АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/8660/15-ц 22-ц/774/1280/К/16
Справа № 216/8660/15-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження № 22-ц/774/1280/К/16 суддя Биканов І.Р.
Категорія № 30 (ІІІ) Доповідач Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

за участю: секретаря Євтодій К.С.

представників відповідача ОСОБА_1 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 23 ОСОБА_1 міської ради Дніпропетровської області - ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

позивача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5,

відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представників відповідача ОСОБА_1 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 23 ОСОБА_1 міської ради Дніпропетровської області - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 до ОСОБА_1 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 23 ОСОБА_1 міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_8, ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2015 року ОСОБА_4, діючи в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 23 ОСОБА_1 міської ради Дніпропетровської області (далі КЗШ №23), ОСОБА_8, ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди, в якому просила стягнути з відповідачів в солідарному порядку моральну шкоду в розмірі 9744,00 грн., а також відшкодувати на її користь судові витрати на правову допомогу за рахунок відповідачів у справі.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначила, що вона є матірю малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається в 7 класі КЗШ №23.

10 листопада 2015 року після третього уроку алгебри в класовій кімнаті на третьому поверсі почався конфлікт між учнями 7 класу, а саме: її сином та ОСОБА_9, при цьому ОСОБА_9 в присутності декількох учнів наніс ОСОБА_7 тілесні пошкодження обличчя, ОСОБА_7 хотів звернутися за медичною допомогою до фельдшера школи, але останнього на місці не було, після чого повернувся до класної кімнати. На обличчі ОСОБА_7 добре вбачалися тілесні ушкодження, однак педагоги не побачили цього та не стали зясовувати, що стало причиною їх виникнення. В той же день, після закінчення навчання в КЗШ № 23, приблизно о 14.30 год. біля шкільного двору ОСОБА_9 продовжив побиття ОСОБА_7 у присутності інших учнів, в результаті чого ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу по внутрішній поверхні слизової оболонки верхньої губи праворуч, 1 ділянка набряку мяких тканин на нижній повіці лівого ока, 5 синців на верхній повіці лівого ока, в проекції лівої скроневої кістки, в середній третині лівої щоки, на верхній губі праворуч, що відноситься до легких тілесних ушкоджень. В період з 12.11.2015 р. по 20.11.2015 р. ОСОБА_7 знаходився на амбулаторному лікуванні, школу не відвідував, а також протягом місяця був звільнений від занять фізичної культури. Вищевказаними діями ОСОБА_7 завдано моральну шкоду, яка проявлялася в відчутті болю, приниження, оскільки тілесні пошкодження спричинені на очах інших учнів, тривалий час на обличчі вбачалися синці, необхідність змінювати звичний спосіб життя протягом 8 днів не відвідував школу, виконання поради лікаря. Розмір моральної шкоди визначає виходячи з мінімальної заробітної плати станом на початок 2015 р. (1218 грн.), кількість пунктів школи (4 А,Б,В,Г), коефіцієнт 2, враховуючи, що шкода спричинена малолітній дитині, та становить 9744 грн. Вина КЗШ № 23 полягає в тім, що її працівники не забезпечили безпеку учнів під час проведення занять, не звернули увагу на наявність на обличчі ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, не зясували причину їх виникнення, не перешкодили продовженню побиття після закінчення уроків, а вина батьків полягає в неналежному вихованні сина.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 квітня 2016 рокупозов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 23 ОСОБА_1 міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_8, ОСОБА_6 на користь неповнолітнього ОСОБА_7, в інтересах якого діє мати ОСОБА_4 1000 грн. моральної шкоди, та 350 грн. витрат на правову допомогу, а всього 1350 грн.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 23 ОСОБА_1 міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_8, ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 487,20 грн. на користь держави. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представники КЗШ № 23, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, поставили питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до КЗШ №23, а також стягнути з позивача судовий збір за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги представники КЗШ №23 зазначили, що суд перекрутив пояснення деяких свідків. Також зазначили, що за результатами конфлікту, що відбувся між ОСОБА_7 та ОСОБА_9, за наказом директора школи було створено комісію. За висновками якої встановлено, що нещасний випадок, що стався з ОСОБА_7 не носить виробничого характеру, проте суд першої інстанції даний висновок комісії не взяв до уваги. Також , представники відповідача в апеляційній скарзі зазначили, що класним керівником хлопців ОСОБА_10 періодично проводились збори батьків з приводу питань про правила поведінки учнів у навчальному закладі, правила шкільного розпорядку, правила безпеки під час навчально-виховного процесу ат в побуті, тощо. При цьому ОСОБА_4 вказані батьківські збори не відвідувала. Також вважають, що судом не врахована конфліктна особа ОСОБА_7 Вважають, що судом не встановлено причинно-наслідкового звязку між діями (бездіяльністю) вчителів та адміністрації КЗШ № 23 та нанесенням ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Крім того, представники відповідача вважають КЗШ № 23 неналежним відповідачем, оскільки школа не є юридичною особою та не має власної бухгалтерії, а лише знаходиться у віданні відділу освіти Центрально-Міської районної в місті ради.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідачі ОСОБА_6,ОСОБА_11 просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду, як законне та обґрунтоване, на їх думку, залишити без змін. Вирішити питання про судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної карги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом встановлено, та сторонами не заперечуються фактичні обставини справи що позивач ОСОБА_4 є матірю ОСОБА_7, а відповідачі ОСОБА_11 та ОСОБА_6 батьками ОСОБА_9 ( а.с.11, 120).

Неповнолітні діти ОСОБА_7 та ОСОБА_9 є учнями ОСОБА_1 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №23 ОСОБА_1 міської ради Дніпропетровської області ( а.с.

Актом № 33 від 19.11.20015 р. про нещасний випадок невиробничого характеру встановлено, що після третього уроку 10.11.2015 р. між учнями 7 класу ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник конфлікт. Після шостого уроку о 14.30 год. на території АТС відбулася бійка між ОСОБА_7 та ОСОБА_9, в ході якої ОСОБА_9 нанесено ОСОБА_7 удар в обличчя ( а.с.12).

З Наказу ОСОБА_1 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступнів №23 від 19.11.2015 року за № 257 убачається, що конфлікт між учнями почався після третього уроку на перерві, яка переросла у сварку. Хлопці домовились про продовження вирішення конфлікту після уроків о 14.30 год. На території АТС, що розташована від приміщення школи на 300 м. між хлопцями сталася бійка ( а.с.83-85).

Згідно висновку спеціаліста № 2387 від 11.11.2015 р., встановлено, що виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_7 відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, термін їх виникнення може відповідати 10.11.2015 р. ( а.с.13-15).

Судом першої інстанції встановлено, що є причинно-наслідковий звязок між винними та протиправними діями неповнолітнього ОСОБА_9, заподіянням ним шкоди ОСОБА_7

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст.212 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку, що наявні підстави передбачені ст.1166 ЦК України для солідарного стягнення з відповідачів, як батьків винного та учбового закладу, моральної шкоди, завданої в результаті тілесні ушкоджень під час виховного процесу у приміщенні школи неповнолітньому сину позивача ОСОБА_7

Колегія суддів погоджується із даним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ст.50 ч.ч.1,2 СК України на батьків покладається обовязок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний моральний розвиток.

Виходячи з вказаної норми, перш за все дитина має виховуватись в дусі поваги до прав і свобод інших людей і цей обовязок покладається саме на батьків.

Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Отже, для покладення відповідальності на заподіювача моральної шкоди, необхідна сукупність таких обовязкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний звязок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди.

Згідно ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Якщо малолітня особа завдала шкоди під час перебування під наглядом навчального закладу, закладу охорони здоровя чи іншого закладу, що зобовязаний здійснювати нагляд за нею, а також під наглядом особи, яка здійснює нагляд за малолітньою особою на підставі договору, ці заклади та особа зобовязані відшкодувати шкоду, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Якщо малолітня особа завдала шкоди як з вини батьків (усиновлювачів) або опікуна, так і з вини закладів або особи, що зобовязані здійснювати нагляд за нею, батьки (усиновлювачі), опікун, такі заклади та особа зобовязані відшкодувати шкоду у частці, яка визначена за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Оскільки суперечка, яка в подальшому перейшла у бійку сталася спочатку у приміщенні учбового закладу, під час виховного процесу, а в подальшому за його межами не можливо розмежувати спільні винні дії. Тому колегія суддів погоджується із висновком суду про солідарний обовязок відповідачів відшкодувати завдану моральну шкоду.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір стягнутої моральної шкоди визначено судом першої інстанції без повного урахування розяснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Колегія суддів з урахуванням винних провокуючих дій самого неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7, який за поясненнями свідка сам став ініціатором конфлікту, з урахуванням тяжкості отриманих ушкоджень, які мають короткочасний розлад та спричинення їх неповнолітнім, істотність вимушених змін у життєвих стосунках відбулись незначні, конфлікт був вичерпаний, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили вважає з урахуванням виваженості та справедливості зменшити стягнутий судом першої інстанції розмір моральної шкоди з 1000 грн. до 200 грн., тому рішення суду в цій частині підлягає згідноч.1,3 ст..309 ЦПК Україні зміні.

Колегія суддів відхиляє як необгрунтовані доводи апеляційної скарги щодо неналежності відповідача КЗОШ №23, даний заклад нібито не є юридичною особою.

Згідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_1 загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №23 ОСОБА_1 міської ради Дніпропетровської області є юридичною особою, зареєстрованою в установленому законом порядку 13.04.1994 року.

Крім того, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про солідарний обовязок відшкодування з відповідачів судових витрат та їх розмір визначено без урахування ч.1 ст.88 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам, а також витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом першої інстанції не було враховано, що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. (п. 35 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»)

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено із порушенням норм процесуального законодавства в частині розподілу судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового ріщення відповідно п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України та стягненню з відповідачів в рівних частинах витрати на правову допомогу на користь неповнолітнього ОСОБА_7, в інтересах якого діє мати ОСОБА_4 по 123,50 грн. з кожного, та на користь держави з кожного з відповідачів судовий збір по 167,40 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314-316 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представників відповідача ОСОБА_1 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 23 ОСОБА_1 міської ради Дніпропетровської області - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 квітня 2016 року змінити в частині розміру стягнутої моральної шкоди, зменшивши цей розмір з 1000,00 грн. до 200,00 грн.

В частині стягнутих судових витрат, а саме витрат на правову допомогу в розмірі 350,00 грн. та судового збору в сумі 487,20 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 23 ОСОБА_1 міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_8, ОСОБА_6 витрати на правову допомогу на користь неповнолітнього ОСОБА_7, в інтересах якого діє мати ОСОБА_4 по 123,50 грн. з кожного.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 23 ОСОБА_1 міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_8, ОСОБА_6 судовий збір на користь держави по 167,40 грн. з кожного.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: