ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2323/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

за участю секретаря - Кубіва С.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою.

Свої вимоги мотивує тим, що на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 03.06.2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками в рівних частинах квартири АДРЕСА_1. З листопада 2013 року між співвласниками даної квартири виникли конфліктні відносини, відповідачка чинить перешкоди у користуванні квартирою, перешкоджає позивачу вільно користуватися належною на праві власності ? частиною квартири. Оскільки співвласник квартири відмовляється добровільно визначити порядок користування квартирою, він звернувся до суду з даним позовом та просив суд встановити порядок користування спільною власністю сторін, а саме квартирою АДРЕСА_1, відповідно до якого виділити у користування ОСОБА_2 житлову кімнату, площею 12,8 кв.м. з балконом, а ОСОБА_3 кімнату, площею 16,2 кв.м., місця загального користування залишити в спільному користуванні сторін.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 27.08.2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до рішення Апеляційного суду м. Києва від 03.06.2015 року, ? частина квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2, а ? частина спірної квартири належить ОСОБА_3.

Відповідно до довідки форма № 3 від 26.11.2015 року в квартирі АДРЕСА_1 мешкають ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Відповідно до Технічного паспорту спірна квартира має житлову площю 29,0 кв.м., складається з двох кімнат, перша кімната площею 16,2 кв.м, друга кімната площею 12,8 кв.м. Квартира обладнана балконом, лоджією. Має кухню, коридор, ванну кімнату і вбиральню, лоджію. Отже, на кожного співвласника спірної квартири припадає по 14,5 кв.м. жилої площі.

У позасудовому порядку сторони не дійшли згоди щодо встановлення порядку користування спірною квартирою.

Сторони мають право на користування квартирою відповідно до своїх часток, однак відповідач перешкоджає позивачу в користуванні своєю часткою квартири, неодноразово між сторонами виникають конфлікти, сварки та непорозуміння з приводу користування квартирою.

Відповідно до ст.47 Конституції України, ч.3 ст.9 Житлового кодексу України кожен громадянин має право на житло та ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 155 Житлового кодексу УРСР жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначено, що у випадку неможливості виділити сторонам у натурі ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, може бути встановлений порядок користування приміщеннями квартири.

Спірна квартира не може бути поділена між співвласниками у натурі, однак для усунення спорів та конфліктів між співвласниками можна встановити порядок користування спільною частковою власністю.

Враховуючи, наявність постійних конфліктів між сторонами, а також те, що кімната, площею 12,8 кв.м. є ізольованою, суд вважає можливим виділити позивачу у користування вказану кімнату.

При цьому право власності відповідача не порушується, так як вищезазначена кімната не виділяється позивачу у власність і даним рішенням не проводиться поділ спірної квартири між співвласниками у натурі.

Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що оскільки виділ квартири кожному власнику в натурі неможливий, а встановлення порядку користування квартирою не порушує права власності кожного з власників так як вищезазначені кімнати не виділяються позивачу у власність і даним рішенням не проводиться поділ спірної квартири між співвласниками у натурі, та є єдиним вирішенням виниклої між сторонами конфліктної ситуації, суд приходить до висновку, що порядок поділу, запропонований позивачем, а саме, виділення кімнати площею 12,8 кв.м. з балконом ОСОБА_2, а ОСОБА_3 кімнату площею 16,2 кв.м. є розумним та справедливим і не призведе до порушення прав, свобод чи інтересів сторін у справі.

При цьому, виділення в користування вищезгаданих кімнат не суперечитиме чинному законодавству України, оскільки в результаті встановлення такого порядку користування квартирою, ані позивач, ані відповідач не підлягатимуть постановленню на облік громадян, що потребують поліпшення житлових умов, оскільки кожен з них буде забезпечений житловою площею, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316, 319, 321, 328, 358, 386 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши в користування ОСОБА_2 житлову кімнату, площею 12,8 кв.м. з балконом, ОСОБА_3 кімнату, площею 16,2 кв.м. Місця загального користування залишити в спільному користуванні сторін.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА