цивільних справах ВСУ від 29.06.2016 року, що є обовязковим для усіх судів, зазначено, що за змістом Закону №1961-ІV(ст.ст.9,22-31,35,36) настання страхового випадку(скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП. Для отримання страхового відшкодування потерпілій чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до нього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно ст.ст.10,11.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підтягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів погоджується з висновком суду 1 інстанції, що позивачем не надані жодні належні та допустимі докази, що позивач або винна особа виконали вимоги пп.33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону від 01.07.2004 року та невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надала страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу, при цьому відповідач категорично заперечує про здійснення будь-якого повідомлення про ДТП, що позбавило можливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання тощо.

Також позивачем не надано доказів про виконання вимог п. 33-1.1 ст. 33-1 Закону від 01.07.2004 року щодо сприяння позивачем страховику в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, повідомлення страховика про всі відомі позивачу обставини та надання для огляду та копіювання наявні документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа.

Не надано допустимих та належних доказів на підтвердження виконання позивачем або винною третьою особою вимог п. 35.1 ст. 35 Закону від 01.07.2004 року щодо подання страховику заяви про страхове відшкодування для отримання страхового відшкодування. Як зазначив відповідач, страховиком не приймалось рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Посилання представника позивача на те, що позивач та третя особа звертались в телефонному режимі до страховика з вимогами про виплату страхового відшкодування не підтверджено жодним доказом. Тобто в матеріалах справи відсутні докази, щодо виконання вимог Закону від 01.07.2004 року для отримання страхового відшкодування.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вказані норми ЦПК України закріплюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу.

При цьому позивачу як потерпілому належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно- правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика.

З позовною вимогою до винної особи позивач не зверталасью

За таких обставин, у колегія суддів погоджується з висновком суду 1 інстанції про відсутність підстав для покладання на відповідача обовязку сплати страхового відшкодування, оскільки позивачем у відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України не надані суду докази в підтвердження факту звернення до страхової компанії з повідомленням про дану ДТП.

Доводи наведені в апеляційній сказі не спростовують висновку суду 1 інстанції щодо недоведеності позовних вимог щодо суми матеріальної шкоди та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, судова колегія підстав для скасування рішення не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Судова колегія, керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308,312, 314, 315, 317 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Ю.А. Пономаренко

Судді - А.П. Івах

ОСОБА_2