Справа №442/3848/13-ц
Провадження №2/442/89/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: Коваль Р.Г.,

при секретарі: Харів І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі справу за позовом ТзОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під № 26/2, що знаходиться на вулиці Галицькій у смт. Підбуж Дрогобицького району Львівської області, загальною площею 111,5 кв.м., житловою площею 61,5 кв.м., що належить ОСОБА_1 на підставі права власності, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1303/1007/88-269 від 12.10.2007р., яка станом на 01.03.2013р. складає 420 845,90 грн., а саме: за кредитом 231 221,50 грн., по відсотках 148 773,95 грн., пеня 40 850,45 грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно з Законом України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна; виселити без надання іншого житла ОСОБА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку з житлового приміщення житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під № 26/2, що знаходиться на вулиці Галицькій у смт. Підбуж Дрогобицького району Львівської області; стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 12.10.2007р. між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_2, укладено кредитний договір № 1303/1007/88-269, який в подальшому змінювався і доповнювався. За вказаним договором банк надав позичальнику кредит в сумі 30 000 доларів США, а останній зобовязувався повернути кредит і сплатити проценти за користування ним в порядку і на умовах передбачених кредитним договором. Свої обовязки банк виконав повністю і надав позичальнику вказану суму кредиту. Своєю чергою, ОСОБА_2 умови кредитного договору не виконує, в результаті чого виникла заборгованість за цим договором. Також позивач покликається на те, що з метою забезпечення виконання позичальником своїх обовязків за кредитним договором, 12.10.2007р. між банком і відповідачем ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, згідно з яким відповідач передав банку в іпотеку належне йому на праві власності майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під № 26/2, що знаходиться на вулиці Галицькій у смт. Підбуж Дрогобицького району Львівської області. За таких обставин, оскільки позичальник не виконує умови кредитного договору, на думку позивача слід звернути стягнення на зазначений предмет іпотеки, що, своєю чергою, є також підставою для виселення відповідача із спірного житлового приміщення.

При цьому, як на підставу свого права на звернення до суду з зазначеними вимогами, позивач покликається на те, що 28.11.2012р. між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» і ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, за умовами якого банк відступив фактору свої права вимоги за кредитними договорами, укладених з боржниками. Крім того, в позові покликається на те, що того ж дня, 28.11.2012р., між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» і ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено аналогічний договір факторингу, за яким до позивача перейшло право вимоги, що належало ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на підставі документації. У звязку з цим позивач стверджує, що внаслідок укладення вказаних договорів відбулась заміна сторони у зобовязанні і до нього перейшли права кредитора за кредитним договором № 1303/1007/88-269 від 12.10.2007р. укладеного з ОСОБА_2, а відтак за іпотечним договором від 12.10.2007р., укладеного з відповідачем.

В судове засідання позивач черговий раз явку повноваженого представника не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Своєю чергою, в матеріалах справи містяться заяви позивача, в яких останній просить суд розглядати справу за відсутності його представника.

Відповідач ОСОБА_1 в письмових поясненнях на позовну заяву заявлені вимоги не визнав і просив суд відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування заперечень проти позову покликається на те, що позивачем не надано, а в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази переходу до останнього права вимоги за кредитним договором № 1303/1007/88-269 від 12.10.2007р., а відтак за іпотечним договором від 12.10.2007р., укладеного між відповідачем і банком. Зазначає, що надаючи фінансові послуги у сфері факторингу, позивач не отримав в установленому законом порядку ліцензію на здійснення такого виду діяльності. Так само покликається на те, що в позивачем не надано доказів оформлення відповідного реєстру заборгованості боржників, який є невідємною частиною договорів факторингу, на які покликається позивач, як і не надано доказів сплати ціни продажу за обома договорами. Також вказує на те, що в порушення умов договорів факторингу від 28.11.2012р. та вимог Закону України «Про іпотеку» йому не надсилались повідомлення про заміну сторони зобовязання. Також звертає увагу на те, що згідно з наданими ним доказами, позивач не зареєстрував в установленому законом відомості про відступлення прав за іпотечним договором, внаслідок чого договір про відступлення прав за іпотечним договором є неукладеним в силу приписів закону.

В судове засідання відповідач не зявився і про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання зявився, проти позову заперечив, надавши суду аналогічні пояснення і просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Третя особа в судове засідання не зявилась, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка зявилась в судове засідання, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно з приписами ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 12.10.2007р. між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і третьою особою ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 1303/1007/88-269. Згідно з п.1.1. вказаного договору банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 30 000 доларів США на строк з 12.10.2007р. по 11.10.2017р. на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобовязувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором. Згідно з п.2.1. кредитного договору забезпечення виконання зобовязання по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, тощо виступає іпотека житлового приміщення, що знаходиться за адресою: Львівська область, Дрогобицький район, смт. Підбуж, вул. Галицька, 26/2.

Судом також встановлено, що 12.10.2007р. між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і відповідачем ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 3372.

Згідно з умовами п. 1 іпотечного договору від 12.10.2007р., таким забезпечується належне виконання боржником вимог іпотекодержателя, що випливають (та/або випливатимуть) з кредитного договору № 1303/1007/88-269 від 12.10.2007р., укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_2

Відповідно до п. 2 іпотечного договору на забезпечення вищевказаного зобовязання ОСОБА_1 передав банку в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно: житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями під № 26/2, що знаходиться на вулиці Галицькій у смт. Підбуж Дрогобицького району Львівської області.

Також встановлено, що 28.11.2012р. між ПАТ «Сведбанк» (який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» і ТОВ «ФК «Вектор плюс» укладено договір факторингу № 15. Згідно з п. 2.1. даного договору, банк відступив фактору свої прав вимоги заборгованості по кредитним договорам, укладених з боржниками, зазначених в реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку. Пунктом 2.3. договору факторингу від 28.11.2012р. встановлено, що перехід від банку до фактора права вимоги заборгованості боржників відбувається в розрахункову дату та після сплати фактором ціни продажу. Сторони в день укладення цього договору також складають та скріплюють своїми печатками акт приймання передачі реєстру заборгованості боржників, за формою, встановленою додатком № 2 до цього договору. Крім того, п.2.5. договору факторингу від 28.11.2012р., фактор зобовязується протягом 20 робочих днів, наступних за розрахунковою датою, надіслати письмові повідомлення боржникам про відступлення банком фактору права вимоги заборгованості.

Судом також встановлено, що цього ж дня, 28.11.2012р. між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» і ТОВ «Кредитні ініціативи» також укладено договір факторингу, за умовами якого (п. 2.1. договору) клієнт відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитним договорам, укладених з боржниками, зазначених в реєстрі заборгованості боржників та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, право на вимогу якої належить клієнту.

Крім того, згідно з умовами п. 2.3. договору факторингу від 28.11.2012р. укладеного між ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» і ТзОВ «Кредитні ініціативи», встановлено, що сторони вдень підписання договору складають та скріплюють своїми печатками Акт прийому-передачі реєстру заборгованості, за формою, встановленою в додатку № 2 до цього договору. Реєстр заборгованості боржників надається фактору в двох оригіналах.

Своєю чергою, згідно з умовами п. 4.1. договору факторингу, документація, яка підтверджує право вимоги до боржників, передається фактору виключно після сплати ціни продажу заборгованості. Документація, що стосується договорів забезпечення, передається виключно за умови укладення відповідних договорів про відступлення права вимоги за договорами забезпечення та за умови настання Розрахункової дати, якою згідно з п.3.5. договору факторингу є день зарахування грошових коштів в сумі ціни продажу на рахунок клієнта.

За приписами ст. ст. 10, 60 ЦПК України, обовязок доказування факту виконання умов договору факторингу, купівлі права грошової та іпотечної вимоги - сплати ціни продажу та належного підписання та оформлення Реєстру позичальників, лежить на позивачеві.

Однак, позивачем не надані і в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази сплати позивачем ціни продажу, підписання і оформлення Реєстру позичальників, в т.ч. щодо включення до вказаного реєстру відомостей щодо кредитного договору № 1303/1007/88-269 від 12.10.2007р., укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_2 та іпотечного договору від 12.10.2007р., укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і ОСОБА_1

При цьому суд звертає увагу на те, що поданий позивачем витяг з додатку № 1 до договору факторингу від 28.11.2012р., який підписано Є.М., аналітиком позивача, таким доказом не є, так як не відповідає умовам договору факторингу від 28.11.2012р.

