Справа № 473/1638/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2016 р. суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Вуїв О.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»», Приватного підприємства з орендними відносинами «Урожай», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2, про стягнення неустойки, трьох відсотків річних, витрат на проведення експертизи, матеріальних збитків та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК«Провідна»», ППзОВ «Урожай» про відшкодування матеріальних збитків та стягнення моральної шкоди (фактично про стягнення неустойки, трьох відсотків річних, витрат на проведення експертизи, матеріальних збитків та моральної шкоди).

В позові зазначав, що 31 травня 2015 року близько 07-30 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «КАМАЗ 53215» реєстр. номер НОМЕР_1 з причепом «СЗАП 8357» реєстр. номер НОМЕР_2, рухаючись по вул. Осадчого в м. Вознесенську Миколаївської області, на спуск, по заокругленій частині, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, та під час вибору безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, внаслідок чого не зміг контролювати його рух та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням транспортного засобу, внаслідок чого допустив занос причепа «СЗАП 8357» реєстр. номер НОМЕР_2 на зустрічну смугу руху, де причіп зіткнувся з автобусом «Мерседес-Бенц Спринтер» реєстр. номер НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_3, чим водій ОСОБА_2 грубо порушив вимоги п.п. 2.3-б, 12.1 ПДР України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водію ОСОБА_3 та пасажирам автобуса були заподіяні тілесні ушкодження, а автобус, який на праві власності належить позивачу, отримав механічні пошкодження.

Вироком Вознесенського міськрайонного суду від 31 серпня 2015 року ОСОБА_2 був визнаний винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

На час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 знаходився в трудових відносинах з ППзОВ «Урожай», цивільно-правова відповідальність підприємства, як володільця автомобіля «КАМАЗ 53215» реєстр. номер НОМЕР_1 та причепа «СЗАП 8357» реєстр. номер НОМЕР_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна»».

Після дорожньо-транспортної пригоди позивач звернувся до ПрАТ «СК «Провідна»» з заявою про направлення представника страховика на місце настання страхового випадку (місцезнаходження пошкодженого майна) з метою встановлення причин настання страхового випадку та визначення розміру шкоди, яку страховик проігнорував, що призвело до понесення ОСОБА_1 витрат на проведення автотоварознавчого дослідження.

Після встановлення розміру завданих збитків (267 810 грн. внаслідок пошкодження автомобіля + 2 000 грн. витрат на евакуатор + 1 500 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження) позивач звернувся до відповідачів з приводу отримання страхового відшкодування та відшкодування залишку шкоди, проте страховик виконав взяті на себе зобовязання лише частково та з порушенням строку здійснення страхової виплати, а ППзОВ «Урожай» залишок завданих збитків не відшкодував взагалі.

В звязку з цим ОСОБА_1 просив стягнути з ПрАТ «СК «Провідна»» на свою користь неустойку (пеню) за порушення зобовязань (умов договору страхування) у розмірі 16 409 грн., 370 грн. в якості 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання та 1 500 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження. З ППзОВ «Урожай» просив стягнути залишок невідшкодованої матеріальної шкоди в розмірі 217 810 грн., 39 996 грн. не отриманого доходу за період невикористання належного йому (пошкодженого) транспортного засобу, 500 грн. франшизи, 2 000 грн. витрат на евакуатор.

Також, вказуючи на те, що йому було завдано моральних страждань, просив стягнути з ППзОВ «Урожай» 50 000 грн. моральної шкоди.

Під час вирішення питання про відкриття провадження по справі суддею встановлено, що позивач звернувся з позовом до Вознесенського міськрайонного суду на підставі ч.6 ст.110 ЦПК України, яка вказує на те, що позови про відшкодування шкоди, завдані майну фізичних або юридичних осіб, можуть предявлятися також за місцем завдання шкоди.

Проте позивачем предявлено як вимоги про відшкодування шкоди (про стягнення витрат на проведення експертизи, матеріальних збитків та моральної шкоди) так і вимоги про застосування наслідків неналежного виконання договору страхування/неналежного виконання грошового зобовязання (про стягнення неустойки, трьох відсотків річних), які мають різну правову природу та не мають безпосереднього прямого звязку між собою, тобто не можуть бути поєднані та розглянуті в одному проваджені за правилами ст.113 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст. 109, ч.ч.7, 8 ст. 110 ЦПК України позови про застосування наслідків неналежного виконання договору страхування/неналежного виконання грошового зобовязання можуть предявлятися в суд за місцем знаходження відповідача (страховика, який порушив виконання (грошового) зобовязання), за місцем знаходження його філії, представництва, з діяльності яких виник позов або за зазначеним в договорі або законі місцем виконання такого договору.

Відповідно до п.4 ч.3, ч.4 ст.121 ЦПК України позов повертається позивачеві у випадку, коли справа не підсудна цьому суду.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

Таким чином позов в частині вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Провідна»» про стягнення неустойки, трьох відсотків річних підлягає поверненню позивачеві.

Згідно п.2 ч.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» позивачу також слід повернути частину сплаченого судового збору в розмірі 167,79 грн..

Керуючись ст. ст. 121, 209, 210 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»» про стягнення неустойки, трьох відсотків річних - повернути позивачу.

Зобов'язати відділення Державної казначейської служби України у Вознесенському районі Миколаївської області повернути ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, 55200), частину сплаченого судового збору, внесеного ним на користь державного бюджету Вознесенського району (банк ГУ ДКСУ в Миколаївській області, МФО 826013, код платежу 22030101, код отримувача 38037770, , р/р 0113) в розмірі 167 (сто шістдесят сім) гривень 79 копійок за квитанцією № 37318001 від 30 травня 2016 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: О.В. Вуїв