Справа № 346/3876/16-ц
Провадження № 2/346/1360/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2016 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючої - судді Беркещук Б.Б.

секретаря Матушевської Г.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що 27 серпня 1996 року перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_5 вони як подружжя придбали квартиру АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу даної квартири укладений на імя чоловіка ОСОБА_5 Оскільки спільне життя з відповідачем не склалось, шлюб між нею, позивачем та ОСОБА_5 30 серпня 2005 року розірвано.

29 жовтня 2015 року ОСОБА_5 помер, та спадкоємцями за законом на спадщину є дружина спадкодавця ОСОБА_4 та його діти від першого шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є відповідачами по даній справі.

Оскільки діюче законодавство визначає підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя, право подружжя на поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя та розмір їх часток при поділі майна, просить суд визнати за нею, позивачем ОСОБА_1 право власності на ? частини квартири АДРЕСА_2 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належно, подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні мотиви та вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявились , про час та місце розгляду справи були повідомлені належно, подали до суду заяви в яких просили справу розглянути у їх відсутності, не заперечують щодо задоволення позовних вимог

Враховуючи подані заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновків .

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України та ч.3 ст. 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до вимог ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Як роз яснено Пленумом Верховного Суду України у п. 23 постанови №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час

його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Частинами 1, 3 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Судом встановлено, що під час спільного проживання позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у шлюбі, 27 серпня 1996 року подружжям придбано квартиру АДРЕСА_3, що стверджується договором купівлі-продажу квартири, укладеного на імя ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №4701.(а.с.8)

Спільне подружнє життя сторін не склалось і 30 серпня 2005 року шлюб між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, в котрому зроблено актовий запис 183.(а.с.7).

Спірна квартира належала на праві спільної сумісної власності позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_5. Оформлення на імя одного з подружжя правовстановлювальних документів на нажите в період шлюбу майно не виключає його права предявити позов про його поділ. Квартира АДРЕСА_2 загальною площею 30,1 кв.м. , житловою 16,6 кв.м. складається з однієї кімнати, кухні, ванної кімнати коридору та двох вбудованих шаф.

29 жовтня 2015 року ОСОБА_5 помер, про що 30 жовтня 2015 року складено відповідний актовий запис за № 540 .(а.с.6).

Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями за законом на спадщину є дружина спадкодавця ОСОБА_4 та діти спадкодавця ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є відповідачами по даній справі.

Згідно висновку про вартість майна від 15 червня 2016 року вартість квартири АДРЕСА_4 становить 60 099 грн., відповідно ? частини - 30 049,50 грн. (а.с.12).

Таким чином, оскільки спірна квартира була придбана під час перебування позивача та спадкодавця у шлюбі, і ніяких належних доказів того, що на придбання цього жилого приміщення було використано кошти, належні тільки спадкодавцеві суд доходить до висновку про те, що дана квартира є спільною сумісною власністю сторін.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги, що відповідачі згідні з позовними вимогами у повному обсязі, суд вважає, що позов слід задоволити та визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на ? частини квартири АДРЕСА_2 .

На підставі наведеного та ст.ст.368, 392 ЦК України, ст. ст. 60, 63, 69, 70, СК України, та керуючись ст.ст. 197 ч.2, 213-215, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на нерухоме майно 1/2 (одну другу) частину квартири АДРЕСА_3, дійсною вартістю 30 049 гривень 50 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення встановленого строку апеляційного оскарження.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, або отримання його копії.

Суддя Беркещук Б. Б.