Справа № 758/9925/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М.,

народних засідателів Тарасової Т.В. та Пєхоти М.І.,

при секретарі Калашніковій Л.Д.,

за участю представника заявника - лікаря-психіатра Васильченка О.Ю.,

прокурора Іванової О.П.,

в присутності особи, стосовно якої вирішується питання надання

психіатричної допомоги, - ОСОБА_2,

законного представника особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві цивільну справу за заявою Територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у м.Києві Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), заінтересована особа: ОСОБА_3 про госпіталізацію до психіатричному закладу особи, визнаної недієздатною, -

В С Т А Н О В И В :

.08.2016 р. до Подільського районного суду м.Києва надійшла заява психіатричного закладу, в якому заявник просить прийняти рішення про госпіталізацію до ТМО «Психіатрія» ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Заява мотивна тим що, 05.08.2016 р. о 12.40 год. бригадою швидкої медичної допомоги до ТМО «Психіатрія» був доставлений ОСОБА_2 у супроводі опікуна ОСОБА_3 Причиною звернення до психіатричного стаціонару стало погіршення психічного стану пацієнта ОСОБА_2, який страждає на тяжкий психічний розлад. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 11.03.2014 р. ОСОБА_2 визнано недієздатним, його опікуном призначено ОСОБА_3, яка надала згоду на лікування підопічного. В зв'язку із загостренням психічного захворювання та погіршенням стану ОСОБА_2 потребує надання психіатричної допомоги. Але рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 р. визнано неконституційним положення ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» щодо можливості госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. А тому просить прийняти рішення про доцільність госпіталізації до ТМО в судовому порядку.

В судовому засіданні представник психічного закладу ОСОБА_1 (за довіреністю), який також є і лікарем-психіатром, підтримав заяву та надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам, вказавши, що за висновками лікарсько-консультативної комісії, враховуючи хронічний психічний стан пацієнта, ОСОБА_2 потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. Хвороба, на яку страждає пацієнт, є тяжким психічним захворюванням, та якщо її зараз не лікувати стаціонарно, вона уявляє небезпечність для оточуючих і безпосередньо для батьків. Госпіталізація ОСОБА_2 відбувалася невідкладно.

В судовому засіданні недієздатна особа ОСОБА_2, присутність якої відповідно до ст.281 ч.2 ЦПК України є обов'язковою, до факту госпіталізації поставився позитивно.

Законний представник ОСОБА_3 в судовому засіданні просила надати дозвіл на госпіталізації її підопічного, який є її сином, та пояснила, що її син з 17 років страждає на психічну хворобу, з 2013 р. є інвалідом 2 групи за психічним захворюванням, а з 11.02.2016 р. - безстроково. В зв'язку із загостренням стану сина була вимушена викликати 05.08.2016 р. психіатричну бригаду ШМД.

Прокурор в судовому засіданні вважав вимоги психіатричного закладу обґрунтованими та заснованими на законі.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Згідно з рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 11.03.2014 р. у цивільній справі № 754/16974/13-ц ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаний недієздатним з призначенням ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, опікуном над недієздатним ОСОБА_2.

Як вбачається з наданих документів, 05.08.2016 р. (п'ятниця) о 12.40 год. психіатричною бригадою швидкої медичної допомоги ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, був доставлений до ТМО «Психіатрія». Особа госпіталізована в зв'язку з погіршенням психічного стану.

На підставі Рішення Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», згідно з яким особа визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна.

Відповідно до ст.70 ч.2 Закону України «Про Конституційний Суд України» КСУ вказав на такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Підстави, за якими відбувається госпіталізація особи за судовим рішенням, передбачені ст.14 Законом України «Про психіатричну допомогу.

Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Як вбачається з наданих документів, ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи за психічним захворюванням безстроково (з 11.02.2016 р.).

Згідно акту лікарсько-консультативної комісії від 08.08.2016 р., комісія, оглянувши ОСОБА_2, прийшла до висновку, що останній потребує стаціонарного лікування у ТМО «Психіатрія» у місті Києві.

Як вбачається з наданих документів, ОСОБА_2 страждає на тяжкий психічний розлад у формі: шизофренія, параноїдна, безперервний тип перебігу, виражений апатико-дисоціативний дефект, галюцинпаторно-параноідний синдром, внаслідок чого може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 підлягає примусовій госпіталізації та лікуванню, оскільки страждає важким психічним захворюванням, яке загрожує йому особисто та оточуючим.

Таким чином, заява психічного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, в зв'язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі ст.282 ч.2 ЦПК України рішення про задоволення заяви є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

На підставі викладеного, ст.ст.14-16 Закону України „Про психіатричну допомогу ", керуючись ст.ст.281-282 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Заяву Територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у м.Києві, заінтересована особа: ОСОБА_3 про госпіталізацію до психіатричному закладу особи, визнаної недієздатною, - задовольнити.

Дозволити госпіталізацію до Територіального медичного об'єднання «Психіатрія» у м.Києві Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, який визнаний недієздатним рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 11.03.2014 р.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий - суддя: Н.М.Ларіонова

Народні засідателі: Т.В.Тарасова

Н.І.Пєхота