Справа № 202/3484/16-ц
Провадження № 2/202/1912/2016
06 липня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді Мороза В.П.
при секретареві Овечко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі і стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,-
У травні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі і стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.
В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві та в ході судового засідання позивач посилалася на те, що 04.07.2006 року між ним та ОСОБА_3 був укладений безстроковий трудовий договір, за умовами якого позивач виконував роботу по фарбуванню автомобілів. Позивач зазначає, що за період з 01.01.2014 року по 07.10.2014 року заробітну плата позивачу не виплачувалась. 07.10.2014 року ОСОБА_1 звільнився з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, трудовий договір розірвано 07.10.2014 року.
Але, на момент його звільнення відповідач, порушуючи норми трудового законодавства, та зловживаючи своїм положенням не сплатив заборгованість по заробітній платі.
З урахуванням викладеного позивач, просив суд стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату в розмірі 11 527,80 грн., грошову компенсацію за невикористанні дні щорічної відпустки в розмірі 840,00 грн; стягнути середній заробіток за період затримки розрахунку в розмірі 22 693,76 грн.; компенсацію втрати частини заробітної плати у зв?язку з порушенням термінів їх виплати в розмірі 7 845,24 грн. та моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн.
У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з?явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 04.07.2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений безстроковий трудовий договір, за умовами якого позивач виконував роботу по фарбуванню автомобілів.
Позивач зазначає, що за період з 01.01.2014 року по 07.10.2014 року заробітну плата позивачу не виплачувалась.
07.10.2014 року ОСОБА_1 звільнився з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, трудовий договір розірвано 07.10.2014 року.
На день звільнення з роботи позивачу не було виплачену заробітну плату за період з 01.01.2014 року по 07.10.2014 року, що в сумі складає 11 250,00 грн.
Розмір заробітної плати за один місяць складає 1250,00 грн. Розмір заробітної плати за 1 робочий день складає: жовтень 2014 року 46,30 грн. (27 робочих днів). Розмір заробітної плати (щомісячно) відповідно до відпрацьованих днів в кожному місяці: січень вересень 2014 року (всі робочі дні) 1250*9 = 11 250,00 грн.; жовтень 2014 року (6 робочих днів, тобто з 01.10.2014 року по 07.10.2014 року) 6*46,3 грн. = 277,80 грн. Загальний розмір нарахованої, але невиплаченої заробітної плати 11 527,80 грн.
В позовній заяві також зазначено, що 2014 року останньому відпустка не надавалась. Виплата належної йому грошової компенсації за невикористанні ним дні щорічної відпустки у день звільнення здійснена не була.
Згідно статті 43 «Конституції України» кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Статтею 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені у колективному договорі, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.
Згідно зі статтею 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Відповідно до ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.
Кількість днів невикористаної відпустки 20 днів (280 кількість відпрацьованих календарних днів * 24 (тривалість відпустки) / 355 (річна кількість днів без урахування святкових днів).
Загальний розмір грошової компенсації за невикористану відпустку 840,00 грн. (20- кількість днів відпустки * 42,00 грн. (середньоденна заробітна плата за останні 12 календарних місяців роботи (1250*10 +1200*2)/355).
Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Розмір середньоденної заробітної плати за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню 48,08 грн. (1250,00 грн. * 2(заробітна плата за два останні місяці)) /(26+26). Серпень 2014 року 48,08 грн. (26 робочих днів); вересень 2014 року 48,08 грн. (26 робочих днів). Період затримки виплати 472 робочих дня (з 08.10.2014 рок упо 30.04.2016 року). Загальна сума складає 22 693,76 грн.
Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача не виплачену заробітну плату за період з 01.01.2014 року по 07.10.2014 року в сумі 11 527,80 грн., та грошову компенсацію за всі невикористанні дні щорічної відпустки в розмірі 840,00 грн. та суму середнього заробітку за період затримки розрахунку з 08.10.2014 року по 30.04.2016 року в розмірі 22 693,76 грн.
Позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн. також підлягають задоволенню.
Оскільки, позивачу було спричинено моральну шкоду, у зв?язку з не проведенням розрахунку.
Позовні вимоги в частині стягнення компенсації втрати частини доходів у зв?язку з порушенням термінів їх виплати у сумі 7 845,24 грн. не підлягають задоволенню з наступних підстав.
При здійсненні розрахунку щодо суми компенсації позивачем було застосовано статистичні дані приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції), які в свою чергу, не застосовуються при обчисленні компенсації втрати частини доходів у звя?зку з порушенням термінів їх виплати в трудових спорах.
Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн., оскільки позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40,116,117 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», ст. ст. 10, 11, 88, 208-210, 212-215, 217, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі і стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити частково.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (м. Дніпропетровськ, вул. Каштанова, 15-к, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (м. Дніпропетровськ, пр. Слобожанський, 129/144, ІПН НОМЕР_2) заборгованість по заробітній платі за період з 01.01.2014 року по 07.10.2014 року в сумі 11 527,80 грн., грошову компенсацію за всі невикористанні дні щорічної відпустки в розмірі 840,00 грн., середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 07.10.2014 року по 30.04.2016 року у розмірі 22 693,76 грн. та моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн., а всього 40 061,56 грн. (сорок тисяч шістдесят одна гривня 56 коп.).
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (м. Дніпропетровськ, вул. Каштанова, 15-к, ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.
В решті позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі і стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.П. Мороз