27.05.2016 Єдиний унікальний номер 205/5357/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2016 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Федченко В.М.

при секретарі Бунакової С.О.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа: Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора, житлово-будівельний кооператив №350 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1, 22 липня 2015 року звернулася до Ленінського районного суду з позовом до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа: Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора, житлово-будівельний кооператив №350 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог, зазначила що вона ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3. ЇЇ батьками є: матір - ОСОБА_3 та батько - ОСОБА_4. Її батьки перебували у офіційному шлюбі, який був зареєстрований 24 лютого 1973 року Ленінським Будинком щастя м. Дніпропетровську, актовий запис № 351.

Своє дівоче прізвище «ОСОБА_3» вона змінила на «Кутепову» при реєстрації шлюбу з ОСОБА_5, який був офіційно зареєстрований 10 вересня 2005 року Ленінським відділом РАЦС Дніпропетровського мічського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 726.

Квартира АДРЕСА_1 була надана її матері ОСОБА_3 на підставі ордеру № 323 від 24 вересня 1984 року виданому на підставі списку ЖБК № 350, затвердженого виконкомом міської ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 21 лютого 1984 року № 113 параграф 2 на склад сім'ї, що на той час складалась з члена ЖБК - ОСОБА_3, її чоловіка - ОСОБА_4, їх дітей: сина - ОСОБА_6 та доньки, ОСОБА_1

Вартість квартири складала 9 380 радянських рублів.

Відповідно до довідок ЖБК № 350 від 12.02.2015 № 14, від 03.03.2014р. № 35 її мати - ОСОБА_3 була членом ЖБК № 350 та у 1992 році повністю сплатила пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_1 в розмірі 9 380 радянських рублів, але за своє життя не займалася юридичним оформленням свого права власності з отриманням правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності.

Вищезазначена кооперативна квартира була надана та виплачена у період знаходження її батьків у зареєстрованому шлюбі за спільні подружні кошти, тому є спільною сумісною власністю її батьків

20 червня 1994 року шлюб її батьків був розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу Відділом РАГС виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровську зроблений актовий запис № 451 та спору, щодо поділу спільного майна подружжя не було.

Після розлучення батьків її мати - ОСОБА_3 перейшла проживати за іншою адресою та 04.12.2000 р. знялась з реєстраційного обліку за даною квартирою, а батько - ОСОБА_4 разом з позивачкою залишились проживати у АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її батько - ОСОБА_4.

Після смерті батька - ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з: - 1/2 частки квартири АДРЕСА_1.

Після смерті батька залишилось два спадкоємця першої черги - позивачка та її брат ОСОБА_6.

Позивачка у встановлений законом шестимісячний строк у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України фактично прийняла спадщину після його смерті оскільки на час його смерті була зареєстрована та проживала разом з батьком у вищезазначеній квартирі.

ЇЇ брат ОСОБА_6 спадщину після смерті батька не прийняв: в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини не звертався та на час смерті батька з ним не проживав, а відтак спадщину не прийняв.

Отже, позивачка є єдиною спадкоємицею, що прийняла спадщину після смерті батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, тому вважає, що їй належить 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла її мати - ОСОБА_3.

Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з: - 1/2 частки квартири АДРЕСА_1. Єдиними спадкоємцями першої черги являються позивачка та її брат, які у встановлений законом шестимісячний строк спадщину не прийняли, разом з померлою не проживали, зареєстровані за її адресою не були.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2014 року позивачці наданий додатковий строк, рівний трьом календарним місяцям з часу набрання рішенням законної сили для звернення до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3.

Позивачка у встановлений судовим рішенням додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 звернулась з заявою до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, тому вважає, що вона є єдиною спадкоємицею, що прийняла спадщину після смерті матері - ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, тому їй повинна належати 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

19 лютого 2014 року вона звернулась до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті батька - ОСОБА_4 та 28.11.2014 року після смерті матері - ОСОБА_3. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.02.2014р. № 550/02-31 та 24.12.2014р. № 4281/02-31 їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкову квартиру АДРЕСА_1, що розташована в Житлово-будівельному кооперативі № 350, оскільки право власності на квартиру відповідно до довідки КП „ДМБТІ" від 19.12.2014р. № 14032 на 31.12.2012р. ні за ким не зареєстровано.

Згідно уточнень, просила визнати за нею, ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на квартиру АДРЕСА_1, що розташована в Житлово-будівельний кооператив № 350, на 1/2 частку квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 та на 1/2 частку квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити.

Відповідач в особі свого представника за довіреністю, у судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини неявки представника у судове засідання не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи за відсутністю свого представника до суду не надсилав.

Третя особа - Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора в особі свого представника, до суду не з'явилась. Письмово просила розглядати справу за відсутності їх представника.

Третя особа - житлово-будівельний кооператив №350 до суду не з'явився. Письмово просив розглядати справу за їх відсутності.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Підставою звернення позивачки із позовом до суду є захист її особистих прав та майнових інтересів, пов'язаних із правом спадкування.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, з'ясувавши обставини спору, дослідивши їх наданими доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 лютого 1973 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, про що зроблено актовий запис №351 (а.с.9).

Позивачка по справі, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 у батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Після укладення шлюбу із ОСОБА_5 змінила прізвище на «ОСОБА_3» (а.с.11,12).

Відповідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було розірвано 20 червня 1994 року (а.с.10).

ОСОБА_3, як члену Житлово-будівельного кооперативу №350 було видано ордер № 323 від 24.09.1984 року на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.18).

Пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_1 було виплачено батьками позивачки у період з жовтня 1984 року по 1992 року (а.с.22-23).

Відповідно до ст. 384 ЦК України, член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Так, за змістом ст..ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю та ст.. 16 Закону України «Про власність» (в редакції 1992 року), майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві

спільної сумісної власності. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4. Після його смерті позивачка фактично прийняла спадщину, яка відкрилась після його смерті, так як на день його смерті була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8,26).

ОСОБА_3 з 04.12.2000 року за адресою: АДРЕСА_1 не проживала (а.с.25).

Але, звернувшись до нотаріальної контори для належного оформлення спадщини після смерті батька, їй було відмовлено державним нотаріусом Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_3 (а.с.7). Після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Але, державним нотаріусом позивачці було роз'яснено, що у зв'язку із пропуском нею встановленого строку для прийняття спадщини, який сплинув 18.01.2014 року, їй необхідно звернутися до суду для визначення додаткового строку (а.с.17).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2016 року ОСОБА_1 для звернення до Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, надати додатковий строк, рівний трьом календарним місяцям з часу набрання рішенням законної сили (а.с.27-28).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати протягом шести місяців з часу відкриття спадщини заяву до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини.

Згідно листа №14032 від 19.12.2014 року КП «ДМБТІ» станом на 31.12.2012 року в інвентаризаційній справи за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гідропаркова, бду.11 відомості щодо права власності на квартиру №324 відсутні (а.с.15).

Встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані та проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.24).

Зі спадкової справи №933/2014 та спадкової справи №990/2004 відкритою Другою дніпропетровською держаною нотаріальною конторою встановлено, що з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 та після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, крім позивачки ніхто не звертався (а.с.92-118).

Так, згідно ч.1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Проте, позивач ОСОБА_1 на даний час не має можливості отримати свідоцтво про право спадщину після смерті батька та матері, оскільки згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори, вбачається, що вказана нотаріальна дія не може бути здійснена, а саме, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2, у зв'язку з тим, що реєстрація права власності на вищевказане майно не проводилася (а.с.16,17).

Встановлено, що за життя ОСОБА_3 була членом Житлово-будівельного кооперативу №350 та сплатила пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_7 в повному обсязі, в період знаходження в шлюбі за спільні кошти з чоловіком ОСОБА_4 (а.с.69,78-79).

Відповідно до ч.3 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлового-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

На підставі викладеного, враховуючи, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, були власниками на праві спільної сумісної власності подружжя по 1/2 частині квартири АДРЕСА_7, позивачем, як спадкоємцем за законом, вжито усіх передбачених законом заходів для прийняття спадщини, але у встановленому законом порядку остання спадщину отримати не може, оскільки пайовий внесок за вказану квартиру був сплачений у повному обсязі, але спадкодавці за життя не встигли оформити свідоцтво про право власності на квартиру, тому суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності на квартири АДРЕСА_7, що розташована в Житлово-будівельний кооператив № 350, на 1/2 частку квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 та на 1/2 частку квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до ст.. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що сплачений позивачкою судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 384, 1216,1217,1218 1220, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа: Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора, житлово-будівельний кооператив №350 про визнання права власності в порядку спадкування за законом -задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на квартиру АДРЕСА_1, що розташована в Житлово-будівельному кооперативі № 350, на 1/2 частку квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 та на 1/2 частку квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 672,60 грн. (шістсот сімдесят дві грн. 60 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя В.М. Федченко