Головуючий суду 1 інстанції -ОСОБА_1
Доповідач - Карташов О.Ю.
Справа № 415/3633/14-ц
Провадження № 22ц/782/193/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2016 року липня «20» дня Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Дронська І.О., Романченко В.О.

за участю секретаря Попової Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення

Лисичанського міського суду Луганської області від 9 жовтня 2015 року

по цивільній справі за позовом

Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року Кредитна спілка «Центр фінансових послуг» (далі - КС «ЦФП») звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 25.09.2008 року між КС «ЦФП» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № В-66/0123/08/107/20, за умовами якого останній було надано кредит в сумі 33000 грн.

З метою забезпечення виконання позичальником зобовязань за зазначеним кредитним договором цього ж дня між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 укладено договори поруки, за умовами яких останні зобовязувалися відповідати солідарно з позичальником перед кредитором за належне виконання зобовязань за кредитним договором.

ОСОБА_2 грошові зобовязання належним чином не виконувала, у звязку з чим утворилась заборгованість, що станом на 23.09.2014 року становить 67264,51 грн., з яких: 30747,54 грн. - заборгованість по сплаті процентів за період з 22.02.2011 року по 23.09.2014 року; 17885,86 грн. - нарахована пеня за період з 27.02.2014 року по 23.09.2014 року; 18631,11 грн. - заборгованість по поверненню кредиту за вказаний період.

Посилаючись на наведене, позивач просив суд стягнути з відповідачів на свою користь у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 9 жовтня 2015 року вирішено позов Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно зі ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та поручителя 1 - ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» заборгованість за кредитним договором № В-66/0123/08/107/20 від 25.09.2008 року у сумі 67 264 (шістдесят сім тисяч двісті шістдесят чотири) грн. 51 коп., яка складається із заборгованості по сплаті процентів за період з 22.02.2011 року по 23.09.2014 року у сумі 30 747 (тридцять тисяч сімсот сорок сім) грн. 54 коп.; нарахованої пені за період з 27.02.2014 року по 23.09.2014 року у сумі 17 885 (сімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят п'ять) грн. 86 коп.; заборгованості по кредиту станом на 23.09.2014 року у сумі 18 631 (вісімнадцять тисяч шістсот тридцять одна) грн. 11 коп.

Стягнути солідарно зі ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та поручителя 2 - ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» заборгованість за кредитним договором № В-66/0123/08/107/20 від 25.09.2008 року у сумі 67 264 (шістдесят сім тисяч двісті шістдесят чотири) грн. 51 коп., яка складається із заборгованості по сплаті процентів за період з 22.02.2011 року по 23.09.2014 року у сумі 30 747 (тридцять тисяч сімсот сорок сім) грн. 54 коп.; нарахованої пені за період з 27.02.2014 року по 23.09.2014 року у сумі 17 885 (сімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят п'ять) грн. 86 коп.; заборгованості по кредиту станом на 23.09.2014 року у сумі 18 631 (вісімнадцять тисяч шістсот тридцять одна) грн. 11 коп.

Стягнути солідарно зі ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та поручителя 3 - ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» заборгованість за кредитним договором № В-66/0123/08/107/20 від 25.09.2008 року у сумі 67 264 (шістдесят сім тисяч двісті шістдесят чотири) грн. 51 коп., яка складається із заборгованості по сплаті процентів за період з 22.02.2011 року по 23.09.2014 року у сумі 30 747 (тридцять тисяч сімсот сорок сім) грн. 54 коп.; нарахованої пені за період з 27.02.2014 року по 23.09.2014 року у сумі 17 885 (сімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят п'ять) грн. 86 коп.; заборгованості по кредиту станом на 23.09.2014 року у сумі 18 631 (вісімнадцять тисяч шістсот тридцять одна) грн. 11 коп.

Стягнути солідарно зі ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, та поручителя 4 - ОСОБА_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_5, на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» заборгованість за кредитним договором № В-66/0123/08/107/20 від 25.09.2008 року у сумі 67 264 (шістдесят сім тисяч двісті шістдесят чотири) грн. 51 коп., яка складається із заборгованості по сплаті процентів за період з 22.02.2011 року по 23.09.2014 року у сумі 30 747 (тридцять тисяч сімсот сорок сім) грн. 54 коп.; нарахованої пені за період з 27.02.2014 року по 23.09.2014 року у сумі 17 885 (сімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят п'ять) грн. 86 коп.; заборгованості по кредиту станом на 23.09.2014 року у сумі 18 631 (вісімнадцять тисяч шістсот тридцять одна) грн. 11 коп.

