АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/806/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 20 Токова С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКачана О. В.
суддівПальонного В. С. , Захарової А. Ф.
при секретаріЛитвин-Восколович Ж. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 9 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, посилаючись на те, що вона будучи інвалідом першої групи по зору, перебуваючи в похилому віці, влітку 2014 року домовилась зі своєю онукою ОСОБА_9 про здійснення за нею постійного догляду та довічного утримання. 27 червня 2014 року її онука знайшла жінку ОСОБА_8, яка ніби-то погодилась за нею здійснювати догляд. Між сторонами була домовленість про укладання договору довічного утримання, як вона вважала, а не договору купівлі-продажу її квартири. 27 червня 2014 року між нею та відповідачкою фактично було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, відповідно до якого вона продає та передає на користь відповідачки права власності на об'єкт нерухомості, яким являється її однокімнатна квартира. Підписуючи даний договір, позивач вважала, що підписує договір довічного утримання. Вважає, що договір купівлі-продажу є недійсним, оскільки підписаний проти її волі.

Просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений між нею та відповідачкою 27 червня 2014 року та скасувати запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності на вказану квартиру за відповідачкою.

В подальшому позивач та її представник підстави позовних вимог змінили, просили визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений між нею та відповідачкою на підставі ч. 1,3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, обґрунтовуючи вимоги недотриманням нотаріусом вимог щодо оформлення договору одна із сторін якого має вади зору. При цьому зазначалт, що позивачка насправді розуміла, що підписує договір за яким відчужується її квартира, але зміст цього договору та всіх його умов з нею не був погоджений. Також вказували, що нотаріус не зачитувала договору, внаслідок чого вона вважала, що підписує договір довічного утримання, результатом якого буде надання догляду її онукою.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 9 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник позивачки подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників процесу колегія дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню по наступним мотивам.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини: 27 червня 2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 2577, відповідно до якого позивач продала та передала у власність покупця квартиру АДРЕСА_1, а покупець купила та прийняла від продавця дану квартиру та сплатила за неї обумовлену суму грошей. Квартира продана через агенство нерухомості. Ніяких домовленостей із внучкою позивачки ОСОБА_9 покупець не мала, оскільки її ніколи не знала взагалі, раніше з нею не спілкувалась. До укладання договору ОСОБА_6 знялась з реєстрації. Після укладення договору купівлі-продажу квартири, забрала всі свої речі та переїхала до іншого місця проживання.

За недоведеності обставин, які є підставою позовних вимог, суд відмовив у позові повністю.

Колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Сторонами не спростовується та підтверджується наявними у справі доказами, що квартира позивачки виставлялася на продаж через засоби масової інформації, огляд квартири відповідачка проводила за рекомендаціями та в присутності ріелтора, умови продажу - ціну та порядок оплати, строки звільнення квартири, обов'язковість відсутності зареєстрованих у квартирі осіб, обговорювався сторонами договору в присутності онуки позивачки, ріелтора, нотаріуса. Відповідно до досягнутих домовленостей, позивачка до укладання договору знялася з реєстрації в даній квартирі, а після укладання - переїхала проживати до своєї онуки ОСОБА_9 у квартиру, куплену відразу після продажу даної спірної квартири.

У засіданні колегії відповідачка підтвердила та детально, в подробицях, розповіла, як нотаріус особисто і їй, і позивачці роз'яснював кожен пункт договору купівлі-продажу і запитувала в обох, чи всі умови сторонам зрозумілі.

Сам по собі факт використання стандартної форми змісту договору в якому зазначено факт його прочитання сторонами, не є підставою для визнання його недійсним з урахуванням в сукупності всіх інших обставин укладання договору.

Про волевиявлення позивачки продати квартиру свідчить також той факт, що після продажу позивачка майже календарний рік проживала спільно зі своєю онукою в її квартирі. У засіданні колегії позивачка пояснила, що проживши деякий час спільно, вони з онукою посварилися і вона вирішила повернутися проживати до своєї проданої квартири, оскільки їй там раніше добре жилося.

Встановлені фактичні обставини свідчать про те, що в дійсності мотиви подачі даного позову були інші, ніж вказані в позовній заяві та змін до неї.

Фактично позивачка та її представник не змогли вказати правових підстав для визнання договору недійсним. Статті 203, 215 ЦК України які вказані в позовних вимогах як підстава недійсності договору, є загальними вказівками на недійсність правочинів, вказані статті мають застосовуватись у взаємозв'язку з іншими, які дають посилання на конкретні порушення норм закону, наслідком яких є недійсність правочинів.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 9 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири відхилити, рішення суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду та рішення районного суду набувають законної сили з моменту проголошення ухвали і можуть бути оскарженів касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :