Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.08.2016 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Поліщук В.В.,

при секретарі Казмірчук П.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гайвороні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Позов мотивовано тим, що 01 березня 2011 року позивач позичив відповідачу кошти в розмірі 3000 доларів США, потім 22.07.2011 року, ще позичив одну тисячу доларів США, про що відповідач власноручно склала розписку в якій дані факти підтвердила та зазначали про обов'язок повернути дані кошти.

18 жовтня 2013 року позивач позичив відповідачу ще кошти в розмірі 8000 доларів США, які остання зобов'язувалася повернути позивачу у строк до 18.04.2013 року, про що ОСОБА_2 власноручно написала розписку.

Таким чином позивач позичив відповідачу кошти в розмірі 12000 доларів США, що станом на подання позовної заяви до суду відповідно до довідки курсу валют виданої ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 12000 доларів становить 301200 гривень.

22.03.2016 року ОСОБА_1 надіслав до відповідача лист-вимогу про повернення вищезазначеного боргу у місячний термін, але відповіді до цього часу не отримав.

Згідно ч.2 ст.218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми укладений усно і одна із сторін вчинила дію. А друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

За таких обставин позивач вважає, що має право на звернення до суду з метою захисту свого законного інтересу, оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного повернення позики, а тому з відповідача слід стягнути позичені кошти згідно розписок.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримав в повному об'ємі та просить його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином про, що свідчить повідомлення в друкованих засобах масової інформації (а.с. 26).

Даючи оцінку обставинам по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що 01 березня 2011 року ОСОБА_1, позичив ОСОБА_2 кошти в розмірі 3000 доларів США, потім 22.07.2011 року, ще позичив одну тисячу доларів США, про що ОСОБА_2 власноручно склала розписку в якій дані факти підтвердила та зазначали про обов'язок повернути дані кошти (а.с. 6).

18 жовтня 2013 року ОСОБА_1, позичив ОСОБА_2 кошти в розмірі 8000 доларів США, які остання зобов'язувалася повернути ОСОБА_1, у строк до 18.04.2013 року, про що ОСОБА_2 власноручно написала розписку (а.с. 5).

Таким чином ОСОБА_1, позичив ОСОБА_2 кошти в розмірі 12000 доларів США, що станом на подання позовної заяви до суду відповідно до довідки курсу валют виданої ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 12000 доларів становить 301200 гривень (а.с. 9).

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором, який згідно ст.1047 ЦК України був укладений представленою позивачем розпискою, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

При таких обставинах справи позовна заява підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 625, 1046, 1047-1049 ЦК України,

ст.ст. 88, 213-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, 301200 (триста одна тисяча двісті) гривень боргу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в розмірі 3012 (три тисячі дванадцять) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції (Гайворонський районний суд), шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: В. В. Поліщук

Дата документу 08.08.2016