ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження НОМЕР_1/753/883/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ДРАГА О.А.

сторін:

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ, третя особа: Реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві про визнання права власності, суд

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_2 17.08. 2015 року звернулась до суду з позовом до Київської міської ради, третя оособа: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про визнання права власності. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що згідно договору купівлі - продажу від 23 травня 1995 року позивачка придбала 22/100 частини будинку по АДРЕСА_1.

У 1998 році позивачка звернулася до Харківської районної державної адміністрації м. Києва з заявою про проведення робіт по перебудові придбаної частини будинку. Розпорядженням №514 від 10.08.1998 року дану заяву було задоволено.

Позивачем було проведено перебудову придбаної частини будинку у встановленому законом порядку, тому 21 травня 2010 року Інспекцією державного - архітектурно - будівельного контрою у м. Києві видано позивачу Сертифікат відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам, реєстраційний номер КВ 000432, згідно яким засвідчується відповідність закінченого будівництва об'єкта: двоповерхової житлової прибудови (літ АП-1), житлової прибудови (літ. АП-ІГ) до приватного житлового будинку (літ.А) загальною площею 118,2 кв. метри у т.ч житловою площею 42,7 кв. метри та господарські споруди, у т. ч. гаражу з підвалом (літ . О), сараю (літ. П), відповідно до технічного паспорту виготовленого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності об'єкти нерухомого майна станом на 15.08.2008 року за адресою: АДРЕСА_1.

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_7 та ОСОБА_3.

Після здійсненої перебудови змінилися ідеальні частки в праві загальної власності на житловий будинок, та згідно Довідки від 02.10.2014р. року вони складаються у наступному порядку: гр. ОСОБА_7 38/100 часток від усього житлового будинку; гр. ОСОБА_3 62/100 часток від усього житлового будинку.

20 жовтня 2014 року ОСОБА_2 ( представник позивачки) , який діяв в інтересах позивача на підставі нотаріально посвідченої довіреності з метою державноїреєстрації права власності на житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1, звернувся до Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), до якої додав необхідні документи для реєстрації права власності, яка виникла на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 27 листопада 2008 року ( справа № 22-7600), яке набуло чинності з дати його ухвалення за позивачем.

06 листопада 2014 року Державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві Кандзьора Вікторією Ярославівною, було винесено рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію правта їх обтяжень за № 17025702, мотивуючи неможливість такої реєстрації, оскільки до заяви не подані всі документи, а саме документи що підтверджують виникнення права власності на земельну ділянку, а також письмової заяви співвласників про розподіл часток у спільній власності на об'єкт нерухомогомайна.

24 листопада 2014 року зазначеним державним реєстратором винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №174177833 від 24 листопада 2014 року, про відмову в державній реєстрації права власності на житловий будинок: за адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки, як відомо позивачу, ОСОБА_7 - померла, а після її смерті спадкоємці не прийняли спадщину, отримати її згоду на державну реєстрацію прав та їх обтяжень на вказаний житловий будинок із зміненими частками, що обумовлено здійсненням перебудови, не можливо, що і обумовлено поважними причинами звернення із цим позовом про визнання права власності у судовому порядку, бо позивач у встановленому законом порядку позбавлений можливості це вчинити, що є очевидним. Отримати відомості про смерть ОСОБА_7 позивачка не може, враховуючи те, що ця інформація з обмеженим доступом.

На даний час позивач позбавлений іншої можливості, аніж звернення до суду із цим позовом та визнати за собою право власності на житловий будинок

Згідно до ст. 328 ЦК України, право власності набуте на підставах, не заборонених -законом, зокрема її право чинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інакше "впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», основні терміни, використані в цьому Законі, мають таке значення: зокрема, територіальна громада - жителі, об'єднанні постійним проживанням в межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр; районні та обласні - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст. Ст. 41 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлює особливості повноважень районних у містах рад та їх виконавчих органів. Так, питання організації управління районами в містах належать до компетенції міських рад. Районні умістах ради ( у разі їх створення) та їх виконавчі органи відповідно до Конституції та законів України здійснюють, зокрема, управління рухомим та нерухомим майном, та іншими об'єктами, що належать до комунальної власності територіальних громад районів у містах.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2. який діє за довіреністю НАА 872041 від 12.09. 2014 року ( а.с. 8) підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов, а саме:

- визнати за позивачкою право власності на 62/100 часток від усього житлового будинку НОМЕР_1 розташованого по АДРЕСА_1, яка складається із житлових кімнат по поверхового плану: 2-1 площею 3,9 кв.метри; 2-1 площею 38,5 кв. метри; 2-2 площею 9,2 кв. метри; 2-3 площею 2,8 кв. метри; 2-4 площею 12,3 ; 2-5 площею 5,4 кв. метри; 2-6 площею 9,6 кв. метри; 2-7 площею 12,6 кв. метри; 2-8 площею 11,3, 2-9 площею 2,6 кв. метри; 2-10 площею 7,0 кв. метри; 2-11 площею 10,0 кв. метри; сарай літ."Г" площею 4,0 кв. метри; навіс літ. "М"; вбиральня літ."Н" площею 5,0 кв. метри; гараж літ."О" площею 29, 6 кв. метри; сарай літ."П" площею 13,1 кв. метри; вимощення 11; огорожа № 4, № 6;

- зобов"язати Реєстраційну служба Головного управління юстиції у м. Києві здійснити державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_3право власності на 62/100 часток від усього житлового будинку НОМЕР_1 розташованого по АДРЕСА_1, яка складається із житлових кімнат по поверхового плану: 2-1 площею 3,9 кв.метри; 2-1 площею 38,5 кв. метри; 2-2 площею 9,2 кв. метри; 2-3 площею 2,8 кв. метри; 2-4 площею 12,3 ; 2-5 площею 5,4 кв. метри; 2-6 площею 9,6 кв. метри; 2-7 площею 12,6 кв. метри; 2-8 площею 11,3, 2-9 площею 2,6 кв. метри; 2-10 площею 7,0 кв. метри; 2-11 площею 10,0 кв. метри; сарай літ."Г" площею 4,0 кв. метри; навіс літ. "М"; вбиральня літ."Н" площею 5,0 кв. метри; гараж літ."О" площею 29, 6 кв. метри; сарай літ."П" площею 13,1 кв. метри; вимощення 11; огорожа № 4, № 6.

