Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/5706/15-ц Головуючий у 1-й інст. Шалота К.В.
Категорія 47 Доповідач Зарицька Г. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Зарицької Г.В.

суддів: Жигановської О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом прокурора міста Житомира в інтересах держави до Житомирської міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: реєстраційна служба Житомирського міського управління юстиції, ОСОБА_3, приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Демецька Світлана Леонідівна, про визнання недійсними: договорів купівлі-продажу, рішення про приватизацію земельної ділянки, державної реєстрації державного акту на землю, скасування рішень про державну реєстрацію права власності, повернення земельної ділянки за апеляційною скаргою заступника прокурора Житомирської області, який діє в інтересах держави, на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 30 вересня 2015 року,

встановила:

У травні 2015 року прокурор міста Житомира звернувся з позовом до Житомирської міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та просив скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру № 1, що розташована по пров. Паперовому, 6а в м. Житомирі за ОСОБА_3; скасувати рішення приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Демецької С.Л. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 17794316 від 08.12.2014 р. про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_1; скасувати рішення приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Демецької С.Л. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 17810511 від 08.12.2014 р. про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2; визнати недійсним договір купівлі-продажу цієї квартири, укладений 08.12.2014 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі № 6344; визнати незаконним та скасувати рішення сьомої сесії Житомирської міської ради шостого скликання № 220 від 24.10.2011 р. в частині безоплатної передачі ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,083 га, що розташовуються за адресою: АДРЕСА_1 визнати недійсною державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,083 га серії НОМЕР_1, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №00484; визнати недійсним договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, укладений 08.12.2014 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за №6345; скасувати рішення приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Демецької С.Л. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 17797266 від 08.12.2014 р. про державну реєстрацію права власності на цю земельну ділянку за ОСОБА_1; скасувати рішення приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Демецької С.Л. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 17812927 від 08.12.2014 р. про державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку за ОСОБА_2; повернути до земель територіальної громади міста Житомира земельну ділянку загальною площею 0,083 га за кадастровим номером НОМЕР_2, шляхом складання акту прийому-передачі та стягнути з відповідачів судові витрати. В обґрунтування позову зазначав, що рішенням сьомої сесії Житомирської міської ради шостого скликання №220 від 24.10.2011 р. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 0,083 га, а також земельну ділянку площею 0,0225 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 В подальшому ОСОБА_1 отримав державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,083 га. Підставою надання відповідачу земельних ділянок є договір дарування №1063 від 26.01.2011 р., згідно з яким ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1. Проте рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21.01.2015 р. вказаний договір дарування квартири визнано недійсним. Враховуючи наведене, вважав, що державна реєстрація прав на квартиру за ОСОБА_1 підлягає скасуванню в силу застосування правових наслідків недійсності правочину. Аналогічним чином, підлягає скасуванню державна реєстрація права власності на це ж нерухоме майно за ОСОБА_3, оскільки рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 03.11.2011р. у справі №2-4498/10, відповідно до якого за ОСОБА_3 в порядку спадкування було визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 06.10.2011 р. скасовано і ухвалено нове рішення про відмову в позові. Крім того, зазначена квартира є самочинно збудованою, не прийнята в експлуатацію, а право власності на дану квартиру не оформлено. Оскільки рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21.01.2015 р. договір дарування від 26.10.2011 р. визнано недійсним, а рішення Житомирської міської ради № 220 від 24.10.2011 в частині надання у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки є незаконним, а тому укладені в подальшому договори купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та земельної ділянки за цією адресою від 08.12.2014 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є недійсними. Враховуючи зазначене, просив позов задовольнити.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 6 серпня 2015 року до розгляду справи у якості третьої особи без самостійних вимог залучено ОСОБА_3

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 30 вересня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення 7 сесії 6 скликання Житомирської міської ради № 220 від 24.10.2011 р. «Про приватизацію, передачу в оренду, надання дозволу на вкладання проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадян» в частині безоплатної передачі ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 0,083 га, що розташована по АДРЕСА_1

Скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та ОСОБА_1

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Житомирської області просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 08.12.2014 р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також в частині відмови у задоволенні позову щодо скасування рішення приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Демецької С.Л. про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В судовому засіданні прокурор доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважала їх необґрунтованими.

Третя особа ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6 доводи апеляційної скарги вважали необґрунтованими.

Відповідачі, а також треті особи: приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Демецька С.Л. та представник реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених до суду першої інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в цих межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 26 січня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір дарування квартири, за умовами якого ОСОБА_3 передав безоплатно у власність (подарував), а ОСОБА_1 прийняв у власність (у дар) квартиру АДРЕСА_1 (а.с.106-109). Договір посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 1063. Право власності ОСОБА_1 на вказане нерухоме майно було зареєстровано у визначеному законом порядку (а.с.29, 111).

Рішенням сьомої сесії шостого скликання Житомирської міської ради від 24.10.2011 р. №220 на підставі вищевказаного договору дарування квартири ОСОБА_1 безоплатно передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,083 га, що розташована за адресою: м. Житомир, пров. Паперовий, 6а (а.с. 118-120).

30 січня 2012 року ОСОБА_1 на вищевказану земельну ділянку видано державний акт серії НОМЕР_1 (а.с.38).

8 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були укладені договори купівлі-продажу квартири та земельної ділянки, посвідчені приватним нотаріусом Житомирського районного округу Демецькою С.Л., за умовами яких ОСОБА_2 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,083 га, що знаходиться за цією ж адресою (а.с.33, 34).

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 06 жовтня 2011 року, яке набрало законної сили, було скасовано рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 03 листопада 2010 року, яким визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1, та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову (а.с. 26-28).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21 січня 2015 року у справі за позовом прокурора м. Житомира в інтересах держави в особі Житомирської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування, визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 26.01.2011 р., посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за № 1063 (а.с.25).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 5 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Звертаючись до суду в інтересах держави з вимогами про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 8 грудня 2014 року, прокурор в обґрунтування вимог зазначав, що рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 06 жовтня 2011 року було скасовано рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 03 листопада 2010 року, яким визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на квартиру АДРЕСА_1, та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову. Крім того, договір дарування цієї квартири від 26.01.2011 р., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 21 січня 2015 року визнаний недійсним. Оскільки договір, за яким ОСОБА_1 набув право власності на спірну квартиру визнано недійсним, вважав що наступний договір укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо відчуження цього майна також є недійсним.

Разом з тим, у порушення вимог ст. 3 ЦПК України, прокурор не зазначив у чому саме полягає порушення прав чи інтересів держави при укладенні такого правочину, з огляду на те, що держава не являється а ні стороною оспорюваного правочину, а ні власником спірної квартири.

Відмовляючи в задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 8 грудня 2014 року та рішення про державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_2, суд першої інстанції по суті правильно вирішив спір.

Доводи апеляційної скарги про те, що оспорюваний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений з метою «узаконення» протиправно отриманої у власність земельної ділянки є лише припущеннями.

Згідно з вимогами ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, вважаючи спірне нерухоме майно самочинним, вимоги про його знесення не заявлялися.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення спору про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та державної реєстрації прав на це нерухоме майно, а тому підстав для скасування рішення в частині зазначених вимог немає.

У решті вимог рішення суду сторонами не оспорюється, а тому його законність і обґрунтованість колегією суддів не перевіряється.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 30 вересня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: