АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/82/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2320/16Головуючий у 1-й інстанції Чернюк В. Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.,

Суддів: Бутенко С.Б., Панченка О.О.,

При секретарі Зеленській О.І.

З участю позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 липня 2016р.

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання (догляду), -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2016р. ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом.

Зазначала, що відповідачі не в повному обсязі виконують свої зобов'язання за договором довічного утримання, укладеного 07 вересня 2011р., деякі не виконували взагалі, а інші в більшості випадків виконували вкрай недбало і неналежно, що на її думку, свідчить про відмову в односторонньому порядку від виконання своїх обов'язків та призвело до неприязнених стосунків між сторонами та вимусило її ( позивача), рятуючи своє життя, залишити квартиру і переїхати до знайомих. Просила розірвати договір, повернути право власності на квартиру та відшкодувати спричинену сморальну шкоду, яку оцінила в 100 тис.грн.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 липня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Розірвано за договір довічного утримання(догляду), укладений 07 вересня 2011р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 1504.

Повернуто ОСОБА_2 право власності на квартиру номер 6 в будинку по вул.Гоголя,42/1 м.Миргород Полтавської області.

В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_3 і ОСОБА_5 по 275грн.60 коп. судових витрат на користь держави.

Рішення оскаржив ОСОБА_3, який в апеляційній скарзі, посилаюись на невірну оцінку судом обставин справи, просить його скасувати, ухваливши нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, про відхилення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що

07 вересня 2011р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і ОСОБА_5 укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 1504, згідно з яким відчужувач передала у власність набувачевів квартиру номер 6 в будинку по вул.Гоголя,42/1 м.Миргород Полтавської області, взамін чого набувачі зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням довічно, а у разі страти здоров'я також довічним доглядом.

Відповідно до п. 2.2 даного договору набувачі зобов'язані у встановлені строки та в обсязі, передбаченому цим договором, здійснювати утримання (догляд) відчужувача, які повинні відбуватись у вигляді :

-надання побутових послуг (лагодження одягу та взуття, надання перукарських послуг, вологе прибирання квартири - один раз на тиждень, прання та прасування білизни - один раз на 10 днів) виконання різних видів ремонтних робіт (ремонт побутової та аудіо-, відеотехніки, поточний ремонт квартири - не рідше одного разу на 5 років тощо),

-витрат на придбання для ВІДЧУЖУВАЧА лікарських засобів на підставі виданих лікарями рецептів та на його лікування,

-забезпечення надання ВІДЧУЖУВАЧЕВІ медичної допомоги удома лікарями загального профілю, а також лікарями - спеціалістами (діагностичне обстеження, процедури, маніпуляції, консультування, уколи, масаж та ін.);

-забезпечення ВІДЧУЖУВАЧА у разі потреби, визначеної висновком МСЕК, відповідними технічними та іншими засобами реабілітації, крім протезів з дорогоцінних металів та за умови, що ВІДЧУЖУВАЧ не буде належати до категорій населення, які забезпечуються технічними засобами реабілітації за рахунок коштів, спеціально передбачених в Державному бюджеті Фонду соціального захисту інвалідів;

- щотижневого забезпечення ВІДЧУЖУВАЧА продуктами харчування шляхом організації їх доставки за місцем її проживання та оплати їх вартості;

- протягом весняно-осіннього періоду власними силами або за допомоги залучених осіб обробляти садово (дачну) ділянку, що знаходиться в с.Ярмаки Миргородського району Полтавської області ( а.с.7-10).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказувала на неналежне виконання набувачами своїх обов'язків за договором.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, правильно виходив із того, що ОСОБА_3 і ОСОБА_5 неповно, а відтак, неналежно виконували свої обов'язки за договором довічного утримання.

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам справи.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з ч. 1 ст. 755 цього ж Кодексу договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача.

За нормами ч. 1 ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

Так, відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими

засобами доказування.

Зокрема, з п.3.1 договору, який позивач просить розірвати, вбачається, що матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися ВІДЧУЖУВАЧЕВІ, оцінюється сторонами на рівні 500 грн., яке підлягає індексації.

Проте, відповідачами належних доказів на підтвердження витрат у вказаній сумі суду не надано.

Щодо надання подружжя ОСОБА_5 довідок про середньомісячні ціни на продукти харчування, а також записи про склад меню і розрахунок вартості продуктів, як вірно зазначено в рішенні районного суду, не є підтвердженням фактично понесених відповідачами затрат в розумінні ч.2 ст.59 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст.179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відсутні також докази про витрати на придбання для позивача лікарських засобів, надання медичної допомоги удома лікарями загального профілю, а також лікарями - спеціалістами (діагностичне обстеження, процедури, маніпуляції, консультування, уколи, масаж та ін.).

Посилання в апеляційній скарзі на покази свідків не може бути прийнято до уваги, так як їх свідчення носили загальний характер, не уточнювали конкретну дату, час, місце та грошову оцінку наданих послуг.

Зокрема, свідок ОСОБА_7, на свідчення якого посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, суду пояснив, що знає, що договір довічного утримання укладений між сторонами, проте йому не відомо умов договору. Бачив, що відповідачі возили ОСОБА_2 на автомобілі, однак куди не знає. Бачив, що ОСОБА_3 обробляли грядки коло будинку, а не в с.Ярмаки.

Свідок ОСОБА_8 повідомила суду, що останній раз відповідачі прибирали в квартирі ОСОБА_2 восени минулого року, коли проходили вибори.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про виконання не в повному обсязі зобов'язаннь відповідачів за договором довічного утримання відповідає зібраним по справі доказам.

Із матеріалів апеляційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судом не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

СУДДІ: / Підписи /

З оригіналом згідно :