Справа № 169/48/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Турак О.В.
Провадження № 22-ц/773/877/16 Категорія: 30 Доповідач: Грушицький А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Грушицького А.І.,

суддів: Свистун О.В., Федонюк С.Ю.,

з участю секретаря Перебойчука Р.В.,

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представників третьої особи СВК «Дружба» - Камельчука П.С., Усаченка О.В.,

представника відповідача ФГ «Аміла» - Ольховського М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_5, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - сільськогосподарський виробничий кооператив «Дружба», до фермерського господарства «Аміла» про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_5 на рішення Турійського районного суду Волинської області від 18 квітня 2016 року,

В СТ А Н О В И Л А:

Рішенням Турійського районного суду Волинської області від 18 квітня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_5, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - СВК «Дружба», до ФГ «Аміла» про відшкодування шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням позивачі подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення Турійського районного суду Волинської області від 18 квітня 2016 року та постановити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, кожен окремо, апеляційну скаргу підтримали з підстав, в ній зазначених.

Представники третьої особи СВК «Дружба» - Камельчук П.С., Усаченко О.В., кожен окремо, просили апеляційну скаргу задовольнити.

Представник відповідача ФГ «Аміла» - Ольховський М.В. не визнав апеляційну скаргу.

Позивачі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 подали в апеляційний суд окремі заяви, в яких просили розглянути справу у їх відсутності та зазначили, що позов підтримують у повному обсязі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не доведено належними доказами факту заподіяння шкоди ФГ «Аміла» знищенням врожаю саме на їх земельних ділянках та розміру заподіяної шкоди.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_5 є власниками земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Туличівської сільської ради Турійського району Волинської області (т. 1 а.с. 34-42).

Господарювання на належних позивачам на праві власності земельних ділянках здійснює СВК «Дружба», зокрема на підставі договорів про надання послуг з обробітку землі від 5 січня 2015 року, які були укладені з метою недопущення простою земель сільськогосподарського призначення до моменту набрання чинності договорами оренди від 2 січня 2015 року (т. 1 а.с. 16-33).

Договори оренди землі між позивачами та СВК «Дружба» зареєстровані реєстраційною службою Шацького районного управління юстиції Волинської області у період з 24 по 26 вересня 2015 року (т. 1 а.с. 184-210).

Як вбачається з акту витрачання насіння та садивного матеріалу (сільгоспоблік, форма № 119) у квітні 2015 року в урочищі «Березина» поблизу с. Літин Турійського району СВК «Дружба» було висіяно викосуміш на площі 65 га. Вказаний факт підтверджується також дорожнім листком трактора та нарядом тракториста на відрядну роботу (т. 1 а.с. 7-9).

З дорожніх листків трактора від 16, 19 та 31 серпня 2015 року вбачається, що СВК «Дружба» провів обмолот викосуміші в урочищі «Березина» на площі 16 га (т. 1 а.с. 228-230).

Згідно акту від 23 вересня 2015 року, складеного працівниками СВК «Дружба», в ніч з 22 на 23 вересня 2015 року в урочищі «Березина» ФГ «Аміла» було передисковано, а пізніше засіяно озиминою паї, які знаходяться в обробітку СВК «Дружба» та орендованих СВК «Дружба» в жителів с. Літин на площі 40 га, в. т.ч. передисковано 8 га вики в суміші з вівсом, чим завдано збитки для СВК «Дружба» на суму 208000 грн. (т. 1 а.с. 11).

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як передбачено ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію.

Як передбачено п. «ґ» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відшкодування заподіяних збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається із п. 1.4 договорів про надання послуг з обробітку землі від 5 січня 2015 року, право власності на посіви та вирощений врожай належить замовнику як власнику земельної ділянки.

За таких обставин, виходячи із норми п. «б» ч. 1 ст. 95 ЗК України, п. 1.4 договорів про надання послуг з обробітку землі від 5 січня 2015 року, позивачам належало право власності на урожай викосуміші, засіяної СВК «Дружба» на належних їм на праві власності земельних ділянках в урочищі «Березина» поблизу с. Літин Турійського району.

Проте в порушення вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України позивачі не довели, що станом на 22 вересня 2015 року незібраний урожай викосуміші був розташований саме на їх земельних ділянках, а також, що їм було заподіяно шкоду неправомірними діями відповідача.

Об'єктом договорів про надання послуг з обробітку землі від 5 січня 2015 року були земельні ділянки загальною площею 24,61 га (т. 1 а.с. 16-33).

Відповідно до наданого позивачами розрахунку лінійні розміри земельної ділянки, яка залишалась незібраною станом на вечір 22 вересня 2015 року (згідно даних поточного обміру в.о. агронома СВК «Дружба») становлять 845 м. х 94,5 м., площа - 79852 кв.м. (т. 1 а.с. 53).

Як вбачається із викопіювання із схеми земель, що підлягають розподілу на земельні частки (паї) с. Літин Туличівської сільської ради Турійського району, витребуваного апеляційним судом у відділі Держгеокадастру у Турійському районі Волинської області, земельні ділянки позивачів не складають єдиного масиву.

Доказів винесення в натуру меж земельних ділянок та закріплення їх межовими знаками позивачі не надали суду.

В урочищі «Березина» обробіток землі здійснює також ФГ «Аміла» відповідно до укладених із власниками земельних ділянок договорів оренди землі (т. 1 а.с. 105-107, 115-122, 146-163 ).

Як вбачається із схематичного зображення масиву незібраного врожаю, що міститься в матеріалах цивільної справи, викосуміш залишалася на ділянках ОСОБА_11 та ОСОБА_12, із якими у СВК «Дружба» відсутні договори, а також ОСОБА_13, ділянка якого перебуває в оренді у ФГ «Аміла» з 2013 року (т. 1 а.с. 15, 160).

Відповідно до п. 2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284, розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Як вбачається з матеріалів справи, ні позивачі, ні третя особа на стороні позивача з метою фіксації факту заподіяння збитків та визначення їх розміру до органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, будь-яких незалежних установ та організацій не зверталися.

Факт заподіяння збитків зафіксовано лише актом від 23 вересня 2015 року, складеним, як у ньому зазначено, працівниками СВК «Дружба», який не свідчить про заподіяння збитків позивачам у зазначеному ними розмірі (т. 1 а.с. 11).

Зокрема, у даному акті значиться про заподіяну шкоду СВК «Дружба» на орендованих землях, не зазначено у акті про складення будь-якої схеми із зазначенням місцярозташування масиву викосуміші.

Із відомостей, зазначених в облікових листах тракториста-машиніста за вересень-жовтень 2015 року вбачається, що технікою ФГ «Аміла» проводились роботи в урочищі «Березина» лише 18 та 19 вересня 2015 року, 8 та 9 жовтня 2015 року (т. 1 а.с. 251-252).

Ні позивачі, ні свідки, які були допитані в суді першої інстанції, не були очевидцями знищення врожаю технікою відповідача.

Колективна заява власників земельних паїв, адресована земельній інспекції у Волинській області, щодо передискування їх земельних ділянок трактористом ФГ «Аміла» підписана крім позивачів, також ОСОБА_14, ОСОБА_15, які згідно інформації Держгеокадастру у Турійському районі Волинської області не мають земельних ділянок в урочищі «Березина» (т. 1 а.с. 13).

Розміри земельної ділянки із незібраним врожаєм та її місцерозташування не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Доводи представників третьої особи на стороні позивача, висловлені в суді апеляційної інстанції, щодо прив'язки масиву незібраної викосуміші до яру, що розташований на земельній ділянці ОСОБА_1, крім пояснень зацікавлених по справі осіб, іншими доказами не підтверджуються.

Враховуючи, що рішення суду не може грунтуватися на припущеннях, суд першої інстанції зробив правильний висновок про недоведеність позивачами факту заподіяння їм шкоди ФГ «Аміла», а саме знищенням врожаю на їхніх земельних ділянках та розміру заподіяної шкоди.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду в апеляційному порядку оскаржуваного рішення суду і висновків суду вони не спростовують.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Турійського районного суду Волинської області від 18 квітня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді