Суддя Маслов М. І.
Справа № 644/2141/16-ц
Провадження № 2/644/1141/16

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Маслова М.І..

при секретарі - Шпиця Л.В.

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в Орджонікідзевському районі м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Елавус ЛТД» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації за втрату частини доходу, Ціна позову 99 965,62 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, де вказує, що з 01.07.2010 року по 21.03.2014 року вона працювала у відповідача на посаді лаборанта по фіз-мех. випробуванням. Судовим наказом, виданим Орджонікідзевським районним судом міста Харкова 17 квітня 2014 року з відповідача на її користь була стягнена заборгованість по заробітній платі у розмірі 7971 грн.28 коп.. Заборгованість їй була виплачена у повному обсязі лише 03 грудня 2015 року. Тому, позивач ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 56 252 грн.00 коп. та компенсацію з урахуванням індексу інфляції у розмірі 43 713 грн.62 коп., що складає 99 965 , 62 грн..

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала і просила

задовольнити їх у повному обсязі. Надала суду пояснення аналогічно викладеним у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду письмові пояснення, в яких позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Також пояснив, що суми, належні позивачеві у якості заборгованості по заробітній платі, їй були виплачені у повному обсязі. Вважає, що оскільки рішення суду, яким з нього була стягнена заборгованість по заробітній платі на користь позивача було виконане у повному обсязі, то не має підстав для застосування вимог. Крім того, підприємство на теперішній час фактично не отримує прибутку, оскільки постачання продукції, яку воно виробляє, обмежено територією АР Крим, Донецької області та значний обсяг продукції ТОВ ФІРМА «ЕЛАВУС ЛТД» постачався на територію Російської Федерації. Крім того, оскільки заборгованості по заробітній платі перед позивачем підприємство не має, то не має підстав для застосування вимог ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів, у зв"язку з порушенням строків їх виплати». Заслухавши позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

При цьому суд виходить з того, що відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. ОСОБА_1 працювала на ТОВ Фірму «ЕЛАВУС ЛТД» на посаді лаборанта по фіз-мех. випробуванням з 01.07.2010 р. по 31.12.2013 р..31.12 2013 ОСОБА_1 була звільнена з роботи за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.17 квітня 2014 р. з відповідача на її користь була стягнена заборгованість по заробітній платі у розмірі 7971 грн.28 коп.. Заборгованість їй була виплачена у повному обсязі лише 03 грудня 2015 року.

Згідно ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, чого зроблено не було. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене відшкодування в тому випадку, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача стосовно того, що він не повинен нести відповідальність, передбачену ст.117 КЗпП України, оскільки на це не має правових підстав з огляду на наступне.

Згідно з правовим висновком, висловленим Верховним Судом України в ухвалі №6-76цс14 від 02 липня 2014 року передбачений частиною першою ст. 117 КЗпП обов'язок роботодавця з виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає при невиплаті з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Також суд не бере до уваги доводи відповідача стосовно того, що він є банкрутом (справа № 922/3048/15 про банкрутство ТОВ ФІРМА «ЕЛАВУС ЛТД» за № 19448 від 24.06.2015 року, оскільки сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності, тому, що у відповідача є майно, на яке може бути накладено відшкодування внаслідок майнової шкоди. Крім того, на той час, коли був виданий судовий наказ за № 644/2658/14-ц від 25.03.2014 року про стягнення заробітної плати на користь ОСОБА_1, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вбачалось, що відповідач банкрутом визнаний не був, з обліку у реєстрі знятий також не був.

Відповідно до вимог постанови КМУ №100 від 08 лютого 1995 року середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Як вбачається з розрахункових листів позивача, його заробітна плата за останні 2 місяці перед звільненням становила: за листопад 2013 року - 1484 грн. 68 коп., за жовтень 2013 року - 1970 грн. 97 коп. (а.с.5).

Таким чином, середньомісячна заробітна плата позивача буде становити 61 грн.84 коп. (1484 грн.68 коп. +1970 грн.97 коп.) / 43 робочі дні.

