Номер провадження: 22-ц/785/2994/16
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі - Козак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Купер прайс" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

04.08.2014 року, товариство з обмеженою відповідальністю "Купер прайс" (далі-Товариство 1) звернулось із позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором від 10.05.2007 року у сумі 37 647,69 гривень.

Позов обгрунтовано тим, що 10.05.2007 року між закритим акціонерним товариством "Альфа Банк" (19.08.2009 року, внаслідок реорганізації переіменовано на публічне акціонерне товариство, далі-Банк) і відповідачкою укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала кредит у сумі 8 050 доларів США на строк до 10.05.2010 року. У подальшому, 30.09.2009 року між Банком і товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (далі-Товариством 2) укладено договір факторінгу, за яким Товариство 2 отримало право грошової вимоги, зокрема за кредитним договором від 10.05.2007 року між Банком і відповідачкою. 18.12.2012 року між Товариством 1 і Товариством 2 укладено договір факторингу, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги, у тому числі за кредитним договором від 10.05.2007 року.

Посилаючись на те, що зобов'язання має виконуватись відповідно до умов договору, відповідачка належним чином не виконала умов зобов'язання і допустила заборгованість з повернення кредиту, позивач просив позов задовольнити.

Відповідачка не приймала участиі у судовому засіданні у суді першої інстанції.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17.11.2014 року позов задоволено: суд стягнув з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 37 674,69 гривень, з яких 27 202,66 гривень заборгованість по кредиту і 10 472,03 гривень пеня. З відповідачки на користь позивача суд стягнув судовий збір.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.02.2016 року представнику відповідачки відмовлено у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення суду від 17.11.2014 року (а.с.171,172).

В апеляційній скарзі представник відповідачки просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на незаконність рішення суду, зокрема на порушення ст. 257 ЦК України і пропуск позивачем строку позовної давності.

У засіданні колегії суддів: представник відповідачки скаргу підтримав.

Представник позивача у засідання колегії суддів не з'явився.

Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

За змістом ст. 308 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Встановлено, що 10.05.2007 року між Банком і відповідачкою укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала у кредит у сумі 8 050 доларів США на строк до 10.05.2010 року зі сплатою 19,99% річних (а.с.6-8).

Сторони, реалізуючи свої права, що встановлені ст. 259 ЦК України, домовились про те, що позовна давність за спорами, що виникають із даного кредитного договору, включаючи але не обмежуючись, відшкодувнаням збитків, сплати неустойки /штрафів,пені/ тощо становить 7 /сім/ років і зазначене застереження до цього договору є договором про збільшення позовної давності (п.8.4 договору від 10.05.2007 року, а.с.7).

30.09.2009 року між Банком і Товариством 2 укладено договір факторінгу, відповідно до якого Банк передав, а Товариство 2 прийняло право грошової вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором між Банком і відповідачкою (а.с41-44).

18.12.2012 року між Товариством 1 і Товариством 2 укладено договір факторингу, згдіно умов якого позивач отримав право вимоги за кредитним договором між Банком і відповідачкою (а.с.40,45-55).

Банк виконав умови зобов'язання і надав відповідачці кредит у сумі 8 050 доларів США, проте відповідачка належним чином не виконала умови зобов'язання і кредитні кошти у повному обсязі не повернула.

Станом на час виникнення у позивача права вимоги /18.12.2012 року/ і станом на 22.04.2014 року має місце заборгованість з повернення кредиту у сумі 27 202,66 гривень. Крім того, кредитор нарахував пеню у сумі 10 472,03 гривень за неналежне виконання умов зобов'язання (а.с.9-40).

Зважаючи на те, що між сторонами існує зобов'язання із кредитного договору від 10.05.2007 року і договору факторингу від 18.12.2012 року , відповідачка належним чином не виконала зобов'язання і допустила зборгованість з повернення суми кредиту, крім того, кредитор нарахував неустойку у вигляді пені за неналежне виконання боржником свого зобов'язання (п.5.5 кредитного договору), суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи представника відповідачки у скарзі про пропуск строку позовної давності не заслуговують на увагу зважаючи на наступне.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ст. 259 ч.1 ЦК України).

Встановлено, що сторони кредитного договору збільшили строк позовної давності стосовно відшкодування збитків і сплати неустойки /штрафу,пені/ до 7 років,у зв"язку з чим відповідачка повинна була повернути борг у строк до 10.05.2010 року. Тому у даному випадку строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором і пені від 10.05.2007 року спливає 10.05.2017 року. Із позовом про стягнення заборгованості позивач, як новий кредитор за договором факторингу, звернувся у межах строку позовної давності - 04.08.2014 року. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову.

Твердження представника відповідачки у скарзі про неналежне сповіщення у судове засідання суду першої інстанції і неможливість у зв'язку з цим своєчасно подати заяву про застосування строку позовної давності, не заслуговують на увагу через те, що позовна заява подана у межах строку позовної давності.

Інших, правових доводів, апеляційна скарга не містить.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА: Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Н.Д. Плавич