ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9808/16-ц
провадження № 2-п/753/153/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі судді Вовка Є.І., при секретарі Германенко В.А., в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва, у судовому засіданні по розгляду заяви представника ОСОБА_2 про перегляд (скасування) заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від "18" квітня 2016 року по цивільній справі №461/1483/15 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшла вказана заява про перегляд (скасування) вказаного заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва.

В заяві про перегляд вказаного заочного рішення не зазначено поважних причин неявки відповідача на розгляд вказаної справи (який був призначений на 12 год. 30 хв. 18 квітня 2016 року - дату та час, коли він і відбувся а.с.138-140, 143, 149), як не зазначено у цій заяві і поважних причини не повідомлення відповідачем про причини неявки на розгляд вказаної справи, і не спростовують такого висновку суду посилання представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про його клопотання щодо відкладення судового розгляду справи, яке було отримано суддею після судового розгляду справи а.с.144, яке при цьому містило лише огульне та бездоказове посилання на зайнятість ОСОБА_3 в іншому судовому процесі, без додання до цього клоптання доказів щодо призначення іншого судового засідання саме на 18 квітня 2016 року.

При цьому, відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, дослідивши інші матеріали справи, судом встановлено наступне.

Оскаржуваним заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від "18" квітня 2016 року по цивільній справі №461/1483/15 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, було вирішено наступне.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк" задовольнити.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк", , з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, заборгованість за кредитним договором від 10.07.2007 року в розмірі 60139,11 Євро та пеню в розмірі 214907 грн. 49 коп. (як еквівалент суми 12343,91 Євро).

Відповідно до положень ст.1 ЦПК України - завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як вже зазначалося вище - відповідач не з»явився у вказане судове засідання 18.04.2016 року по розгляду цієї цивільної справи, при цьому, про причини неявки саме відповідача, як і про причини не повідомлення суду про наявність таких причин неявки, суд не був повідомлений.

При цьому, з поштових відправлень вбачається, що відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд цієї справи Дарницьким районним судом м. Києва поштою - рекомендованим листом (а.с.140, 143) із повідомленням за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а саме: АДРЕСА_1 (а.с.108, 109), при цьому, з відповідного поштового відправлення з повідомленням судом відповідача щодо судового розгляду справи (яке було повернуто поштовим відділенням до суду) вбачається відсутність останнього за вказаною адресою - вказане поштове відправлення було повернуто «За закінченням терміну зберігання» (а.с.143, як і поштове відправлення з повідомленням про судове засідання, яке відбулося 28.03.2016 року а.с.133, 136).

При цьому, відповідно до положень ч.5 ст.74 ЦПК України: у разі ненадання фізичною особою, яка бере участь у справі інформації щодо її адреси, судова повістка надсилається цій особі за адресою її місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, при цьому, у разі відсутності особи, яка бере участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Крім того, відповідно до положень ст.77 ЦПК України: сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Крім того, представник позивача не обгрунтував чому він надав перевагу іншому судовому процесу, про який йому стало відомо значно пізніше (18.04.2016 року за його ж твердженням) ніж про судовий розгляд даної справи, про дату якого ОСОБА_3 був повідомлений особисто - у судовому засіданні ще 28 березня 2016 року (а.с.138, 139), при цьому, відсутні і доказі щодо наявності обставин крайньої необхідності щодо підстав ігнорування саме судового процесу за вищевказаним позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк".

Крім того, судом враховано, що відповідно до положень ч.1 ст.157 ЦПК України суд розглядає цивільні справи вказаної категорії не більше двох місяців з дня відкриття провадження по справі (при цьому провадження за позовом ПАТ «ПриватБанк» було відкрито судом першої інстанції (суддею Галицького районного суду м. Львову) ще 06 лютого 2015 року (а.с.32), а відповідно до положень ст.1 ЦПК України - завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч.3 ст.27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права.

Отже, судом враховано, що в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов»язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, з положень п.2) ч.1 ст.169 ЦПК України вбачається, що суд відкладає розгляд справи у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому законом порядку про час і місце судового розгляду, виключно у випадку якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.

Враховуючи, що відповідно до положень ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню за умови наявності сукупності обставин - а) що відповідач не з"явився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і б) докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, а також, що відсутні вищевказані обставини, які викладені у вищевказаному пункті, умовно позначеному літерою а), суд вважає, що вказана заява про перегляд заочного рішення не може бути задоволена в силу імперативного характеру вказаної правової норми, при цьому, обгрунтування цієї заяви щодо висновків суду по суті вищевказаних позовних вимог не спростовує такого висновку суду.

Вивчивши всі наявні матеріали, враховуючи вищевикладене, вищенаведені норми ст.232 ЦПК України, суд вважає, що вказана заява про перегляд (скасування) заочного рішення не підлягає задоволенню.

Керуючись п.1) ч.3 ст.231 ЦПК України,

Ухвалив:

Залишити без задоволення заяву представника ОСОБА_2 про перегляд (скасування) заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від "18" квітня 2016 року по цивільній справі №461/1483/15.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: