АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/712/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2238/16Головуючий у 1-й інстанції Тесленко Т. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Чічіля В.А.,

Суддів : Кузнєцової О.Ю., Мартєва С.Ю.,

За участю секретаря : Шевченко І.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та неустойки за прострочення сплати аліментів.

в с т а н о в и л а:

В квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 35772,72 грн. та неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 3310,63 грн. 20 травня 2016 року ОСОБА_3 уточнила свої позовні вимоги та остаточно прохала стягнути з ОСОБА_4 на її користь заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 37520,72 грн. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно з рішенням Кобеляцького районного суду від 25.08.2011 року відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на користь позивача на утримання їхнього сина у розмірі ? частки з усіх видів свого заробітку (доходу) до досягнення дитиною 23 років. Згідно з довідкою-розрахунком від 07.04.2016 року за № 16729, виданої Державним виконавцем Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ, заборгованість на момент досягнення дитиною 23 років за виконавчим листом №2-501/11 від 25.08.2011 року становить 35772,72 грн. З серпня 2014 року по квітень 2015 року боржник зовсім не сплачував аліменти. Заборгованість становить 8 місяців. ОСОБА_4 сплатив за квітень та травень 2015 року аліменти сумою по 880 грн. З червня 2015 року по квітень 2016 року виплат по аліментах не було. Термін заборгованості становить 10 місяців. Пеня з травня 2015 року по квітень 2016 року складає 3310,63 грн.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 червня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість по аліментам на утримання сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за виконавчим листом № 2-501/11, виданим 25.08.2011 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області в сумі 37520 грн. 72 коп., а також неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 3310 грн. 63 коп.; стягнуто з відповідача на користь позивача 1102 грн. 40 коп. судового збору та 120 грн. оплати послуг редакції газети «Зоря Полтавщини» за оголошення в пресі.

Не погодившись із вищевказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_4, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи та неправильне застосування судом норм процесуального права, просив повністю скасувати рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21.06.2016 року по справі № 532/712/16-ц й ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_4 вказав, що порушення судом норм процесуального права виявилось у тому, що він всього лише один раз був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, проте, на нього не з`явився, направивши заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю його представника, однак, вказана заява судом до уваги прийнята не була і справу було розглянуто по-суті. Вказував на стягнення із нього завищеного розміру судового збору у сумі 1102,40 грн., тоді як до сплати позивачем при подачі позову підлягало лише 551,20 коп. Також апелянт вказав, що при розгляді справи за його відсутності, суд першої інстанції мав обов`язково ухвалити заочне рішення, що передбачено ст. 224 ЦПК України. Апелянт посилався й на те, що 17 липня 2015 року Кобеляцьким районним судом вже було ухвалене рішення по цивільній справі № 532/677/15 за позовом ОСОБА_3 до нього про стягнення заборгованості та неустойки за прострочення сплати аліментів за виконавчими листами № 2-501/2011 та АЕ-81/1996 на загальну суму 23427,31 грн. Вказана заборгованість погашена повністю шляхом перерахування грошових коштів 26.09.2015 року на рахунок ВДВС Автозаводського району м. Кременчука і 19.10.2015 року виконавче провадження, відкрите за рішенням суду та виконавчим листом № 2/532/296/15 закінчене в зв`язку з його фактичним виконанням. Також апелянт вказав, що з жовтня 2011 року по 2014 рік включно він регулярно сплачував аліменти на утримання сина, за виконавчим листом № 2-501/11 від 25.08.2011 року, шляхом грошових переказів на адресу позивача, загальна сума сплачених грошових коштів становить 13660,00 грн.

Заслухавши учасників судового процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно з нормами ч.ч. 1, 3 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

За змістом п. 3 та п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено і встановлене підтверджується матеріалами справи, що рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 серпня 2011 року (справа № 2-501/2011) ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 2011 року і до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років (а.с. 11).

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Між сторонами виникли правовідносини щодо відповідальності за прострочення слати аліментів.

За правилами, передбаченими ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі № 6-81-цс-13 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватись щомісяця, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх слати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених у судовому засіданні доказів, дійшов правильного висновку щодо необхідності стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам діючого законодавства України (ч. 1 ст. 196 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213 ЦК України). Підстави для скасування рішення суду в цій частині відсутні. Доводи апелянта в цій частині про те, що він не ухилявся він від сплати аліментів та рішенням Кобеляцького районного суду від 17 липня 2015 року з нього вже було стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за виконавчими листами на загальну суму 23427,31 грн. й вказана заборгованість погашена повністю шляхом перерахування грошових коштів 26.09.2015 року на рахунок ВДВС Автозаводського району м. Кременчука на підставі чого було закінчене виконавче провадження, є безпідставними, так як за рішенням від 17 липня 2015 року з ОСОБА_4 було стягнуто лише неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів по виконавчому листу № 2-501/11 р., виданому 25.08.2011 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області в сумі 7593,24 грн. (за період з серпня 2011 року по 30 квітня 2015 року включно). Так як рішення суду про стягнення аліментів, виконавчий лист 2-501/11 р., залишилось невиконаним у повному обсязі, що вбачається з матеріалів справи, позивач правомірно заявила вимоги, що були задоволені судом першої інстанції, про стягнення неустойки за період з 01 травня 2015 року по квітень 2016 року(до досягнення дитиною 23-річного віку). Суд першої інстанції вірно оцінив як правильний розрахунок неустойки (пені), дані, що в ній зазначені, відповідають даним з довідки, виданої ГТУЮ у Полтавській області Автозаводського ВДВС по місту Кременчук Кременчуцького МУЮ від 07.04.2016 року за № 16729 (а.с. 7-10). Отже, сума стягненої з відповідача неустойки у розмірі 3310 грн. 63 коп. є вірною:

За травень 2015 року: 148,25 х 1% х 31 = 45,96 грн.;

За червень 2015 року: 1028,25 х 1% х 30 = 308,48 грн.;

За липень 2015 року: 1028,25 х 1 % х 31 = 318,76 грн.;

За серпень 2015 року: 1028,25 х 1% х 31 = 318,76 грн.;

За вересень 2015 року: 1027,83 х 1% х 30 = 308,35 грн.;

За жовтень 2015 року: 1028,25 х 1% х 31 = 318,76 грн.;

За листопад 2015 року: 1028,25 х 1% х 30 = 308,48 грн.;

За грудень 2015 року: 1028,25 х 1% х 30 = 318,76 грн.;

За січень 2016 року: 1128,25 х 1% х 31 = 349,76 грн.;

За лютий 2016 року: 1128,25 х 1% х 29 = 327,19 грн.;

За березень 2016 року: 1128,25 х 1% х 31 = 349,76 грн.;

За квітень 2016 року: 752,16 х 1% х 5 = 37,61 грн.

З тексту позову вбачається, що ОСОБА_3 прохала стягнути з відповідача заборгованість за виконавчим листом №2-501/11 від 25.08.2011 року у розмірі 37520,72 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.

Згідно ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом.

Довідка, видана ГТУЮ у Полтавській області Автозаводського ВДВС по місту Кременчук Кременчуцького МУЮ від 07.04.2016 року за № 16729 про розмір заборгованості зі сплати відповідачем аліментів, є чинною й сторонами не оскаржувалась, а тому, правильно оцінена судом першої інстанції як належний та допустимий доказ у розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, зокрема про порушення судом норм процесуального права, зокрема, неналежне повідомлення особи про час та місце розгляду справи, а також, про не відкладення розгляду справи, колегія суддів дійшла до висновку про безпідставність таких доводів, з огляду на наступне.

Так, у матеріалах справи містяться конверти з рекомендованим поштовим повідомленням про направлення судових повісток на адресу відповідача ОСОБА_4, що були повернуті до суду за закінченням терміну зберігання, що свідчить про належний виклик особи у судове засідання (а.с. 19-21, 24-26, 35-37). До того ж, на останнє судове засідання, що відбулось 21 червня 2016 року о 09 год. 00 хв., ОСОБА_4 був викликаний через оголошення у засобах масової інформації (а.с. 38).

Щодо твердження апелянта про неврахування судом його заяви про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю його представника, колегія суддів вважає таке твердження безпідставним, адже з матеріалів справи вбачається, що судове засідання було призначене 21.06.2016 року на 09 год. 00 хв., розпочалось о 09 год. 09 хв., що вбачається з журналу судового засідання (а.с. 39), а клопотання про відкладення розгляду справи отримано канцелярією суду о 10 год. 12 хв. цього ж дня (а.с. 45), тобто під час судового засідання, що унеможливило ознайомлення складу суду із вказаною заявою.

Колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що з відповідача судом першої інстанції було стягнуто завищений розмір судового збору. У матеріалах справи містяться дві однакові квитанції про сплату судового збору, що вбачається із реквізитів, що в них зазначені, з огляду на що, судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь позивача подвійний розмір судового збору.

Згідно з нормою п.п. 3 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції, чинній на час подачі позову, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, у даному випадку 551 грн. 20 коп.

З огляду на викладене, позов підлягає до зміни в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у меншому розмірі 551 грн. 20 коп.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення в цілому чи частково.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 303 ч.ч. 1,3, 304, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч.1 п.п. 3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 червня 2016 року змінити, виключивши із мотивувальної частини рішення шістнадцятий абзац, у якому вказано, що із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати у сумі 1222,40 грн. Вказавши, що із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 до сплати підлягають судові витрати у розмірі 671 грн. 20 коп. Виключити із резолютивної частини рішення третій абзац, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачений нею за подання заяви до суду судовий збір у сумі 1102 грн. 40 коп. та 120 грн. оплати послуг редакції газети «Зоря Полтавщини» за оголошення у пресі.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, сплачений нею судовий збір за подання до суду позову в сумі 551 грн. 20 коп. та 120 грн. оплати послуг редакції газети «Зоря Полтавщини» за оголошення в пресі.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: В.А. Чічіль

Судді: О.Ю. Кузнєцова

ОСОБА_5

З оригіналом згідно: ОСОБА_1