Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.08.2016

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Білик Н. В.,

з участю секретаря Хижук Л.І.

за участю сторін: позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Літинського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності.

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності. В позові зазначає, що 02.06.1995 помер його батько ОСОБА_3. Після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок з господарським будівлями що розташований в с.Літинка вул.Першого Травня,25 Літинського району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем на дане майно за законом, однак не може оформити спадщину, адже після звернення до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом було відмовлено у вчинені даної дії, оскільки на майно, яке підлягає державній реєстрації відсутні правовстановлюючі документи. Крім того, ще одним спадкоємцем за законом на спадкове майно покійного, є брат позивача ОСОБА_2, однак він спадщину не прийняв та не має наміру її приймати. За зазанчених вище обставин, позивач не може реалізувати своє право на спадщину, тому змушений звернутися до суду за захистом свого права.

В судовому засіданні ОСОБА_1, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовільнити. Пояснив, що батько за власні кошти побудував будинок і проживав у ньому. На день смерті батька, позивач проживав разом із ним тому, що здійснював за ним догляд. Потім він залишився проживати у будинку та користується ним до цього часу.

Відповідач, ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Надав суду заяву, у якій просить справу розглянути за його відсутності, зазначив, що він спадщину після смерті батька не приймав та не має наміру приймати. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить задовільнити.

Дослідивши матеріали, які є у справі, взявши до уваги думку сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що між сторонами існують цивільні правовідносини, пов'язані із спадкуванням.

Свідоцтво про смерть (а.с. 7) свідчить, що ОСОБА_3 помер 02 червня 1995 року. Із копії свідоцтва про народження (а.с.8) встановлено, що ОСОБА_1 є сином покійного, ОСОБА_3. Із копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: Вінницька область Літинський район, с.Літинка вул.Першого Травня,25 (а.с.9-13) встановлено, що у даному документі право власності на житловий будинок зареєстровано 1985 року за ОСОБА_3, наявна відмітка про відсутність правовстановлюючих документів. Довідка видана виконкомом Літинецької сільської ради (а.с.15) свідчить, що ОСОБА_3 до дня смерті був зареєстрований за адресою: Вінницька обла., Літинський р-н., с.Літинка вул.Першого Травня, 25. Архівна виписка (а.с.16) підтверджує, що ОСОБА_3 передано в приватну власність земельну ділянку площею 0,47 га, для ведення підсобного господарства, яка знаходиться біля будинку по вул.Першого Травня, 23 в с.Літинка Літинського району. Інші довідки видані виконкомом Літинецької сільської ради (а.с.19-20), підтверджують, що згідно записів по господарської книги №6 за 1991-1995 головою вищевказаного домоволодіння рахується ОСОБА_3 Крім того, з даних документів вбачається, що ОСОБА_1, після смерті батька ОСОБА_3 провів поточний ремонт житлового будинку, що розташований в с.Літинка по вул.Першого Травня, 25 Літинського району та доглядав за земельною ділянкою біля бдинку.

Із довідки, виданої виконкомом Літинецької сільської ради (а.с.23) судом встановлено, що згідно запису погосподарської книги №4 особовий рахунок №254, власником будинку по вул.Першого Травня, 25 станом на 1985 р., був ОСОБА_3.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-ІУ, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 19851988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, спадкодавець своє право власності в БТІ не зареєстрував.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи те, що спірний будинок було побудовано у 1985 році, виписка з погосподарської книги Літинецької сільської ради підтверджує, що ОСОБА_3 являвся власником житлового будинку за адресою: с.Літинка по вул.Першого Травня,25 Літинського району, Вінницької області, тому наявні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст..213-215 , 256 ЦПК України, ст. 1216-1218, 392 ЦК України -

В И Р І Ш И В :

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок, що розташований в с.Літинка по вул. Першого Травня,25 Літинського району позначений на плані літерою «А»загальною площею 99,0 кв.м., житловою площею 49,7 кв.м., прибудова «а», прибудова «а1», ганок з козирком; сарай-літня кухня «Б», сарай «В» ,погріб з шиєю «Г»; сарай «Д»; вбиральня «Е»; ворота - №1; хвіртка №2, огорожа №3, ворота - №4; криниця - №5, після смерті ОСОБА_4 Мефодійовича, який помер 02.06.1995 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати до Апеляційного суду Вінницькї області через райсуд протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя: Білик Наталія Володимирівна