Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Гашук К.В. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 335/594/15
14 січня 2016 року Справа № 22ц/778/318/16
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бєлка В.Ю., судді: Бондар М.С., Онищенко Е.А.

секретар - Книш С.В.

при участі: прокурора - адвоката

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02.11.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, за позовними вимогами ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічними вимогами ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про зміну черговості спадкування -

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 27.06.2014 року помер її племінник ОСОБА_9 після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_10 є спадкоємцем третьої черги, оскільки спадкоємців першої та другої черги не має. Спадщину прийняла, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Відповідачі також заявили про їх право на спадщину про що сповістили нотаріальний орган. У зв'язку з відсутністю оригіналу свідоцтва правовстановлюючого документа на спадкове майно, нотаріус відмовив у видачі свідоцтво про право на майно в порядку спадкування. З урахуванням кола спадкоємців прохала визнати за нею право власності на спадкову квартиру у розмірі 1/5 частки.

ОСОБА_2 у лютому 2015 заявив аналогічні вимоги до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3.

Відповідач ОСОБА_3 у своєму зустрічному позові твердила на тому, що померлий є її двоюрідним дядьком. ОСОБА_10 протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через хворобу був у безпорадному стані. З заявою про прийняття спадщини вона звернулася до нотаріальної контори. Тому покликала задовольнити заявлений нею позов, а саме надати право на спадкування разом із спадкоємцями черги, яка має право на спадкування.

За рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02.11.2015 року позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно задоволені частково. Суд визнав за заявниками право власності на квартиру АДРЕСА_1 за кожним по 1/6 частці, а зустрічний позов відхилив.

В апеляційній скарзі позивачі, кожен окремо, просили скасувати судове рішення з ухваленням нового рішення, у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи щодо визначення часток спадкоємців у спадщині.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 наголошувала на помилковості висновків суду щодо відсутності у неї права на спадщину разом зі спадкоємцями третьої черги.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального и процесуального права.

З матеріалів справи видно, що 27 червня 2014 року помер племінник позивачів ОСОБА_9 (т-1 а.с.7).

Після смерті померлого відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 (т-1 а.с.12).

Статтею 1218 ЦК передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно положень частин 1,2 ст.1220 ЦК, частини 1 ст.1222 ЦК, частини 3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами 1, 3 ст.1268, частиною 1 ст. 1269, частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 є спадкоємцями за законом. ОСОБА_10 прийняли спадщину у встановлений законом шестимісячний строк відповідно до ст. 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору. (т.1 а.с.40 Спадкова справа).

Постановами приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_10 позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з відсутністю право установчих документів, які підтверджують право померлого на спадкову квартиру.

З огляду на кількісний склад спадкоємців (6 осіб), розмір їх часток у спадковому й становить 1/6 частка кожного.

Також, судом зясовано, що ОСОБА_7 відмовилась від спадщини на користь ОСОБА_4.

Заявники у апеляційних скаргах застережуть на тому, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 не подали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а отже не могли й відмовитись від спадщини яка ними не прийнята. Тому їх частки мають бути розподілені між рештою спадкоємців.

З такими аргументами суд не може погодитись.

За даними спадкової справи 01.12.2014 року ОСОБА_7 у визначений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь відповідача ОСОБА_4 (т-1 а.с.102).

Від відповідача ОСОБА_5 до нотаріальної контори також надійшла письмова заява про прийняття спадщини та відмову від спадщини на користь ОСОБА_4, яка продубльована нотаріально посвідченою заявою. Надіслання заяви поштою передбачено Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Звертає увагу і те, що згаданий спадкоємець мешкає в зоні АТО (т-1 а.с.70,114).

По-перше, у ч.1 ст.1269 ЦК України визначено право спадкоємця прийняти спадщину, для реалізації якого він має подати заяву до нотаріальної контори.

По-друге, нормами ст.1274 ЦК водночас передбачено право зацікавленої особи відмовитись від спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно із ч.5 ст.1273 ЦК України відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Отже, відмова від спадщини є добровільною дією, яка має бути вчинена протягом строку прийняття спадщини.

При цьому, згадана норма закону не оговорює, що зазначені дії мають бути вчинені лише після подання заяви про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції надав правильну оцінку обставинам спору з цього питання в тому числі прийшов до вірних висновків щодо суперечки між спадкоємцями стосовно відмови ОСОБА_5 від спадщини.

Що стосується апеляційної скарги ОСОБА_3.

У заявлених зустрічних вимогах заявник обстоював свою позицію тим, що її померлий двоюрідний дядько в останній рік життя, у звязку з хворобою, потребував сторонньої допомоги, звичайних фактичних послуг у придбанні продуктів, медикаментів, приготуванні їжі, тощо. Таку допомогу надавала вона, а тому має право на спадкування за законом разом зі спадкоємцями черги, яка має право на спадкування.

Згідно з ч. 2 ст. 1259 ЦК фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

З аналізу наведеної норми закону вбачається, що необхідними обставинами для одержання спадкоємцем за судовим рішенням права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування є:

- спадкоємець протягом тривалого часу опікувався спадкодавцем,

- спадкоємець протягом тривалого часу матеріально забезпечував спадкодавця,

- спадкоємець протягом тривалого часу надавав іншу допомогу спадкодавцеві,

- спадкодавець через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Тільки в сукупності, наведені вище обставини можуть бути підставою для задоволення позовних вимог заявника.

Суд нагадує, що під поняттям "опікувалася" слід розуміти надання звичайних фактичних послуг особі, яка перебувала в безпорадному стані і потребувала сторонньої допомоги: приготування їжі, прибирання квартири, прання білизни тощо.

Поняття "матеріально забезпечувала" необхідно розуміти як надання такої матеріальної допомоги, яка була основним засобом до існування, так і оплату комунальних послуг, ліків, набуття необхідних особистих речей хворому тощо.

Щодо поняття "тривалий час", то воно належить до оціночних категорій і суд, який розглядатиме справу, повинен визначатися з його змістом виходячи із засад розумності та справедливості. Це має бути строк, не менший року, оскільки саме з такою тривалістю перебування на утриманні законодавець свого часу пов'язував виникнення права на спадщину в утриманця.

Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Знову суд наголошує, що позивач мав надати докази того, що: спадкодавець через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані й потребував допомоги стороннього, спадкоємець протягом тривалого часу опікувався спадкодавцем, матеріально забезпечував, надавав йому іншу допомогу,спадкодавець дійсно потребував матеріальної допомоги.

Судом першої інстанції встановлено, що спадкодавець страждав на захворювання Штрумпеля, отримував лікування в тому числі і в стаціонарних умовах медичного закладу.

За даними висновків МСЕК, станом на 01.10.2013 року, померлий був інвалідом другої групи загального захворювання мав змогу виконувати легку роботу з обмеженою часовим навантаженням (т-4 а.с.29,36-б).

Померлий забезпечувався пенсійним утриманням, розмір якого з 2012 року щомісячно перевищував 2300 грн. (т-4 а.с.141).

Переконливих документів, які б підтверджували про неможливість спадкодавця за власні доходи забезпечити лікування, харчування у справі не має.

Приєднані до справи фотографії та медичні довідки, свідчать про те, що спадкодавець міг самостійно пересовуватись та себе обслуговувати (т-4 а.с.102).

Суд першої інстанції відповідно ст.10,60 ЦПК України ухвалив рішення за зустрічними вимогами, що ґрунтується на матеріалах справи, які вказують на відсутність належних, допустимих доказів перебування спадкодавця у безпорадному стані, а також доказів про неможливість спадкодавця за власні доходи забезпечити власне існування.

Таким чином, висновки суду щодо відсутності підстав для задоволення зустрічних вимог є обґрунтованими, а доводами скарги вони не спростовуються.

Виходячи з наведеного судове рішення не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги відхилити..

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 02.11.2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: