Справа № 397/1003/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.08.2016 року Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

- головуючого судді - Пляка С.С.,

- при секретарі - Захаренко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

- Позивач звернувся до суду з позовом про витребування у відповідача, самозбудований торгівельний павільйон, розташований за адресою АДРЕСА_1, який належав її померлому чоловікові.

- В заяві про внесення доповнень до резолютивної частини позовної заяви представник позивача ставить вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по отриманню юридичних послуг в сумі 3000.00 грн. та на проведення судово-будівельно-технічної експертизи в сумі 2918.80 грн.

- В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав суду показав, що відповідач, згідно рішення двадцять першої сесії Олександрівської селищної ради двадцять третього скликання № 548 від 07 червня 2001 року «Про приватизацію земельних ділянок» відповідач отримав безкоштовно, у приватну власність земельну ділянку площею 0,01 га розташовану в АДРЕСА_1.

- По домовленості між ОСОБА_3 - чоловіком позивача, померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 та відповідачем, на вказаній земельній ділянці було встановлено самозбудований торгівельний павільйон, який належить ОСОБА_3, для зайняття торгівельною діяльністю, на правах компаньйонів, а саме торгівля автомобільними запчастинами, оскільки покійний був зареєстрований як фізична особа-підприємець.

- Торгівельний павільйон є самозбудованою спорудою, відновленою з каркаса вагончика особисто ОСОБА_3 з будматеріалів, придбаних ним особисто.

- Зазначені договірні правовідносини були оформлені Договором про створення торгівельного павільйону та відносин сторін від 01.08.2007 року, в межах особистих внесків по 25000.00 грн. з кожного не зареєстрованому в установленому законом порядку.

- Після смерті чоловіка позивач, прийнявши спадщину намагалась витребувати у відповідача вищезазначений павільйон, в якому знаходяться речі та запасні автозапчастини, які належали її покійному чоловікові і від замків якого вона має ключі, але відповідач загородив доступ до споруди та чинить всілякі перешкоди при намірах позивача забрати з його земельної ділянки вказану споруду.

- Враховуючи вищевикладене, позивач вимушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права на узаконення права на користування майном, яке дісталось їй у спадок.

- Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду показав, що дійсно рішенням двадцять першої сесії Олександрівської селищної ради двадцять третього скликання № 548 від 07 червня 2001 року «Про приватизацію земельних ділянок» отримав безкоштовно, у приватну власність, земельну ділянку площею 0,01 га розташовану в АДРЕСА_2. На цій земельній ділянці він встановив, придбаний ним, в Олександрівській геологорозвідувальній партії у відповідності до накладної від 27.03.2007 року та прибуткового касового ордеру № 58 від 27.03.2007 року вагон (північний варіант) 3х9 метрів заводського виготовлення, який і було встановлено на його приватизованій земельній ділянці.

- Чоловік позивача - ОСОБА_3, дійсно звертався до нього з проханням розміщення на його земельній ділянці торговельного кіоску, поряд з уже встановленим вагоном, оскільки займався реалізацією автозапчастин та був зареєстрований як фізична особа-підприємець і мав дозвіл на торгівлю, але не маючи на те необхідних дозвільних документів здійснити цей намір не зміг.

- Через деякий час ОСОБА_3 повідомив, що отримав дозвіл на виїздну торгівля, а тому попросив дозволу на тимчасове розміщення у вагоні його товару, на що відповідач дав дозвіл та передав один комплект ключів від замків, якими закривався вагон та розмістив там товар. В червні 2011 року ОСОБА_3 отримав від нього другий комплект ключів, посилаючись на втрату свого комплекту ключів, які на даний час йому не повернуто, а тому він не має доступу до свого вагону та речей належних йому, які там знаходяться.

- Договору про створення спільного з чоловіком позивача торговельного павільйону та відносин сторін від 01.08.2007 року, в межах особистих внесків по 25000.00 грн. з кожного, він не укладав і нічого про це не знає.

- Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що передав ОСОБА_3 каркас вагончика, який той відновив за свої кошти і який на даний час знаходиться на території земельної ділянки відповідача.

- Свідок ОСОБА_5 суду показав, що каркас вагона належав ОСОБА_3, особисто допомагав в його перевезенні на місце проживання ОСОБА_3 Після відновлення, вагон було перевезено на земельну ділянку ОСОБА_2, проведено підготівельні роботи для встановлення та встановлено.

- Сідок ОСОБА_6 суду показав, що бачив як ОСОБА_3 привіз напівзогнилий каркас вагона, наданого гр. ОСОБА_4, по місцю свого проживання АДРЕСА_3, власноруч відновив його. Після цього вагон було перевезено на земельну ділянку ОСОБА_2, яка знаходиться біля центрального ринку де і встановлено. Знає, що коли жінка покійного ОСОБА_3 намагалася мирним шляхом вирішити питання по вагону відповідач не допустив її до споруди та не захотів розмовляти на цю тему.

- Свідок ОСОБА_7 показала, що ОСОБА_3 за адресою свого місця проживання АДРЕСА_3 з каркасу вагончика спорудив ларьок, який встановив на земельній ділянці відповідача. Дружина покійного ОСОБА_3 про приїзду з Італії де вона постійно проживає, намагалася вирішити питання по ларьку ОСОБА_2 відмовився розмовляти з нею на цю тему та не допустив її до середини ларька.

- Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

- Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

- Судом встановлено, що рішенням двадцять першої сесії Олександрівської селищної ради двадцять третього скликання № 548 від 07 червня 2001 року «Про приватизацію земельних ділянок» відповідач отримав безкоштовно, у приватну власність земельну ділянку площею 0,01 га розташовану в АДРЕСА_1 (а.с. 1).

- Згідно Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 799,07 кв.м по АДРЕСА_1 (а.с. 39).

- З свідоцтва серії НОМЕР_2 «Про державну реєстрацію фізичної особи підприємця , фізична особа-підприємець - ОСОБА_3 (а.с.22).

- Згідно свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 є платником єдиного податку (а.с. 23).

- Згідно висновку № 83/15 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи від 14.06.2016 року ринкова вартість торгівельного павільйону з урахуванням фізичного зносу, по АДРЕСА_1 станом на момент проведення дослідження становить 40 432 грн. 50 коп. (а.с. 95-98).

- Згідно висновку експерта № 83 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 397/1003/15 - ц торгівельний павільйон, розміщений по АДРЕСА_1 є рухомою річчю.

- Відносно рухомої речі - торгівельний павільйон, розміщений по АДРЕСА_1 зовні були здійснені будівельні роботи, орієнтовний перелік яких наступний:

- влаштована конструкція, яка виконує функції фундаменту з цегли залізобетонних балок, яка сприймає навантаження від споруди і передає їх на основу, складену грунтами;

-влаштування дерев'яного каркасу з подальшого обшивкою металевим профілем та пластиковими панелями (вагонкою);

-улаштування покрівлі односкатної із хвилястих азбестоцементних листів (шифера) по дерев'яних латах;

Враховуючи прийняту конструктивну схему торгівельного павільйону в поєднанні з виконаними будівельними роботами, переміщення в просторі не можливе без зміни цільового призначення та знецінення виконаного опорядження, з цього випливає, що вказані будівельні роботи здійснювались безпосередньо на місці розташування об'єкта.

Зважаючи на, що дослідження рухомих речей виходить за межі спеціальних знань експерта, який має кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 10.6 «Дослідження об'єктів нерухомості , будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів», чи є торгівельний павільйон, по АДРЕСА_1, самозбудованим, чи заводського виготовлення не визначається (а.с. 99-102).

У відповідності з ч.ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про заборону вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності з ч.ч. 1, 2 ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення спільної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватись на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів часників.

У відповідності з ч. 1 ст. 1131 ЦК України договір про спільну діяльність укладається в письмовій формі.

У відповідності з ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках встановлених законом або домовленістю сторін.

