Справа № 734/1438/16-ц Провадження № 22-ц/795/1534/2016 Головуючий у I інстанції Анохін А. М. Доповідач - Висоцька Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Губар В.С., Позігуна М.І.

при секретарі Шевченко М.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Бобруйківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Козелецького районного суду від 05.07.2016 року, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Бобруйківської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводи скарги зводяться до того, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Необгрунтованість оскаржуваного рішення заявник пояснює тим, що суд не прийняв до уваги те, що позивач проживає за межами Чернігівської області, а на збирання документів для встановлення в судовому порядку родинного зв»язку між позивачем, матір»ю та тіткою було затрачено багато часу.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що за час свого життя ОСОБА_3, яка померла 12.12.2013 року (а.с. 15), склала заповіт від 20.08.2002 року (а.с. 16) згідно якого все своє майно заповідала своїй сестрі ОСОБА_4

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 померла 06.06.2014 року (а.с. 12), яка також за час свого життя склала заповіт 30.07.1993 року, де все своє майно заповіла ОСОБА_1 (а.с. 18).

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29.03.2016 року (а.с. 22-23), яке набрало законної сили, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_4, яка померла 06.06.2014 року, є рідною сестрою ОСОБА_3, яка померла 12.12.2013 року. Встановлено факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідною племінницею ОСОБА_3, яка померла 12.12.2013 року. Встановлено факт, що ОСОБА_4, яка померла 06.06.2014 року, є матір»ю ОСОБА_1

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с. 38) вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась, а також в довідці виконавчого комітету Бобруйківської сільської ради зазначено, що ОСОБА_3 на момент смерті проживала одна (а.с. 21).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів на підтвердження обєктивних, непереборних, істотних труднощів, які унеможливлювали звернення спадкоємця до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Судом першої інстанції обставини справи зясовані в обсязі, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Оскаржуване рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують та не містять передбачених законом підстав для скасування вірного по суті рішення.

Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити спадкоємцеві додатковий строк для прийняття спадщини лише в тому випадку, коли такий строк пропущено з поважних причин.

Обов'язок доведення поважності пропуску строку для прийняття спадщини покладається на спадкоємця.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи спір про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 4 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15) викладено наступну правову позицію.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, і ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через юридичну необізнаність, зміни в законодавстві, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано, що в обґрунтування поважності причин пропуску подачі заяви про прийняття спадщини позивач послалася на тривалу хворобу та проживання за межами області, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, крім того судом враховано, що матеріали справи не містять допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин.

Посилання в апеляційній скарзі на пропуск строку, у зв»язку з необхідністю звернення до суду для встановлення родинних зв»язків, як і інші доводи, не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Оскаржуване рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують та не містять передбачених законом підстав для скасування вірного по суті рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 05 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: