Справа № 758/9268/16-ц
У Х В А Л А

про повернення позову

28 липня 2016 року суддя Подільського районного суду м.Києва Ларіонова Н. М. , вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, інтереси якого представлені адвокатом Ружицьким Романом Францовичем, до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі ПАТ «Українська залізниця») про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м.Києва надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з період з 04.01.2016 р. по 25.07.2016 р. в загальній сумі 58 775,58 грн.

Розглядаючи питання про відкриття провадження по справі, вважаю, що вищевказаний позов слід повернути позивачу за таких підстав.

Поданий позов підписаний адвокатом Ружицьким Р.Ф., котрий, як він вказує в позові, є представником позивача.

Згідно до ст. 44 ЦПК представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти віл імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності.

Категорія "повноваження" має істотне значення для визначення правосуб'єктності представника, який, не маючи повноважень, не може вважатися таким. Наявність повноваження у представника є обов'язковою умовою виникнення процесуального представництва, з огляду на яке представник наділяється відповідними правами та обов'язками, і в межах визначених повноважень здійснює процесуальні дії. Таким чином, повноваження представника визначає конкретний зміст процесуальних відносин, звісно, разом із цивільними процесуальними нормами. Повноваження представника у суді є відносним суб'єктивним правом представника здійснювати від імені особи, яку представляють, визначені процесуальні дії, які породжують правові наслідки безпосередньо для особи, яку представляють, в її відносинах із судом, і одночасно обов'язком здійснити зазначені дії для законного представника.

В цивільному процесуальному праві, на відміну від цивільного права, обсяг та зміст повноважень представника визначаються не волевиявленням сторони, а нормами ЦПК. Довіритель має право лише обмежити повноваження представника на певні процесуальні дії (ч. 2 ст. 44 ЦПК), які передбачені законодавством. Власне, факт наділення представника повноваженнями означає згоду довірителя на здійснення всіх процесуальних дій, які він сам міг би здійснити, крім тих, які ним обмежені.

Як вбачається з матеріалів позову, до нього додані лише ксерокопії ордеру від 18.09.2014 р. та ксерокопія свідоцтва на заняття адвокатської діяльністю.

Між тим, відповідно до ст.42 ч.4 ЦПК України до ордера обов'язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його права на вчинення окремої процесуальної дії та такий витяг засвідчується підписом сторін договору.

Таким чином, до позову не доданий документ, який підтверджує право адвоката Ружицького Р.Ф. на пред'явлення та підписання позову від імені ОСОБА_1

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повине бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 р.), З приводу цього прецедент ним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Відповідно до ст.121 ч.3 п.3 ЦПК України позовна заява повертається у випадку, якщо заява від імені позивача подана особою, яка не має повноважень на ведення справи.

В зв'язку з чим, вищевказаний позов підлягає поверненню.

Відповідно до ст.121 ч.5 ЦПК України повернення позову не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позову. А відтак, ОСОБА_1 має право звернутися до суду з позовом, який підписаний безпосередньо ним як позивачем, або наділити такими повноваженнями свого представника.

В зв'язку з наведеним, повернення позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей позову вимогам закону позивач має право повторного звернення до суду зі вказаним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст.с.121, 208-210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, інтереси якого представлені адвокатом Ружицьким Романом Францовичем, до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва з подачею апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. В разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяН. М. Ларіонова