Крім того, оцінюючи подані позивачем докази в їх сукупності та з урахуванням вимог цивільного процесуального законодавства, суд приходить до висновку, що позивачем належно не обґрунтовано та не підтверджено право вимоги з третьої особи, ОСОБА_2, боргу в розмірі 420 845,90 грн. по кредитному договорі 1303/1007/88-269 від 12.10.2007р., оскільки позивачем не надано, а в матеріалах справи відсутні дані про те, в якому розмірі відступалось право вимоги до боржника від первісного до нового кредитора.

Таким чином, оскільки позивачем не доведено в установленому законом порядку факту переходу до нього права вимоги за кредитним договором № 1303/1007/88-269 від 12.10.2007р., а відтак за іпотечним договором від 12.10.2007р., це є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Крім того, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач також покликається на те, що на виконання договору факторингу від 28.11.2012р., того ж дня між ТОВ «ФК «Фактор Плюс» і позивачем укладено договір про передачу прав за іпотечним договором, згідно з яким іпотекодержатель передає новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами, перелік яких наведено у додатку № 1 до цього договору.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутній, а позивачем не подано, додаток № 1 до договору про передачу прав за іпотечним договором від 28.11.2012р., у звязку з чим відсутні підстави вважати, що вказаним договором до позивача перейшло право вимоги за іпотечним договором від 12.10.2007р., укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і відповідачем ОСОБА_1

Відповідно до частин 4, 5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання.

За приписами ч. 2 ст. 24 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель зобовязаний письмово у пятиденний строк повідомити боржника про відступлення права за іпотечним договором і право вимоги за основним зобовязанням.

Однак, позивачем не подано доказів того, що ТОВ «ФК «Вектор Плюс» як іпотекодержатель за іпотечним договором від 12.10.2007р. повідомив у письмовій формі відповідача ОСОБА_1 про відступлення права вимоги за таким договором.

Крім того, згідно з приписами ст. 24 «, в редакції чинній на час укладення між ПАТ «Сведбанк» та ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» і між ТзОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТзОВ «Кредитні ініціативи», договорів факторингу та передачу прав за іпотечним договором, - правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Своєю чергою, згідно з п. 1.4. договору про передачу прав за іпотечним договором від 28.11.2012р., іпотекодержатель протягом пяти днів з дати набуття чинності цим договором зобовязаний забезпечити внесення змін і додаткових відомостей до запису в Державному реєстрі іпотек щодо передання новому іпотекодержателю прав за іпотечними договорами.

Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.

Крім цього, відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обовязковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Речові права на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті, є похідними і реєструються після державної реєстрації права власності на таке майно. Право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, квартиру може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані, крім випадків, якщо власником земельної ділянки та житлового будинку, будівлі, споруди, квартири, розташованих на ній, є та сама особа.

Також як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 8 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205-210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Своєю чергою, позивачем не надано доказів того, що після укладення між ним та ТзОВ «ФК Вектор плюс» договору факторингу від 28.11.2012р. і договору про передачу прав за іпотечним договором відбулась державна реєстрація відомостей про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 12.10.2007р., укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і відповідачем ОСОБА_2

В той же час згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 63929973 від 20.07.2016р., в Державному реєстрі іпотек на підставі іпотечного договору від 12.10.2007р., укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк» і відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано іпотеку щодо належного відповідачу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами № 26/2 по вул. Галицькій в смт. Підбуж Дрогобицького району Львівської області.

Іпотекодержателем вказаного майна є АКБ «ТАС-Комерцбанк». Інших відомостей про зміну іпотекодержателя, в т.ч. у звязку з переходом прав вимоги за іпотечним договору від 12.10.2007р. не зареєстровано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що до ТОВ «Кредитні ініціативи» не перейшло право вимоги за іпотечним договором від 12.10.2007р., а відтак його позовні вимоги не підлягають до задоволення також і з цієї підстави.

При цьому суд звертає увагу, що в силу відомостей Державного реєстру іпотек ТОВ «ФК «Вектор плюс» не могло передати позивачу право вимоги за іпотечним договором від 12.10.2007р., оскільки відсутня державна реєстрація відомостей про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 12.10.2007р. від АКБ «ТАС-Комерцбанк» до ТОВ «ФК Вектор плюс».

Крім того, у своєму позові ТзОВ «Кредитні ініціативи» також просить суд виселити із зняттям з реєстраційного обліку відповідача ОСОБА_1 зі спірного житлового приміщення.

Однак, оскільки вимога про виселення з житлового приміщення є похідною від вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, така вимога позивача також не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212- 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ТзОВ «Кредитні ініціативи» відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя Р.Г.Коваль