АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/6479/15-ц 22-ц/774/1378/К/16
Справа № 216/6479/15-ц Головуючий в 1 інстанції Мясоєдова О.М.
Провадження №22ц/774/1378/К/16 Доповідач Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.,

суддів: Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.,

за участі секретаря: Євтодій К.С.,

за участі: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2;

Представника Служби у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті особи: Орган опіки та піклування Виконавчого Комітету Центрально-Міської районної у місті ради, Головне Управління Державної Міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні власністю та зняття з реєстраційного обліку та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ОСОБА_4І звернулась з позовом до ОСОБА_1, треті особи: Орган опіки та піклування Виконавчого Комітету Центрально-Міської районної у місті ради, Головне Управління Державної Міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні власністю та зняття з реєстраційного обліку.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 (далі - Квартира), яку успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_5

В Квартирі разом з нею зареєстрована ОСОБА_1, яка перебувала у шлюбі з її сином - ОСОБА_6, від шлюбу в них народилась дитина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка також зареєстрована в її Квартирі.

13.02.2015 ОСОБА_6Ю помер.

Проте, ще з березня 2014 року і до сьогодні ОСОБА_1 разом з неповнолітньою донькою ОСОБА_7 фактично проживають за іншою адресою, а саме в орендованій нею квартирі АДРЕСА_2.

Фактом реєстрації у квартирі відповідачка завдає перешкоди у праві користування та розпорядженні нерухомим майном. Крім того, реєстрація відповідачки тягне за собою нарахування комунальних рахунків на її імя, а оскільки вона є пенсіонеркою якій важко сплачувати платежі за неї, тому просила суд усунути їй перешкоди у володінні та користуванні квартирою № 7 в будинку № 14 по вулиці Харитонова в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, шляхом зняття ОСОБА_1 з реєстраційного обліку у вищевказаній квартирі.

В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим,що з січня 2005 року вона проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_6 та дочкою ОСОБА_7 в вищезазначеній квартирі. Проте в квітні 2014 року, між нею та ОСОБА_6 були припинені фактичні шлюбні відносини на ґрунті виявленої у нього хвороби, внаслідок чого різко погіршились відносини з матірю чоловіка, тому вона була вимушена переїхати до орендованої квартири разом із дочкою, але станом на 13.02.2015 року, тобто на момент смерті ОСОБА_6, шлюб між нею та ОСОБА_6 розірваний не був.

До часу переїзду в орендовану квартиру вона сплачувала комунальні послуги, так як ними фактично користувалась. Крім того, вона зазначає, що відповідачка за зустрічним позовом, чинить перешкоди їй та дочці у користуванні квартирою, так як сама в спірній квартирі ніколи не проживала та не зареєстрована, а в листопаді 2014 року поселила туди свою доньку - ОСОБА_8

Також вона вважає, що ОСОБА_1 не створює перешкод ОСОБА_4 у користуванні квартирою, так-як по-перше, ОСОБА_4 там не зареєстрована та не проживає, та по-друге, вона особисто створює перешкоди ОСОБА_1 та її дочці в користуванні квартирою, внаслідок чого вона позбавлена права проживати в квартирі на законній підставі.

Тому ОСОБА_1 просила суд зобовязати ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_1 та її донці ОСОБА_7 у користуванні квартирою квартири АДРЕСА_1 та вселити їх в квартиру за вищевказаною адресою, та стягнути з ОСОБА_4 судові витрати.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 квітня 2016 року позовні вимогиОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті особи: Орган опіки та піклування Виконавчого Комітету Центрально-Міської районної у місті ради, Головне Управління Державної Міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні власністю та зняття з реєстраційного обліку задоволені в повному обсязі.

Усунуто перешкоди ОСОБА_4 у володінні та користуванні квартирою № 7 в будинку № 14 по вулиці Харитонова в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, шляхом зняття ОСОБА_1 з реєстраційного обліку у квартирі АДРЕСА_3.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю та зняття з реєстраційного облікута задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення, посилаючись на те, що судом допущено неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

Так, судом першої інстанції не враховано, що із спірної квартири вона виїхала проживати до іншого помешкання через сімейні непорозуміння, а не з власної ініціативи, чого в судовому засіданні не заперечувала ОСОБА_4

З часу переїзду ОСОБА_4 чинить перешкоди їй та її дочці у користуванні квартирою, в квартирі по теперішній час залишаються її особисті речі та речі, придбані нею та ОСОБА_6 як подружжям.

Вважає, що вона не чинить перешкоди ОСОБА_4 у користуванні квартирою, оскільки остання в квартирі не зареєстрована та не проживає, проте там зареєстрована її дочка ОСОБА_8, що свідчить про те, що сама ОСОБА_4 чинить перешкоди їй у користуванні житлом.

Крім того в рішенні суду відсутні підстави, за яких особа по Закону може втратити право на користування квартирою, оскільки в квартирі вона та її дочка не проживала з поважних причин, а саме внаслідок перешкоджання їм у проживанні з боку ОСОБА_4

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтва про право на спадщину за законом, та витягу з державної реєстрації права власності №32368110 (а.с.4,5) ОСОБА_4 є власником квартири № 7 в будинку №14, яка знаходиться по вул. Харитонова, в м. Кривому Розі.

Згідно зі свідоцтва про шлюб серії 1-КИ № 071324, актовий запис № 154, ОСОБА_9 та ОСОБА_1 уклали шлюб 21.04.2007, під час якого в них народилась донька ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 137630, актовий запис № 727.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КИ № 628502, актовий запис № 181 (а.с.6), ОСОБА_6 помер 13.02.2015.

Згідно довідки № 25 від 29.10.2015 (а.с.18), за адресою: АДРЕСА_4, власником є ОСОБА_4, яка там не зареєстрована, та її сімя складається з 3 осіб: ОСОБА_8, ОСОБА_1 та ОСОБА_7

Відповідно до акту «Сіті-Сервіс-КР» від 31.07.2015р. та довідки № 63 з Криворізької обєднаної міської довідково-інформаційної служби (а.с.8,9) відповідачка ОСОБА_1 значиться зареєстрованою у ІНФОРМАЦІЯ_2, але там не проживає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод у володінні та користуванні квартирою № 7 в будинку №14, яка знаходиться по вул. Харитонова, в м. Кривому Розі шляхом зняття ОСОБА_1 з реєстраційного обліку, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 за власною ініціативою переїхала та не проживає в квартирі позивачки з березня 2014 року, та з того, що остання дійсно не хоче жити в квартирі позивачки, а лише хоче зберегти прописку.

Проте, колегія суддів, не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом.

Згідно зі ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Підставою звернення ОСОБА_4 до суду з позовом стала наявність перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою № 7 у будинку № 14 по вул. Харитонова у м. Кривому Розі, які чинить їй відповідач ОСОБА_1 як власнику квартири, будучи зареєстрованою в ній та не проживаючи в ній, не здійснюючи витрат з її утримання.

Частина 1 ст. 214 ЦПК України покладає на суд під час розгляду справи вирішити такі питання, зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до п. 11 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України).

В порушення зазначеного, вирішуючи даний спір та ухвалюючи рішення на користь позивача ОСОБА_4, суд першої інстанції не навів в рішенні суду норми матеріального права, згідно яких задоволено позов, не зясував правову природу права користування ОСОБА_1 спірним жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

Крім того, як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11.

Як вбачається з поданої позовної заяви (а.с.2,3), ОСОБА_4 не зверталася до суду з вимогою про позбавлення відповідача ОСОБА_1 права користування спірним жилим приміщенням, а відразу ставить питання про зняття її з реєстраційного обліку в квартирі, що є передчасним.

Не звернуто уваги судом на вказане й під час розгляду справи, й вирішено питання про зняття відповідача з реєстраційного обліку в спірній квартирі без попереднього вирішення питання про право користування відповідачем цією квартирою.

За таких обставин, й враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, закріплений ч.1 ст. 11 ЦПК України, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку в ній, відсутні, оскільки судом не вирішено питання про право користування відповідачем ОСОБА_1 жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

У звязку з наведеним вище, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині вимоги скасувати рішення суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 заслуговують на увагу, а рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухвалою нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті особи: Орган опіки та піклування Виконавчого Комітету Центрально-Міської районної у місті ради, Головне Управління Державної Міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні власністю та зняття з реєстраційного обліку.

Перевіряючи правильність висновків суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення, колегія суддів приходить до висновку про правильність вказаних висновків з огляду на наступне.

Так, ОСОБА_1, обґрунтовуючи свої позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення посилається на те, що з січня 2005 року вона проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_6 та дочкою ОСОБА_7 в спірній квартирі. Проте в квітні 2014 року, між нею та ОСОБА_6 були припинені фактичні шлюбні відносини на ґрунті виявленої у нього хвороби, внаслідок чого різко погіршились відносини з матірю чоловіка, тому вона була вимушена переїхати до орендованої квартири разом із дочкою, але станом на 13.02.2015 року, тобто на момент смерті ОСОБА_6, шлюб між нею та ОСОБА_6 розірваний не був.

Крім того зазначила, що ОСОБА_4 особисто створює перешкоди ОСОБА_1 та її дочці в користуванні квартирою, внаслідок чого вона позбавлена права проживати в квартирі на законній підставі, при цьому, відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, не надає суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин.

Крім того із пояснень самої ОСОБА_1, наданих суду першої інстанції, випливає, що вона за власною ініціативою переїхала та не проживає в квартирі позивачки з березня 2014 року, проживати в спірній квартирі наміру не має, а лише хоче зберегти прописку, оскільки на теперішній час їй так зручно.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що із спірної квартири ОСОБА_1 виїхала проживати до іншого помешкання через сімейні непорозуміння, а не з власної ініціативи не можуть бути підставою для задоволення зустрічного позову, оскільки вказані обставини не є доказом того, що їй чинились перешкоди у користуванні спірною квартирою.

Також не можуть бути підставою для задоволення зустрічного позову доводи апеляційної скарги про те, що з часу переїзду ОСОБА_4 чинить перешкоди їй та її дочці у користуванні квартирою, в квартирі по теперішній час залишаються її особисті речі та речі, придбані нею та ОСОБА_6 як подружжям, оскільки, як зазначено вище, позивачем за зустрічним позовом, відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, не наведено доказів на підтвердження того, що їй чиняться такі перешкоди. Факт знаходження її особистих речей та речей, придбаних нею та ОСОБА_6 як подружжям у спірній квартирі не є підставою для вселення до спірної квартири.

Крім того слід зазначити, що усвідомлюючи про порушення своїх прав, ОСОБА_1 протягом року не зверталась до суду з відповідним позовом.

Доводи апеляційної скарги про те, що в спірній квартирі зареєстрована ОСОБА_8, що свідчить про те, що сама ОСОБА_4 чинить перешкоди їй у користуванні житлом колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.319 ЦК України, володіє, користується, розпоряджується своїм майном на свій розсуд.

Таким чином, враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1, скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в його задоволенні.

В частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1, 2 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 квітня 2016 рокускасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті особи: Орган опіки та піклування Виконавчого Комітету Центрально-Міської районної у місті ради, Головне Управління Державної Міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні власністю та зняття з реєстраційного обліку,та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: