У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

Амеліна В.І., Гончара В.П., ПоповичО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 20 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 03 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що він працював у державному підприємстві «Український науково-дослідний інститут металургійного машинобудування» (далі - ДП «Український науково-дослідний інститут металургійного машинобудування») на посаді інженера-конструктора з 17 липня 2007 року по жовтень 2010 року. У зв'язку з тим, що роботодавець нерегулярно виплачував заробітну плату, звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Наказом Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 01 листопада 2010 року з ДП «Український науково-дослідний інститут металургійного машинобудування» на його користь стягнуто заборгованість з заробітної плати у розмірі 10 957грн 64 коп. Оскільки вказане рішення не виконувалось, він повторно звернувся до суду. Заочним рішенням цього ж суду від 05 травня 2015 року з ДП «Український науково-дослідний інститут металургійного машинобудування» на його користь стягнуто середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 66 600 грн 49 коп., яке також не виконано. Крім того, ОСОБА_4 стало відомо, що ДП «Український науково-дослідний інститут металургійного машинобудування» визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура та призначено арбітражним керуючим НестеренкаО.А. Посилаючись на те, що підприємство, де працював позивач, є державним і Фонд державного майна України повинен нести субсидіарну відповідальність за невиконання боржником зобов'язань за вказаними вище судовими рішеннями, просив суд стягнути з останнього на свою користь заборгованість з заробітної плати у розмірі 10 957 грн 64 коп. та 66 600 грн 49 коп. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 20 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 03вересня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що Фонд державного майна України не несе поряд із відповідальністю боржника додаткову (субсидіарну) відповідальність перед ОСОБА_4 на підставі ст. 619 ЦК України, при цьому правильно зазначивши, що заявником фактично заявляються ті ж вимоги, які вже були задоволенні, але до іншого відповідача.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 20 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 03 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін
В.П. Гончар О.В. Попович