Справа №705/46/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2016 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Черниш Т.О.

секретар Шевчук Н.С. .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про знесення самочинного паркану,-

В С Т А Н О В И В :

Зважаючи на складність викладення повного рішення суду, пов'язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 15, 10, 11, 57-64,208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про знесення самочинного паркану.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-и днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О. Черниш

Справа №705/46/16-ц

2/705/428/16

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2016 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Черниш Т.О.

секретар Шевчук Н.С. .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про знесення самочинного паркану,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про знесення самочинного паркану . В позові позивач вказує, що площа присадибної ділянки по вул. Садова,16 в м. Умань складає 2035 м 2 і розташована у межах старого глинища зі складним рельєфом місцевості . Ділянка з усіх сторін огороджена суцільною стіною із каменю та цегли, що викликає застій повітря , підвищену вологість і негативно впливає на мікроклімат садиби. Забудова території включає господарські будівлі , сад город, місця для відпочинку та житлові приміщення. Проектування нових об?єктів проводиться на підставі дозволу міськвиконкому , нотаріального узгодження співвласників та діючих норм та правил. Всупереч цьому порядку відповідач ОСОБА_2 збудувала внутрішній паркан для визначення меж своєї приватної землі , використавши для цього землі спільного користування . Паркан глухий, комбінований ( стовпи цегла, фундамент бетон, заповнення - метало профіль) . За рахунок спільних земель також обладнала біля нього ще й свою інфраструктуру : місце для припаркування авто, для садіння квітів і зберігання залишків буддеталей і конструкцій. Паркан перекриває рух по доріжці до частини двору , що знаходиться за будинком . Зміна дворового простору призвела до погіршення провітрюваності , ускладнення проїзду та проходу до дворової вбиральні і заважає в утриманні її у належному технічному стані через снігові намети взимку , зливи та інші негативні кліматичні та експлуатаційні умови. Позивач просить суд винести рішення, яким вважати паркан , самовільно розміщений та збудований ОСОБА_2 без документа , що посвідчує право на земельну ділянку без проекту із порушенням будівельних норм і прав співвласників - самочинним будівництвом та позбавити ОСОБА_2 права власності на паркан. При цьому, зобов?язати ОСОБА_2 повернути у спільне майно будинку незаконно захоплені під саморобний паркан землі та привести їх у попередній стан; зобов?язати ОСОБА_2 знести в установленому порядку самовільно збудований паркан , а також за власний рахунок внести зміни в інвентаризаційну справу БТІ на будинок по вул. Садова, 16 у м. Умань. Враховуючи пільги позивача, позивач просить також стягнути судовий збір у сумі 1218,00 грн. з ОСОБА_2 на користь держави.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задоволити, надавши свої пояснення суду.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, заперечила проти його задоволення надавши пояснення суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні достовірно встановлено і сторони проти цього не заперечували, що відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 липня 2004 року, ОСОБА_1, ОСОБА_2, є співвласниками житлового будинку за адресою : Черкаська область м. Умань вул.. Садова, 16. ОСОБА_2 у 2005 році приватизувала належну їй, згідно рішення суду, земельну ділянку по вул. Садовій, 16 в м. Умань. На момент того, як ОСОБА_2 стала власником кв. № 3 по вул.. Садова в м. Умань, оспорюваних паркан вже стояв. В послідуючому, ОСОБА_2В, будучи вже власником належної їй, згідно рішення суду, земельної ділянки, саме на своїй частині земельної ділянки, замість старого паркану, поставила новий. В судовому засіданні також встановлено, що позивач ОСОБА_1 не додав до матеріалів цивільної справи доказів ( належних та допустимих), які б підтверджували факт, що він є землевласником чи землекористувачем земельної ділянки за адресою: Черкаська область м. Умань вул.. Садова, 16..

У відповідності до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння та розпорядження своїм майном. На право власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених ЗК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок, завдається найменше незручностей. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 126 ЗК України , право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин.

За змістом вказаних процесуальних норм, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту. Позивач в судовому засіданні не вказав на те, в чому ж полягає порушення прав позивача ( яких саме) та чим обмежується його право оспорюваним парканом і відповідно позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.214 ЦПК України, рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 ЦПК України).

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

На позивача покладений обовязок довести в суді ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України. Тобто, відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК України - позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав і не ставив питання в судовому засіданні про їх витребування. Таким чином, при викладених обставинах, у звязку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 15, 10, 11, 57-64,208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про знесення самочинного паркану.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-и днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис ОСОБА_3

З оригіналом вірно: Суддя: