номер провадження 2/756/709/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року Оболонський районний суд м.Києва у складі:

головуючого - судді Кричиної А.В.

при секретарі Чепис О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся позивач із зазначеним позовом до відповідача згідно якого, просив суд зобов'язати ОСОБА_2 відшкодувати ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 462000,00 грн., моральну шкоду в розмірі 200000,00 грн. Свої вимоги обґрунтував тим, що позивач та відповідач є рідними братами та спадкоємцями квартири АДРЕСА_1, яка залишилась після смерті їх батьків. Позивач є власником ? частини зазначеної квартири, проживав у ній разом з батьками. У період з лютого 2009 року по листопад 2012 року позивач незаконно утримувався в Київському слідчому ізоляторі. Після звільнення він не зміг потрапити до власної квартири. Від відповідача ОСОБА_2 стало відомо, що особистих речей позивача, документів та побутової техніки, належних позивачу, у квартирі немає, а з 2009 року відповідач почав здавати цю квартиру в оренду. Бажання позивача вселитися до зазначеної квартири відповідач проігнорував. Позивач неодноразово намагався потрапити до спірної квартири, проте ніхто не відчиняв та замки на вхідних дверях були змінені. Зважаючи на обставини, що склалися, позивач звернувся до міліції, але йому було відмовлено у притягненні відповідача до відповідальності, оскільки спір носить цивільно-правовий характер. Позивач звернувся до ДПІ Оболонського району м. Києва із відповідною заявою, на виконання якої було проведено перевірку та встановлено факт здачі квартири в оренду, складено відповідний акт та притягнуто відповідача до відповідальності. На теперішній час позивач не має можливості проживати у квартирі, навіть за наявності документів, що підтверджують право власності на квартиру. Позивач вважає, що орієнтовна вартість житла становить 8000 грн., тому відповідач повинен відшкодувати йому завдану протиправними діями шкоду у розмірі відповідно до частки позивача у спільній частковій власності у сумі 462000,00 грн. Окрім того, позивач внаслідок дій відповідача не мав постійного місця проживання, був позбавлений особистих речей, побутової техніки, внаслідок чого істотно погіршився його фізичний та моральний стан. Тому позивач просить відшкодувати завдану йому моральну шкоду в розмірі 200000,00 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав зазначених в заяві, просили їх задовольнити в повному обсязі. При цьому позивач зазначив, що він проживав з батьками, хоча йому ще належала інша квартира на вул. Автозаводській, в якій він був зареєстрований. Після звільнення з місць позбавлення волі в 2012 році він продав вказану квартиру та в 2015 році зареєструвався в квартирі АДРЕСА_1 де йому належить ? частина. Вважає, що при перебуванні його з 2009 року по 2012 року в слідчому ізоляторі, відповідач протиправно заволодів його речами, документами, без згоди з ним здав в оренду квартиру. За весь час з 2009 року він спілкувався з відповідачем два рази, один - при особистій зустрічі і один раз в телефонному режимі. Вважає, що моральна шкода йому завдана, оскільки відповідач як брат не допоміг йому коли він був позбавлений волі та після звільнення перебував на лікуванні. Обґрунтувати розмір моральної шкоди позивач не зміг, представник позивача зазначив, що розмір моральної шкоди в 200000,00 грн. визначений з урахуванням матеріальних цінностей, що був позбавлений позивач за останні шість років.

Відповідач та його представник в суді позовні вимоги не визнали у їх задоволенні просили відмовити як таких що безпідставні та необґрунтовані. При цьому відповідач пояснив, що в спірній квартирі йому належить ? частина та в ній проживав позивач із своєю співмешканкою та її донькою, також там проживали батьки відповідача та позивача. Коли брат був в слідчому ізоляторі він приносив йому три рази передачі, особисто не зустрічався. Особистих речей позивача у нього не має, частково його речі знаходяться в зазначеній квартирі. У період з 2009 року по 2011 рік квартира як місце злочину була опечатана та нею ніхто не користувався. Ключі від квартири йому були повернуті слідчим. Оскільки в квартирі відбувся пожар та вона потребувала ремонту, відповідач здав свою кімнату в оренду, коштів за яку не отримував, оскільки в рахунок сплати орендних платежів, орендатор проводив ремонтні роботи та сплату комунальних платежів в тому числі за частку позивача. В спірній кватирі знаходяться і особисті речі відповідача, оскільки він там проживав у період з 2004 по 2007 рік. Він ніколи не заперечував проти вселення брата у квартиру, згодний надати ключі від квартири яка вільна, хотів всі питання вирішити в позасудовому порядку, однак ні брат ні його представник йому не зателефонували. Вважає, що він ніякими своїми діями не завдавав позивачу матеріальної або моральної шкоди, протиправно не користувався власністю позивача. Вважає, що дії брата направлені на позбавлення його права власності спірним житлом та частки у спадщини після смерті батьків.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідка ОСОБА_3, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку про відмову у задоволені позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом було запропоновано позивачу та його представнику уточнити правове обґрунтування позову в частині відшкодування саме майнової шкоди в розмірі 462000,00 грн., надано роз'яснення положень цивільного законодавства, на що останні зазначили, що обґрунтування позову та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги є вичерпними.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ст. 359 ЦК України плоди, продукція та доходи від використання майна, що є у спільній частковій власності, надходять до складу спільного майна і розподіляються між співвласниками відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є співвласниками квартир АДРЕСА_1 яка належить їм та померлим ОСОБА_4, ОСОБА_5 в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.12.1999 року. ( а.с. 19) Порядок користування вказаним житлом між позивачем та відповідачем не визначався.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позивач обґрунтовує майнову шкоду неправомірною поведінкою відповідача в результаті здачі в оренду його частки майна ? частини за 77 місяців, з розрахунку 8000,00 грн. орендної плати за аналогічну квартиру в м.Києві.

При розгляді справи судом не встановлено неправомірности поведінки відповідача, який є співвласником вказаної квартири. Так, вбачається з доданих до справи Акту ДПІ в Оболонському районі ГУ у м.Києві від 18.02.2015 року, договору оренди житлового приміщення від 01.02.2015 року відповідачем здано в оренду лише частина квартири. Крім того як вбачається з постанови ВДВС Оболонського РУЮ у м.Києві та Довідки ЖЕД-512 відповідачем сплачені всі боргові зобов'язання та поточні витрати за житлово-комунальні послуги по спірній квартирі, в тому числі за частку позивача. ( а.с.51-53).

Крім того, судом не встановлено вини відповідача у завдані шкоди та наявності шкоди в розмірі вказаному позивачем, враховуючи, що позивач не довів, що є власником 3/4 частин квартири та мав намір проживати та користуватись спірним житлом. Так, в матеріалах справи міститься копія заочного рішення Оболонського районного суду м.Києва від 01.12.2015 року, яким позивача вселено в спірне житло, однак як пояснив позивач будь-яких дій для вселення ним не проводилось, вказане рішення до примусового виконання не зверталось. Відповідач зазначив, що про вказане рішення йому не відомо однак, позивач з приводу вселення до нього не звертався, ключі від житла готовий передати брату. Зі змісту зазначеного рішення не вбачається які саме неправомірні дії були вчинені відповідачем щодо позивача, за який період.

При розгляді справи судом не встановлено вини, протиправних дій відповідача, які були б в причино наслідковому зв'язку з матеріальною шкодою заявленою позивачем.

Згідно ч.1, п. 2 ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено наявність у позивача моральних страждань в результаті втраті речей, документів, не проживанням в спірній квартирі.

Разом з тим позивачем не доведено, а судом з доказів наданих ОСОБА_1 не встановлено протиправних дій відповідача, які були б в причино наслідковому зв'язку з моральними стражданнями які зазнав позивач.

З огляду на викладене, підстави для задоволення позову відсутні та у задоволені позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 15, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в повному обсязі в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом м.Києва.

Суддя