У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 27 липня 2016року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: за участю представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»Завгородньої І.М., Карпенко С.О., Трегуб О.А.,Коротуна В.М., Ситнік О.М., розглянувши в судовому засіданні справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», заінтересована особа - ОСОБА_7, про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року, в с т а н о в и л а: У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»; банк) звернулося до суду з даною заявою, зазначивши в її обґрунтування, що 17 липня 2008 між банком та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 860/13-27/18/3/8-376, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 41 721 долар США. За умовами третейського застереження, визначеного у п. 6.2 кредитного договору, спір розглядається одноособово третейським суддею. Рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у складі третейського судді Ярошовця В.М. від 03 вересня 2015 року стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму боргу в розмірі 1 145 672 гривні 93 копійки, а також витрати, пов'язані з розглядом справи в третейському суді, в сумі 11 856 гривень 73 копійки. Посилаючись на те, що є рішення третейського суду, яке не скасоване компетентним судом, банк просив суд задовольнити заяву про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року, у задоволенні заяви відмовлено. У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, представника банку, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 389-7 ЦПК України питання видачі листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків в складі третейського судді Ярошовця В.М. від 03 вересня 2015 року стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму боргу в розмірі 1 145 672 гривні 93 копійки, а також витрати, пов'язані з розглядом справи в третейському суді, в сумі 11 856 гривень 73 копійки. Відповідно до ч. 2 ст.1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути передано будь-який спір, що виникає із цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорію справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами. Законом України «Про внесення змін до ст. 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам», який набрав чинності 12 березня 2011 року, ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено п. 14, згідно з яким третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). За змістом ч. 1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Результат аналізу зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 03 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 389-10 ЦПК України, п. 2 ч. 6 ст. 56 Закону України «Про третейські суди» суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, зокрема якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону. Встановивши, що ОСОБА_7 є споживачем послуг банку, справа, у якій прийнято рішення третейським судом, в силу положень п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди»третейському суду не підвідомча, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року (справа № 6-856цс15). Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги. Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу. Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити. Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 04 лютого 2016 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня С.О. Карпенко В.М. Коротун О.М. Ситнік О