Справа № 639/6249/16-ц
Провадження № 2/639/2063/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 року суддя Жовтневого районного суду м. Харкова Гаврилюк С.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

встановив :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ч. 5 ст. 119 ЦПК України, а саме позивачем не додано оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору та не сплачено судовий збір у повному обсязі за вимогу немайнового характеру.

В п. 3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 25.09.2015 зазначено, що якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обовязковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (ст. 121 ЦПК України) або залишення заяви без розгляду (п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України).

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, обєкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 р., розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою , складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, а саме 551 грн. 20 коп.

Як вбачається з матеріалів доданих до позовної заяви, позивачем надано копію квитанції про сплату № 61177 від 24.12.2015 року на суму 487 грн. 20 коп.

Разом з тим, як розяснено в п. 26 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 рокуіз змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 25.09.2015 законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами)). Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Таким чином, враховуючи, що до поданого позову про позбавлення батьківських прав не додано оригінал квитанції і при цьому позивачкою не сплачено судовий збір за вимогу немайнового характеру у повному обсязі, то позивачці необхідно надати до суду оригінал квитанції № 61177 від 24.12.2015 року на суму 487 грн. 20 коп. та доплатити на р/р 0008 (код ЄДРПОУ суду - 02893738, отримувач коштів ГУ ДКС України у Жовтневому районі м. Харкова Харківської області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37999612, банк отримувача ГУДКСУ у Харківській області, код банку отримувача (МФО) 851011, код класифікації доходів бюджету 22030001) судовий збір за вимогу немайнового характеру в розмірі 64 грн., надати до суду оригінал документу, що підтверджує сплату вказаного судового збору.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки протягом пяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Розяснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала в частині визначення розміру судового збору може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.М.Гаврилюк