Відповідач Київська міська рада в судове засідання не направила свого представника, просили розглядати справу за їх відсутності та на адресу суду надіслали письмові пояснення через загальну канцелярію за вх. № 47753 від 05.10. 2015 року ( а.с . 42-44).

Третя особа: Реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві, належним чином повідомлена не направила свого представника про причини неявки суду не повідомила.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2, вивчивши письмові пояснення Київської міської ради від 05.10 2015 року, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, виходячи із наступного.

Згідно до ст. 328 ЦК України, право власності набуте на підставах, не заборонених -законом, зокрема її правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інакше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», основні терміни, використані в цьому Законі, мають таке значення: зокрема, територіальна громада - жителі, об'єднанні постійним проживанням в межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр; районні та обласні - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст.

Ст. 41 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлює особливості повноважень районних у містах рад та їх виконавчих органів. Так, питання організації управління районами в містах належать до компетенції міських рад. Районні умістах ради ( у разі їх створення) та їх виконавчі органи відповідно до Конституції та законів України здійснюють, зокрема, управління рухомим та нерухомим майном, та іншими об'єктами, що належать до комунальної власності територіальних громад районів у містах.

Як слідує із матеріалів цивільної справи та встановлено у судовому засіданні, предметом спору є частина житлового будинку НОМЕР_1, розташованого по АДРЕСА_1. Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, позивач отримав відмову в державній реєстрації прав та їх обмежень на житловий будинок НОМЕР_1, розташований по АДРЕСА_1 в зв'язку з тим, що до заяви про реєстрацію права власності не додано документів, що підтверджують виникнення права власності на земельну ділянку, на якій розташований спірний будинок, а також заяви співвласників про розподіл часток у спільній власності ( а.с. 20; 21).

Частиною 2 ст. 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

У відповідності із ст. 334 ЦК України право власності майна за договором виникає з моменту передання майна.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" видача свідоцтва про право власності фізичним особам на новозбудовані об'єкти нерухомого майна здійснюється державним реєстратором.

Порядок проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно з видачею свідоцтва про право власності визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".

Відповідно до додатку 26 до наказу Міністерства юстиції України від 02.02.2012 року № 198/5 "Про затвердження переліку реєстраційних служб територіальних органів юстиції" реалізацію повноважень у м. Києві забезпечує Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві.

Отже, видача свідоцтва про право власності фізичним особам на новозбудовані об'єкти нерухомого майна здійснюється державним реєстратором, реалізацію повноважень у м. Києві забезпечує Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 23 травня 1995 року позивачка ОСОБА_3 придбала 22/100 частини будинку по АДРЕСА_1 ( а.с. 10-11) без купівлі-продажу земельної ділянки. вказаний факт у судовому засіданні не спростовував і сам представник позивача.

Щодо відсутності документів, що підтверджують виникнення права власності на земельну ділянку, повідомив, що ні позивач, ні інший співвласник спірного будинку не оформили право власності на земельну ділянку відповідно до вимог Земельного кодексу України. Відповідно до даних міського земельного кадастру земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 862 кв.м. обліковується за ОСОБА_7 на підставі даних інвентаризації земель. Відомостей щодо іншого землекористувача - ОСОБА_3 - в земельному кадастрі взагалі немає.

Однак, відповідно до положень Земельного кодексу України (ст. 125, 126) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Щодо відсутності заяви іншого співвласника про розподіл часток у спільній власності встановлено наступне.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України (статті 355-364) майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Як стверджує представник позивача , що інший власник спірного житлового будинку - ОСОБА_7 - померла та після її смерті її спадкоємці не прийняли спадщину. Але доказів цього Позивачем не надано. Однак, частиною 1 ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтями 58 та 59 Цивільного процесуального кодексу України передбачено належність та допустимість доказів, тобто тих, які містять інформацію щодо предмета доказування одержані у встановленому законом порядку.

Судом з Відділу реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві витребувані відомості про смерть ОСОБА_7, копія актового запису про смерть ОСОБА_7 надійшла на адресу суду.

Після чого із Сьомої Київської державної нотаріальної контори , судом витребувана спадкова справа, про те, із відповіді Сьомої київської державної нотаріальної контори вбачається, що спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 не заводилась.

Разом з тим , з тексту позовної заяви вбачається, що спадкоємці на майно ОСОБА_7 відмовились від спадкового майна, про те представник позивача не надав ніяких підтверджуючих цьому доказів та позивач не залучила до участі у справі в якості сторони у процесі ОСОБА_9, який проживає в АДРЕСА_1, оскільки відповідно до надісланого на запит суду копії актового запису про смерть ОСОБА_7, саме ОСОБА_9 був заявником щодо видачі актового запису про смерть, отже він може бути одним із спадкоємців права та інтереси яких можуть бути порушені.

За вищевказаних підстав, суд вважає, що позов ОСОБА_3 до Київської міської ради, третя особа: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про визнання права власності, не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 316, 328, 331, 334, 392 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 30, 57, 58, 59, 60, 212, 213, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до Київської міської ради, третя особа: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про визнання права власності, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Повний текст рішення виготовлено 18 січня 2016 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК