Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4222/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

28 липня 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді: Казидуб О.Г.

при секретарі: Зайцевій О.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики вказуючи ,що 12 січня 2015 року між ним та ОСОБА_2 ( Відповідач) було укладено договір позики, за яким він передав у власність Відповідача грошові кошти в розмірі 6500.00 ( шість тисяч п'ятсот) доларів США, а Відповідач зобов'язався повернути указані грошові кошти до 15 січня 2016року. На підтвердження укладення вказаного вище договору та його умов Відповідачем було надано власноруч написану розписку про одержання ним грошових коштів.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, Відповідач в порушення вищевказаних норм матеріального закону, та прийнятих по договору зобов'язань, у строки обумовлені договором та розпискою позику не повернув. У зв'язку з чим, на момент звернення до суду з указаним позовом, у Відповідача перед ним виникла заборгованість, розмір якої складає 6500.00 дол. США, що по курсу Національного Банку України на день подання позову становить 164 450 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.Порушенням зобов'язання, в розумінні ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

З метою досудового врегулювання даного спору, я неодноразово звертався до Відповідача з вимогами добровільно повернути грошові кошти, проте мої вимоги Відповідач проігнорує, мотивуючи відсутністю коштів. Відповідно, змушений звертатися до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Пленум Верховного суду в п. 14 своєї Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року N 14 відзначив, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Така ж позиція висловлена у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 02 липня 2014р.Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 164 450 ( сто шістдесят чотири тисячі чотириста п»ятдесят) гривень 00 коп.,стягнути з ОСОБА_2 на його користь понесені ним судові витрати згідно наданих суду підтверджуючих документів. Застосувати заходи забезпечення позову згідно поданої ним заяви. Судові витрати покласти на Відповідача .

Позивач в судове засідання не з»явився надав суду заяву про розгляд справи без його присутності,проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Суд на підставі ст. ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України, встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у простій письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено ,що 12 січня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким позивач передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 6500.00 ( шість тисяч п'ятсот) доларів США, а ОСОБА_2 зобов'язався повернути указані грошові кошти до 15 січня 2016року.

На час звернення до суду з даним позовом, у ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 виникла заборгованість, розмір якої складає 6500.00 дол. США, що по курсу Національного Банку України 25,3 дол.США на день подання позову становить 164 450 грн. ( 6500,00 дол.США х 25.3 курс дол. =164450 ,00грн.)

Так, судом встановлено, що відповідач грошові кошти отримав, а свої зобов'язання щодо повернення грошових коштів не виконує. На неодноразові звернення позивача до відповідача про повернення грошей, останній не реагує та кошти до сьогодні не повернуті.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк відповідно до вказівок закону, договору.

Враховуючи вищевикладене, надані суду письмові докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для повного задоволення даного позову.

До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума боргу за договором позики в розмірі 164450,00коп. та сплачених позивачем судових витрат в сумі 1644,50, які складаються із сплаченого судового збору у сумі 1644,50 грн.

На підставі ст. ст. 526, 625, 1046-1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 223, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у розмірі 164450(сто шістдесят чотири тисячі чотириста п»ятдесят)гривень 00коп. та судовий збір 1644грн.50коп.,а всього 166094грн.50коп.(сто шістдесят шість тисяч дев»яносто чотири гривні 50 копійок).

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційному суду Черкаської області через суд першої інстанції на протязі 10 днів.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: О. Г. Казидуб