В матеріалах справи знаходиться Договір про створення торгівельного павільйону та відносин сторін, де передбачена спільна діяльність, визначено сума вкладу сторін в спільну діяльність та предмети вкладу, а саме зі сторони ОСОБА_3 ларьок та обладнання, а зі сторони ОСОБА_2 - земля.. В п.п. 5 Договору зазначене його нотаріальне посвідчення (а.с. 10-11).

Оскільки суд вважає, що вищезазначений договір підлягає нотаріальному посвідченню, але нотаріально не посвідчувався то він не може бути визнаний судом належним доказом по справі.

Разом з тим як видно з матеріалів справи та пояснень сторін, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 існували певні договірні відносини та вчинялись певні дії по їх виконанню, як те передбачено ч. 1 ст. 206 ЦК України.

ОСОБА_2 надав ОСОБА_3 приміщення павільйону для розміщення товару та передав один комплект ключів від замків, якими закривався вагон та розмістив там товар. В червні 2011 року ОСОБА_3 отримав від нього другий комплект ключів, посилаючись на втрату свого комплекту ключів, які на даний час йому не повернуто, а тому він не має доступу до свого вагону та належних йому речей, які там знаходяться. Представник позивача також посилається на ту обставину, що відповідач загородивши парканом свою земельну ділянку позбавив спадкоємця використати своє право на спадкове майно, як про те зазначено в ст. 386 ЦК України.

В своїх показах відповідач стверджує, що придбав в Олександрівській геологорозвідувальній партії вагон (північний варіант) 3х9 метрів заводського виготовлення, як доказ того надав суду накладну від 27.03.2007 року та прибутковий касовий ордер № 58 від 27.03.2007 року, який і було встановлено на його приватизованій земельній ділянці. Крім того ніяких доказів інших доказів, як то по транспортуванню та встановленню вагону не надав.

Разом з тим в судовому засіданні свідки зі сторони позивача показали, а саме: ОСОБА_4, що передав ОСОБА_3 каркас вагончика, який той відновив за свої кошти і який на даний час знаходиться на території земельної ділянки відповідача; ОСОБА_5, що каркас вагона належав ОСОБА_3, особисто допомагав в його перевезенні на місце проживання ОСОБА_3, після відновлення, вагон було перевезено на земельну ділянку ОСОБА_2, проведено підготівельні роботи для встановлення та встановлено; ОСОБА_6, що бачив як ОСОБА_3 привіз напівзогнилий каркас вагона, наданий йому гр. ОСОБА_4, по місцю свого проживання АДРЕСА_3, власноруч відновив його, після цього вагон було перевезено на земельну ділянку ОСОБА_2, яка знаходиться біля центрального ринку де і встановлено, а також що коли жінка покійного ОСОБА_3 намагалася мирним шляхом вирішити питання по вагону, відповідач недопустив її до споруди та не захоті розмовляти на цю тему; ОСОБА_7, що ОСОБА_3 за адресою свого місця проживання АДРЕСА_3 з каркасу вагончика спорудив ларьок, який встановив на земельній ділянці відповідача, а коли дружина покійного ОСОБА_3 про приїзду з Італії, де вона постійно проживає, намагалася вирішити питання по ларьку ОСОБА_2 відмовився розмовляти з нею на цю тему та не допустив її до середини ларька.

Таким чином в суді було встановлено, що вимоги позивача базуються на законі і підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподіленню у відповідності з вимогами ст.. 88 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 209, 214, 215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_2 та повернути ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, самозбудований торгівельний павільйон, розташований за адресою АДРЕСА_1, який належав ОСОБА_8 чоловікові ОСОБА_1, померлому ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 307, 60 грн. судового збору та на користь ОСОБА_1 243,60 грн. - сплаченого нею на користь держави судового збору, 2918, 40 грн. - сплаченої вартості проведення експертиз, 3000,00 грн. - сплачених за отримання юридичних послуг.

Учасники судового розгляду справи, з повним рішенням суду, зможуть ознайомитись 15 серпня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ:/підпис/

Копія вірно:

Суддя Олександрівського

районного суду

Кіровоградської області С.Л.Пляка