Справа № 136/1218/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" серпня 2016 р. м.Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Мочульська Л. Т .

розглянувши позовну заяву представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 до Київської транспортної прокуратури про захист права власності шляхом звільнення майна з-під арешту

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Липовецького районного суду з зазначеним позовом до відповідача, в якому просив суд зняти арешт з нерухомого майна ТОВ «Український промисловий банк», а саме приміщення банку загальною площею 87,60 кв.м., розташоване за адресою: Вінницька область, Липовецький район, м. Липовець, вул. Леніна, буд. 75, що накладений 02.02.2010 року Київською транспортною прокуратурою України, на підставі постанови про накладення арешту № б/н по кримінальній справі № 49-2881. Як на підставу позову послався на те, що АТ «Дельта Банк» є власником нерухомого майна згідно з Договором «про передачу активів ТОВ «Український промисловий банк» в рахунок погашення заборгованості», а саме приміщення банку загальною площею 87,60 кв.м., розташоване за адресою: Вінницька область, Липовецький район, м. Липовець, вул. Леніна, буд. 75. Однак при здійсненні процедури державної реєстрації речових прав на нерухоме майно отримане у власність АТ «Дельта Банк» відповідно до Договору, а саме приміщення банку загальною площею 87,60 кв.м., розташоване за адресою: Вінницька область, Липовецький район, м. Липовець, вул. Леніна, буд. 75, в державній реєстрації речових прав на нерухоме майно було відмовлено, так як на вищезазначене приміщення накладено арешт постановою Київської транспортної прокуратури України від 02.02.2010 року про накладення арешту № б/н по кримінальній справі № 49-2881 .

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Стаття 3 ЦПК України надає кожній особі право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Такий принцип узгоджується з обовязком позивача, встановленим ст. 119 ЦПК України, зазначити в позовній заяві зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

В той же час, позивачем особи, в інтересах яких накладено арешт на нерухоме майно отримане розташоване за адресою: Вінницька область, Липовецький район, м. Липовець, вул. Леніна, буд. 75, - в якості учасників провадження не зазначені взагалі.

Відповідно до ст. 15 ч. 1 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Підставою звернення з позовом про зняття арешту з майна в порядку цивільного провадження є факт порушення цивільного права особи (права власності) та наявність у позивача підстав вважати, що майно, на яке накладено арешт, належить саме йому. Такий позов заявляється одночасно з заявленням вимог про визнання права власності на майно.

Відповідно до Аналізу практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України Верховного Суду України, застосовуючи передбачений п. 1 ст. 2, ст. 16 ЦК спосіб захисту цивільного права чи інтересу у справах за позовом про зняття арешту з майна деякі суди не враховують положень ст. 60 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження" і роз'яснень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 4 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" (зі змінами), що ці вимоги мають ґрунтуватися на праві власності або володіння, і тому задовольняють їх без визнання права власності на спірне майно або за позовами не власників або володільців (кредиторів, що не є заставодержателями, в інших зобов'язаннях).

У таких випадках повинні застосовуватись інші відповідні способи судового захисту (наприклад, оскарження постанови державного виконавця про арешт майна згідно зі ст. 383 ЦПК, припинення дії, яка порушує право, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК).

Дії державного виконавця чи органів державної виконавчої служби при виконанні рішень судів підлягають оскарженню шляхом подання скарги в порядку ст. 383 ЦПК України, або в порядку, передбаченому ст. 181 КАС України шляхом звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом, або в порядку КПК України, якщо такі дії повязані з виконанням вироку чи постанови суду по кримінальному провадженню.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 4 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" вказує, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Відповідачами в справі суд притягує осіб, в інтересах яких накладено арешт на майно, які зазначаються у позові..

Заяви боржників про неправильність включення майна в опис розглядаються в порядку, передбаченому ст. 409 КПК України (1960 року, який діяв на час накладення арешту на майно), коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі або в порядку, передбаченому ст. 373 ЦПК України, якщо опис проводився судовим виконавцем.

Отже в залежності від того в межах виконання якого рішення суду або з інших підстав накладено арешт на майно залежить і підсудність та порядок заявлення вимог про скасування такого арешту.

Крім цього, поданий позов не відповідає вимогам встановленим ч.8ст.119 ЦПК України, оскільки позовна заява подана представником уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_1, однак , всупереч вимогам ст. 42 ЦПК України до позовної заяви не додано оригіналу довіреності, яка підтверджує повноваження представника, а також підтвердження, що на час звернення до суду представник не припинив трудових відносин з довірителем, оскільки з копії довіреності вбачається, що вона припиняє свою дію в момент припинення трудових відносин Повіреного з Довірителем, або 31.08.2016 року.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог ст. ст. 119, 120 ЦПК України, залишається без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 до київської транспортної прокуратури про захист права власності шляхом звільнення майна з-під арешту - залишити без руху.

Надати позивачеві для усунення вищезазначених недоліків п»ятиденний строк з моменту отримання ухвали суду, інакше заяву вважати неподаною і повернути позивачеві.

Надіслати копію ухвали позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_2