№242/2304/16-ц
№2/242/743/16
м. Селидове 09 серпня 2016 року
Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючий - суддя Владимирської І.М., при секретарі Сорока Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку заочного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -
Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.08.2001 року за договором купівлі-продажу, вона придбала у відповідача квартиру АДРЕСА_1. Нещодавна вона вирішила продати вказану квартиру, однак при підготовці до укладення угоди виявила, що при переїздах з одного міста до іншого, вона втратила оригінал правовстановлюючого документу договору купівлі-продажу квартири, у неї залишилась лише нотаріально посвідчена копія. Приватний нотаріус ОСОБА_3, який посвідчував вказаний договір, листом повідомив, що нотаріальний архів залишився в м.Донецьку і можливості видати їй дублікат договору немає. Просить визнати за нею право власності на квартиру, розташовану за адресою: м. Донецьк, пр.Ватутіна, 18/23.
В судове засідання позивач не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність та позовні вимоги підтримала повністю. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
В судове засідання відповідач не зявився, будучи належним чином повідомленим про день слухання справи. Згідно ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 21.08.2001 р., посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за №2560, ОСОБА_1 купила у ОСОБА_2 квартиру номер двадцять три, яка складається з одної житлової кімнати, загальною площею 32,50 кв.м., в тому числі житловою 16,30 кв.м., в будинку номер вісімнадцять, що знаходиться по проспекту Ватутіна у місті Донецьку (а.с.4).Договір купівлі продажу зареєстровано в БТІ м.Донецька за №34 від 27.08.2001 р.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна станом на 03.02.2016 р. право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_1 (а.с.5)
Як вбачається з листа приватного нотаріуса ОСОБА_3, видати дублікат договору купівлі-продажу квартири від 21.08.2001 р. немає можливості, оскільки на даний час напрацьований ним архів не передано до відповідної архівної установи через проведення в м.Донецьку АТО. (а.с.7)
Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.
Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст.392 ЦК України, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобовязальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобовязальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобовязального права); 2)у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Передумовою для застосування ст.392 ЦК Україниє відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.
Враховуючи, що позивач з обєктивних причин позбавлена можливості отримати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа на належне їй на праві власності майно, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ст.ст. 9, 41 Конституції України, ст.ст.16, 392 ЦК України, ст. 1, 3, 6, 10, 11, 60, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (РНОКПП НОМЕР_1, право власності на квартиру номер двадцять три, яка складається з одної житлової кімнати, загальною площею 32,50 кв.м., в тому числі житловою 16,30 кв.м., в будинку номер вісімнадцять, що знаходиться по проспекту Ватутіна у місті Донецьку
Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано до місцевого суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а в разі відсутності у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя