Справа № 344/8859/16-ц
Провадження № 2/344/4095/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.

секретаря Струк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з наведеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що в шлюбі з відповідачем у них народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області шлюб між сторонами розірвано, дитину залишено проживати з матірю. Позивач має намір поїхати з дитиною за кордон для її всестороннього розвитку та оздоровчих цілях. Батько дитини добровільної згоди для виїзду за кордон не надає, що суперечить інтересам дочки. За вказаних обставин просить суд надати дозвіл на виїзд доньки за кордон без згоди батька ОСОБА_2 у супроводі матері, або уповноважених нею осіб на період з 01.08.2016 року по 31.12.2016 року в республіку ОСОБА_4 та на виготовлення дитині візи за зверненням матері без згоди батька.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві. Просили позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, оскільки позивачем не надано доказів створення належних умов проживання дитини за кордоном. Також не наведено обґрунтованих підстав необхідності в лікуванні за межами України.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін, думку представника позивача, всебічно, повно та обєктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу виїзду неповнолітньої дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків.

В судовому засіданні встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є колишнім подружжям. Шлюб їх розірвано на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 23 квітня 2014 року (а.с. 4).

Згідно копії свідоцтва про народження серії І-НМ № 205196, виданого 18 квітня 2012 року відділом ДРАЦС Івано-Франківського МУЮ (а.с. 4) сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вищезазначеним рішенням суду дитину залишено на проживанні з матірю.

Конвенцією ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина 1 статті 3 Конвенції ООН).

Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (частина 1 статті 18 цієї Конвенції).

Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і вїзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Частиною 2 ст. 4 вказаного Закону передбачено, що оформлення проїзного документа дитини для її виїзду за кордон провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання . У відповідності до п.п.2,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року за № 57 чітко визначено , що виїзд за межі України громадян , які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред`явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Статтею 7 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» визначено, що правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України і підлягають опублікуванню.

На виконання ст.7 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» постановою Кабінету Міністрів 31.03.1995 року за № 231 затверджено Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини , їх тимчасового затримання та вилучення.

Пунктом 18 Правил зазначено, що оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

В силу дії ч. ч. 1 та 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідач добровільно не надає згоди на виїзд малолітньої доньки за кордон. Позиція відповідача в спірних правовідносинах судом розцінюється такою, що не відповідає інтересам дитини, оскільки метою поїздки за кордон є оздоровлення малолітньої ОСОБА_3. Наявність у неї захворювання підтверджується медичної довідкою № 347/1 від 29 березня 2016 року. Тому такий дозвіл слід надати позивачу.

Пунктом 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Суд вважає що термін подорожі з 01.08.2016 року по 31.12.2016 року є достатнім для повноцінного відпочинку та оздоровлення і ніяким чином не обмежить відповідача, як батька, в правах щодо дочки, так як виїзд за кордон має тимчасовий характер, та не стосується питання визначення місця проживання дитини.

За змістом ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Позивачем не зазначено особу чи осіб, яких слід уповноважити для супроводу дитини під час виїзду за кордон, а тому враховуючи наявність спору, позов в частині надання дозволу на виїзд дитини за кордон у супроводі уповноважених позивачем осіб задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

На підставі вищенаведеного, відповідно ст. ст. 2,4 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, п.п.2,4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, п.п. 18, 19 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджених постановою Кабінету Міністрів № 231 від 31.03.1995 року, ч.ч.1 та 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька задовольнити частково.

Надати дозвіл на виїзд з України в ОСОБА_4 малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, корп. № 4АДРЕСА_1 у супроводі матері ОСОБА_1, жительки АДРЕСА_2 на період з 01.08.2016 року по 31.12.2016 року.

Надати дозвіл на виготовлення та оформлення відповідної візи дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 для поїздки за кордон в ОСОБА_4 за зверненням матері ОСОБА_1, жительки АДРЕСА_2 без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, корп. № 4АДРЕСА_1

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, корп. № 4АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1, жительки АДРЕСА_2, - 551 грн. 20 коп. судового збору.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 01 серпня 2016 року.

Суддя Бабій О.М.