Справа № 144/845/16-ц
Провадження № 2/144/504/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

"08" серпня 2016 р. Теплицький районний суд Вінницької області

в складі : головуючої - судді Задорожної Л.І.,

секретаря судового засідання - Кошмелюк А.С.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника органу опіки та піклування - виконавчого комітету Бджільнянської сільської ради Ніколішиної Т.В., представника Служби у справах дітей Теплицької райдержадміністрації Гижко О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Теплик цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання малолітніх дітей,

установив :

В червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визначення місця проживання малолітніх синів, вказавши, що перебував з відповідачкою в шлюбі з 20 червня 2012 року. Заочним рішенням Теплицького районного суду від 24 березня 2016 року шлюб між ними було розірвано. В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 народились сини: ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Вказав, що відповідач проживає в Херсонській області з іншим чоловіком, дітьми не цікавиться та не бере участі в їх вихованні. Сини проживають разом з ним в будинку його матері, він створив всі умови для їх проживання, виховання та розвитку. Просить визначити місце проживання малолітніх дітей разом з ним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав. Пояснив, що в минулому році ОСОБА_4 поїхала на заробітки, де знайшла собі іншого чоловіка. З січня 2016 року відповідач проживає окремо від дітей і зовсім не цікавиться їх життям, навіть не привітала з днем народження. Відповідач мала намір здати дітей на півроку в інтернат, але він не погодився з цим і діти залишились разом з ним. Він має постійну роботу, проживає з дітьми в будинку своєї матері, де для дітей на даний час є всі умови для належного проживання, утримання та виховання. Між ними виник спір про місце проживання дітей, так як відповідач висловлює намір забрати синів і вивезти їх в невідомому напрямку.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому порядку через оголошення в пресі(газета «Вінниччина» №59(23101) від 29 липня 2016 року), заперечень проти позову не подала, про поважність причини своєї неявки суду не повідомила, від відповідача не надходила заява про розгляд справи у її відсутність. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Представник органу опіки та піклування - виконавчого комітету Бджільнянської сільської ради - сільський голова Ніколішина Т.В. пояснила суду, що дане питання розглядалось на засіданні опікунської ради, умови проживання в сім'ї позивача хороші, сім'я матеріально забезпечена, і опікунська рада вважає, що малолітні діти мають проживати разом з батьком, оскільки це відповідає їх інтересам. Відповідач зовсім дітьми не цікавиться, крім того, має ще двох малолітніх дітей, яких залишила на виховання матері чоловіка від першого шлюбу, і теж їх життям не цікавиться.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Батьками малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які народились ІНФОРМАЦІЯ_3, є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвами про їх народження(а.с.6,7).

Заочним рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 24 березня 2016 року, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано.

Місце проживання ОСОБА_1 та малолітніх ОСОБА_5 і ОСОБА_6 зареєстровано по АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Бджільнянської сільської ради за №480 від 13 червня 2016 року.

Судом встановлено, що з січня 2016 року малолітні діти проживають з батьком в с.Бджільна Теплицького району, а відповідач з цього часу проживає окремо за межами Теплицького району. Відповідач в даний час постійного заробітку не має, на утримання дітей сплачує аліменти за рішенням Теплицького районного суду від 10 травня 2016 року, яке набрало законної сили. За час проживання дітей з батьком, мати не навідувала дітей.

Відповідно висновку опікунської ради при Бджільнянській сільській раді доцільно визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з їх батьком ОСОБА_1.

Служба у справах дітей Теплицької районної державної адміністрації подала висновок від 26 липня 2016 року, в якому вважає доцільним в інтересах малолітніх дітей визначити місце проживання ОСОБА_5, 2012 року народження, та ОСОБА_6, 2012 року народження, спільно з батьком ОСОБА_1.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю

- 2 -

аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно з ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі ? Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того, законодавством зобов'язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно (ст. 157 СК України ).

Крім того, згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Заслухавши пояснення позивача, представників органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, при цьому суд враховує інтереси малолітніх дітей, те, що мати з власної волі протягом останніх семи місяців проживає окремо, втратила зв'язок з дітьми, те що діти стали проживати з батьком за згодою сторін, батько виявляє щодо дітей більшу увагу та турботу, ніж відповідач, внаслідок чого діти прихильніші до позивача, а також те, що позивач має постійне місце роботи та дохід, відповідач ОСОБА_4 заперечень проти позову не подала.

Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про права дитини, ст. 161 СК України, ч.4 ст.29 ЦК України, ст.ст. 3,10, 15,60,88,212,213, 215, 224,225,226,228 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, за місцем проживання його батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, за місцем проживання його батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