Справа № 183/798/16
№ 2/183/1134/16
22 березня 2016 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді Дубовенко І.Г., при секретарі Драній В.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до Iскри ОСОБА_1, третя особа Відділ державної виконавчої служби Індустріального районного управляння юстиції в Дніпропетровській області про звільнення майна з-під арешту, -
В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, третя особа Відділ державної виконавчої служби Індустріального районного управляння юстиції в Дніпропетровській області, в якому позивач просить звільнити майно з-під арешту та стягнути судові витрати.
06 лютого 2014 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження № 41900721 з примусовому виконання виконавчого листа №2/183/367/13 виданого 09 липня 2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення заборгованості за судовими витратами з ОСОБА_2 у розмірі 1200,15 грн на корить ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та накладено арешт на все майно боржника.
25 червня 2014 року виконавче провадження № 41900721 було закінчено на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України Про виконавче провадження, що передбачає собою закінчення виконавчого провадження без припинення чинності арешту на майно боржника.
Позивач зазначив в заяві, що згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15 грудня 1999р. та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.
Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про Іпотеку» Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.
В даному випадку, право застави у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виникло 10 вересня 2008 року, а постанови про накладення арешту та розшуку були винесені пізніше ніж було укладено договір іпотеки.
Крім того, згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вищий пріоритет на заставлене майно має ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої він підтримує позовні вимоги та не заперечує проти винесення рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_2 та третя особа Відділ державної виконавчої служби Індустріального районного управляння юстиції в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилися, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлені.
В звязку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що 06 лютого 2014 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження № 41900721 з примусовому виконання виконавчого листа №2/183/367/13 виданого 09 липня 2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення заборгованості за судовими витратами з ОСОБА_2 у розмірі 1200,15 грн. на корить ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та накладено арешт на все майно боржника.
25 червня 2014 року виконавче провадження № 41900721 було закінчено на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України Про виконавче провадження, що передбачає собою закінчення виконавчого провадження без припинення чинності арешту на майно боржника.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про Іпотеку» Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.
Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15 грудня 1999 р. та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.
Право іпотеки у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло 10 вересня 2008 року, тобто, після укладення між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 договору іпотеки № DNN0GK000000029 від 10 вересня 2008 року, який укладений для забезпечення виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору.
Постанова про накладення арешту спірного майна було винесено органом виконавчої служби пізніше ніж було укладено договір іпотеки.

Згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Таким чином, вищий пріоритет щодо рухомого майна має ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в зв'язку з чим, державна виконавча служба не мала правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями.

Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з під арешту.

Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з під арешту.

Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи наведеним, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 1378,00 гривень.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, ст. ст. ст. 54, 60 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до Iскри ОСОБА_1, третя особа Відділ державної виконавчої служби Індустріального районного управляння юстиції в Дніпропетровській області про звільнення майна з-під арешту, - задовольнити.

Звільнити з-під арешту, накладеного 06 лютого 2014 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_1 при примусовому виконанні ВП № 41900721 та заборонити органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» прав іпотекодержателя на нерухоме майно та земельну ділянку, які належать на праві власності ОСОБА_2, а саме: житловий будинок, загальною площею 32.80 кв. м, житловою площею 14,10 кв.м., що розташований на земельній ділянці, загальною площею 325 кв.м. за адресою: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Боженко, буд.12

Стягнути з Iскри ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя І.Г. Дубовенко