Справа № 243/5360/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2016 року м. Словянськ
Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі
головуючого судді Неженцевої О.В.
при секретарі Куцик Н.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в місті Словянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
04 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що відповідач з березня 2014 року у спірній квартирі не проживає.
Позивач ОСОБА_1 була належним чином повідомлена, про дату, час та місце судового розгляду, але не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подала письмову заяву, датовану 03 серпня 2016 року, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справи у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує /а.с.41/.
У позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 у м. Слов?янськ. Разом з нею у спірній квартирі зареєстрований її син відповідач ОСОБА_2, який не проживає у цій квартирі з березня 2014 року. Зазначила, що ОСОБА_2 у березні 2014 року виїхав до міста Києва з метою працевлаштування, внаслідок чого до теперішнього часу відповідач непреривно не проживає у спірній квартирі. ОСОБА_1 ніяких перешкод для користування житловим приміщенням йому не чинила, але добровільно він з реєстрації не знімається, оскільки не має наміру повертатися до м.Словянська, комунальні платежі не сплачує. Окрім того, зазначила, що після підвищення тарифів на комунальні послуги вона не в змозі у повному обсязі оплачувати комунальні послуги, а задоволення її позову надасть їй можливість оформити субсидію. Просила задовольнити позов, визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 84 у будинку № 30 по вул. Батюка у м. Слов?янську.
Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача ОСОБА_2 про місце, день та час розгляду справи. Так, відповідно до вимог ст.127 ЦПК України 06.07.2016 року за місцем реєєстрації відповідача було надіслано повідомлення про виклик до суду на 11.07.2016 р., копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви із доданими документами /а.с.14/. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України судом на адресу відповідача було спрямовано лист про необхідність явки до судових засідань, призначених на 22.07.2016 р. та 03.08.2016 р., з роз?ясненням положення ч.4 ст.169 ЦПК України. Але відповідач не зявився до поштового відділення для отримання судової кореспонденції, про що свідчать відмітки на повернутому конверті /а.с.28,29/.
Відповідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України виклик у судове засідання відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур?єр» /а.с.40/. Окрім того, відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом публікації оголошення про виклик відповідача на офіційній веб-сторінці Слов?янського міськрайонного суду /а.с.25,39/.
Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з?явилася, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило.
Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем ОСОБА_2 недобросовісно здійснюються його процесуальні права, у звязку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне.
Згідно з вимогами ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).
Згідно договору купівлі-продажу від 09.08.2007 року серії ВЕТ № 331391, зареєстрованого в реєстрі під № 1963 ОСОБА_1 придбала квартиру № 84 у будинку № 30, який знаходиться в м.Слов?янську по вул.Батюка /а.с.19/. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15567727 від 13.08.2007 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 /а.с.21/.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 627692240 від 05.07.2016 р., квартира АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 09.08.2007 р. /а.с.12/.
Згідно довідки ТОВ «Цидило і К» від 30 червня 2016 року у спірній квартирі зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.17/.
Згідно довідки № 64 від 30 червня 2016 року, виданої керівником комітету мікрорайону «ЖЕУ № 3» м.Слов?янська, складеної у присутності сусідів, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не мешкає у квартирі АДРЕСА_2 з березня 2014 року, у будинку немає його особистих речей /а.с.18/.
Положеннями частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України передбачено, член сім?ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім?ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У судовому засіданні встановлено, що домовленості між позивачем та відповідачем щодо користування спірним житловим приміщенням на було, відповідач ОСОБА_2 із заявами щодо створення йому перешкод у користуванні житлом не звертався.
Згідно положень статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені відповідно до положень ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 втратив право користування спірним житлом у звязку із тим, що понад одного року не мешкає в ньому без поважних причин.
Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов?язані із зверненням до суду і розглядом судової справи.
На підставі вищевикладеного,керуючись статтями 10, 11, 29, 60, 79, 169, 224, 319 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 405 Цивільного кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 84 у будинку № 30, розташованому по вулиці Батюка у місті Слов?янську Донецької області.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення
Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: О.В. Неженцева