Відповідач прострочив виплату позивачеві заробітної плати на 700 днів. Тому середній заробіток за час затримки розрахунку буде становити 80 грн.36 коп. (80 грн.36 коп. х 700 днів), що складає суму 56 252 грн.( пятдесят шість тисяч двісті пятдесят дві грн.).

Статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:

пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

У відповідності з вимогами ст.3 зазначеного вище Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Аналогічні вимоги закріплені в постанові КМУ №159 від 21 лютого 2001 року "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати".

Суд не приймає до уваги доводи відповідача стосовно того, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини заробітку задоволенню не підлягають через те, що сума заробітної плати не була своєчасно отримана позивачем саме з його вини, оскільки відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів того, що ним з 31.12 2013 р., тобто зі дня звільнення позивача, по грудень 2015 р., тобто по день передання до банку платіжних доручень на виплату позивачеві виниклої заборгованості, приймались заходи щодо погашення заборгованості по заробітній платі.

Також судом не приймаються до уваги доводи відповідача стосовно того, що компенсація позивачеві не повинна нараховуватись, оскільки ці вимоги позивача не грунтуються на вимогах закону.

До такого висновку суд приходить виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Аналогічні вимоги містяться в ст.1 Закону "Про оплату праці".

Статтею 2 зазначеного Закону встановлено, що основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до вимог ст.34 вказаного вище Закону компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Також судом не беруться до уваги доводи відповідача стосовно того, що позивачем при зверненні до суду були пропущені строки, встановлені ч.1 ст.233 КЗпП України, оскільки частиною 2 зазначеної статті передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Такі ж розяснення містяться в рішеннях Конституційного суду України № 8-рп/2013 від 15.10.2013 року та № 9-рп/2013 від 15.10.2013 року.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 56 252 грн.00 коп. та компенсація втрати частини заробітку, у звязку з порушенням терміну його виплати у розмірі 43 713 грн.62 коп.(загальна сума 99 965 грн. 62 коп.), який був втрачений з вини відповідача.

Оскільки середній заробіток за час затримки розрахунку та компенсація втрати частини заробітку, у звязку з порушенням строків виплати, згідно з нормами діючого законодавства, входить до складу заробітної плати.

За таких обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 999 грн.65 коп. (56 252 грн.00 коп.+ 43 713 грн.62 коп. х 1%). Згідно до п.2 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за 1 місяць.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 94, 95, 115, 116, 117 КЗпП України, ЗУ "Про оплату праці", ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", Постанови КМУ №159 від 21 лютого 2001 року "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати", керуючись ст.ст. 5, 6, 8, 10, 60, 88, 212-215, 218, 294, 295, п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, 09.04. ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА "ЕЛАВУС ЛТД" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації за втрату частини доходу - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА "ЕЛАВУС ЛТД", м. Харків, вул. Плиткова, буд.1-Г, р/р 26004379. МФО 352539, ПАТ « ОСОБА_2 Аваль» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.01.2014 по 02.12.2015 р. р. у розмірі 56 252 грн.00 коп., компенсацію втрати частини доходів, у звязку з порушенням строків нарахованої, але не виплаченої у встановлений термін заробітної плати, у розмірі 43 713 грн. 62 коп., а всього 99 965 грн. 62 коп. (девяносто девять тисяч девятсот шістдесят пять грн. шістдесят дві коп.). Рішення частини стягнення заборгованості по заробітній платі підвергнути негайному виконанню в межах платежів за один місяць.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА "ЕЛАВУС ЛТД", м. Харків, вул. Плиткова, буд.1-Г, р/р 26004379. МФО 352539, ПАТ « ОСОБА_2 Аваль» на користь держави судовий збір у розмірі 999 грн. 65 коп. - отримувач ГУДКСУ в Орджонікідзевському районі м. Харкова, , МФО 851011, р/р 0009, призначення платежу 22030001.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково до апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Апеляційна скарга подається у письмовій формі протягом десяти днів зі дня проголошення рішення.

Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів зі дня отримання копії рішення.

Суддя: Маслов М І.