Справа № 760/7641/16-ц
Провадження № 2/760/3867/16
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

01 серпня 2016 року м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Шевченко Л. В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

25.04.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення боргу.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 27.04.2016 зазначена позовна заява залишена без руху з підстав її невідповідності вимогам, встановленим статтею 119 ЦПК.

У пункті 7 постанови № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що «позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладенні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину».

Однак, позивач не обґрунтував свої вимоги, зокрема, вказав підстави та умови укладення договору між позивачем та відповідачем, коли саме був укладений цей договір, яким чином були оформлені договірні правовідносини, чим підтверджується укладення договору між сторонами та існування договірних правовідносин, не вказав правові підстави перерахування на його користь грошових коштів у розмірі 27 000 грн., не зазначив доказів незаконного утримання з нього грошових коштів у розмірі 10 000 грн., а також не зазначив докази, що підтверджують кожну з цих обставин.

Враховуючи принцип диспозитивності, суд обмежений у можливості виявляти свою ініціативу. Суд зобов'язаний вирішувати спори лише в межах заявлених фізичними чи юридичними особами вимог і на підставі поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Таким чином, суд обмежений у праві витребувати докази щодо підстав виникнення спірних правовідносин між сторонами у судовому засіданні.

Крім цього, позивачу необхідно обґрунтувати свої вимоги та зазначити, які норми Закону «Про захист прав споживачів» були порушені відповідачем, коли саме та в який спосіб; докази, якими підтверджується порушення норм цього Закону щодо позивача; який спосіб захисту, передбачений саме цим Законом, просить обрати позивач, оскільки він регулює різні підстави та форми захисту.

Крім цього, частина п'ята статті 119 ЦПК передбачає, що «до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору».

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір».

З 01.09.2015 Закон України «Про судовий збір» діє у новій редакції. Із статті 5 цього Закону, яка визначає пільги щодо сплати судового збору, виключено пункт, який встановлював, що від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Отже, з 01.09.2015 позови споживачів оплачуються судовим збором за ставками, встановленими Законом.

Подаючи позов, позивач зазначив, що він звільнений від сплати судового збору на підставі Закону «Про захист прав споживачів».

Частина третя статті 22 Закону «Про захист прав споживачів», яка діє з 01.11.2011, передбачає, що «споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав».

Таким чином, на день подання позову про захист прав споживачів діють нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному регулюють питання оплати судового збору.

Згідно з статтею 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

За змістом частини третьої статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах застосуванню підлягають положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Як зазначалося вище, Закон України «Про судовий збір» у редакції, що діє з 01.09.2015, виключив споживачів з переліку пільгової категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Таким чином, позивачу належить сплатити судовий збір.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ціна позову складає 10 000 грн. Отже, позивачу належить сплатити судовий збір у розмірі 551,20 грн. Реквізитами для сплати судового збору є: розрахунковий рахунок №0010, отримувач коштів УДКСУ у Солом'янському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, банк отримувача: ГУ ДК у м. Києві, код банку отримувача (МФО) 820019, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу:*;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті). Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Солом'янський районний суд міста Києва.

Крім цього, частина перша статті 120 ЦПК передбачає, що «позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб».

Позивач додав до позовної заяви її копії для відповідача, однак надані документи в якості доказів, на які він посилається, обґрунтовуючи свої вимоги, мають погану якість та не підлягають прочитанню, у зв'язку з цим не дають можливості визначити чи відносяться вони до предмету доказування.

Таким чином, позивачу необхідно подати належної якості копії усіх документів, що додаються до позовної заяви для відповідача та для суду.

Ухвалою від 27.04.2016 про залишення позовної заяви без руху позивачу було запропоновано усунути недоліки шляхом подання нової, належним чином оформленої позовної заяви, належної якості копій всіх документів, що додаються до неї для відповідача та для суду та належного доказу сплати судового збору.

Строк для усунення недоліків був встановлений - три дні з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху від 27.04.2016 року направлялась позивачу в порядку передбаченому для направлення судових повісток.

Згідно з частиною п'ятою статті 74 ЦПК судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Відповідно до абзацу 5 частини п'ятої статті 74 ЦПК у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

З матеріалів справи випливає, що позивач за адресою, зазначеною в позовній заяві, повідомлення не отримує, оскільки конверт був повернутий на адресу суду без вручення адресату.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

З матеріалів справи випливає, копія ухвали про залишення позовної заяви без руху від 27.04.2016 направлялась позивачу на адресу, яка зазначена ним в позовній заяві, а саме: 03113, АДРЕСА_1.

Однак конверт, в якому була направлена копія ухвали про залишення позовної заяви без руху від 27.04.2016, повернутий до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», без вручення адресату.

Іншої адреси, за якою позивачу можливо було б направити копію ухвали про залишення позовної заяви без руху від 27.04.2016, позивач суду не надав.

З квітня 2016 року до суду позивач жодного разу не з`являвся, справою не цікавився, копію ухвали не отримує.

Враховуючи вищезазначене, позивач був належним чином повідомлений про постановлення ухвали про залишення позовної заяви без руху від 27.04.2016 та мав можливість виконати її вимоги та усунути недоліки своєї позовної заяви.

Станом на день постановлення цієї ухвали позивач недоліки позовної заяви не усунув.

Частина друга статті 121 ЦПК передбачає «якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві».

Таким чином, позовну заяву належить визнати неподаною та повернути позивачу.

Керуючись статтями 119, 121 ЦПК, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про стягнення боргу вважати неподаною та повернути позивачеві.

Роз'яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Л. В. Шевченко