Стягнути зі ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, ОСОБА_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, ОСОБА_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_5, на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» витрати по сплаті судового збору у сумі 672 (шістсот сімдесят дві) грн. 65 коп. в рівних долях по 134 (сто тридцять чотири) грн. 53 коп. з кожного відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на неповне зясування всіх обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав розширений розрахунок заборгованості за кредитним договором, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином і в установленому законом порядку, просив в заяві розглянути справу за відсутністю представника КС «ЦФП».

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 підтримали. ОСОБА_7 просив суд апеляційної інстанції задовільнити клопотання, яке також було заявлено в суді першої інстанції, щодо застосування строку позовної давності до договору поруки, укладеного між КС «ЦФП» та його довірителем.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином і в установленому законом порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу. В межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позовні вимоги КС «ЦФП» частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем ОСОБА_2 здійснювалися платежі не своєчасно та сумами меншими, ніж вказані в Таблиці 1, яка міститься у п. 3.3 договору, що спричинило виникнення у відповідача заборгованості по сплаті процентів та нарахування відповідачу позивачем пені за прострочення виконання грошових зобов'язань за договором. Поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник. За таких обставин, суд вважав за необхідне позов КС «ЦФП» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково та стягнути заборгованість по кредитному договору в солідарному порядку з боржника ОСОБА_2 та кожного його поручителя окремо.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини по справі та матеріали справи у їх сукупності апеляційний суд вважає, що до такого висновку суд дійшов помилково, виходячи з наступного.

Так, згідно до роз'яснень п. 1 Постанови № 5 Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року, порядок укладання та виконання кредитного договору регулюється загальними положеннями про позику - главами 52, 53, 71 Цивільного кодексу України, законами України: від 7 грудня 2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність»; від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів».

Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами, колегія суддів приходить до висновку про наявність між сторонами кредитних відносин, що підтверджено матеріалами справи.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.09.2008 року між КС «ЦФП» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № В-66/0123/08/107/20, відповідно до якого позивач надав, а ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 33 000, 00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 25.09.2008 року.

Відповідно до п.п. 9 п. 2.4 договору відповідач зобов'язався проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 25-го числа кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж вказані в Таблиці 1, яка міститься у п. 3.3 Договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом з розрахунку 0, 164 % на день.

Відповідно до п. 3.3 договору сторони погодили рекомендований графік платежів. Наведена таблиця із сумами платежу в період дії договору кредиту.

Відповідно до п. 3.5 договору у випадку прострочення відповідачем термінів платежів, зазначених у Таблиці 1 Договору, позивач має право стягувати з відповідача пеню в розмірі одного процента від заборгованості по сплаті суми кредиту за кожний день прострочення платежів та нараховані проценти за користування кредитом, виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день його погашення.

В забезпечення виконання кредитного договору № В-66/0123/08/107/20 від 25.09.2008 року між КС «ЦФП», ОСОБА_2 та ОСОБА_6 був укладений договір поруки № В-66/0123/08/107/20 від 25.09.2008 року; між КС «ЦФП», ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № В-66/0123/08/107/20 від 25.09.2008 року; між КС «ЦФП», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № В-66/0123/08/107/20 від 25.09.2008 року; між КС «ЦФП», ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був укладений договір поруки № В-66/0123/08/107/20 від 25.09.2008 року, відповідно до умов яких кожен поручитель окремо зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором № В-66/0123/08/107/20 від 25.09.2008 року, а також додатками, укладеними між кредитодавцем та позичальником.

Так, зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобовязання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором.

Як установлено по справі, боржник ОСОБА_2 (а відтак і поручителі) взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 25 вересня 2013 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У разі предявлення кредитором вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобовязання.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не предявить вимоги до поручителя.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року у справі за № 6-272цс16, яка в силу положень статті 3607 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги, строк виконання основного зобовязання, встановлений сторонами договору - 25 вересня 2013 року, та те, що позивач КС «ЦФП» звернувся з позовом до суду 6 жовтня 2014 року, приходить до висновку, що кредитор предявив вимоги до поручителів більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання основного зобовязання, а тому, не може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобовязання, так як, порука припинена в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України.

Отже, позовні вимоги КС «ЦФП» про стягнення заборгованості до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, поручителів за кредитним договором № В-66/0123/08/107/20 від 25.09.2008 року, задоволенню не підлягають.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

КС «ЦФП» надано розширений розрахунок заборгованості за кредитним договором № В-66/0123/08/107/20 від 25.09.2008 року.

Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та осіб, які беруть участь у справі.

Згідно позовних вимог, заявлених КС «ЦФП» в позовній заяві, позивач просив суд стягнути з відповідачів заборгованість, що станом на 23.09.2014 року становить 67264,51 грн., з яких: 30747,54 грн. - заборгованість по сплаті процентів за період з 22.02.2011 року по 23.09.2014 року; 17885,86 грн. - нарахована пеня за період з 27.02.2014 року по 23.09.2014 року; 18631,11 грн. - заборгованість по поверненню кредиту за вказаний період.

За таких обставин, колегія суддів, вирішуючи позов в межах заявлених вимог, враховує довідку розширеного розрахунку заборгованості за кредитним договором.

Так, колегія суддів вважає обґрунтованими позовні вимоги КС «ЦФП» про стягнення з ОСОБА_2: заборгованості по сплаті процентів за період з 22.02.2011 року по 23.09.2014 року в сумі - 30747,54 грн., та суми 18631,11 грн. - заборгованості по поверненню кредиту за вказаний період.

Розрахунок зазначених сум є правильним, виконаний відповідно до умов договору, сумнівів не викликає, відповідачем не надано будь-якого іншого розрахунку.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що позивач КС «ЦФП» просив стягнути пеню в сумі - 17885,86 грн. - нараховану за період з 27.02.2014 року по 23.09.2014 року.

Проте, Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення АТО забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

У п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція.

Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає на території м. Лисичанськ Луганської області.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Згідно з додатком зазначеного переліку, м. Лисичанськ Луганської області відноситься до населених пунктів на території яких здійснювалася антитерористична операція.

До того ж, в телеграмі від 05.11.2014 № 18-112/64483 «Про скасування пені та штрафів за договорами кредиту під час АТО», Нацбанк України надав розяснення по реалізації норми про заборону нарахування пені та штрафів по кредитам згідно з Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де підкреслює, що реалізація прав осіб, передбачених статтею 2 Закону, не потребує отримання банком любих інших документів, в тому числі сертифікатів про форс-мажорні обставини торгово-промислової палати.

Викладене свідчить про те, що позовні вимоги КС «ЦФП» в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню, а саме, в межах заявлених вимог, за період з 27.02.2014 року по 14.04.2014 року в сумі 8579,30 грн.

Із розрахунку, з врахуванням даних розрахунку наданого позивачем:

- за 27.02.2014 року 1 день 186, 31 грн.;

- за 28.02.2014 року 1 день 186, 31 грн.;

- за період з 28.02.2014 року по 25.03.2014 року за 25 днів 4657,78 грн.;

- з 25.03.2014 року по 28.03.2014 року за 3 дні 558,93 грн.;

- за період з 28.03.2014 року по 01.04.2014 року 4 дні 745,24 грн.;

- за період з 01.04.2014 року по 14.04.2014 року за 12 днів 2235,73 грн., що розраховується наступним чином 18631,11х1%х12, де 18631,11 недоплачена частина тіла кредиту від тої, що підлягала сплаті щомісяця у періоді, 1% ставка пені, 12 кількість днів прострочки сплати недоплаченої частини тіла кредиту від тої, що підлягала сплаті щомісяця у періоді.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що відповідно до положень цивільного законодавства та умов укладеного кредитного договору, з ОСОБА_2 на користь КС «ЦФП» за кредитним договором № В-66/0123/08/107/20 від 25.09.2008 року підлягає стягненню заборгованість у розмірі 57957 грн. 95 коп., з яких заборгованість по сплаті кредиту 18631 грн. 11 коп., заборгованість по сплаті нарахованих відсотків за користування кредитом 30747 грн. 54 коп., пеня - 8579 грн. 30 коп.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 відносно того, що місцевий суд не прийняв до уваги рішення Третейського суду від 25.03.2011 року, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 20.12.2013 року та постанову про закінчення виконавчого провадження від 17.04.2014 року, щодо примусового виконання рішення третейського суду, є хибними.

Предметом позову, який розглядався в третейському суді, була лише заборгованість по процентам та пені станом на 21.02.2011 року.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, - підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь КС «ЦФП» підлягає стягненню судові витрати у розмірі 579 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Луганської області, ~

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 9 жовтня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» за кредитним договором № В-66/0123/08/107/20 від 25.09.2008 року заборгованість у розмірі 57957 грн. 95 коп., з яких заборгованість по сплаті кредиту 18631 грн. 11 коп., заборгованість по сплаті нарахованих відсотків за користування кредитом 30747 грн. 54 коп., пеня - 8579 грн. 30 коп.

В задоволені позовних вимог Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» судові витрати в сумі 579 грн. 60 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішення апеляційного суду до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді: