Справа № 588/1736/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.01.2016 року Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Линник О.С., з участю секретаря Долі Н.В., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тростянець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якій зазначає, що вона з 07.09.2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 З травня 2015 року сімейні відносини між сторонами припинилися, оскільки відповідач іноді зловживає алкогольними напоями, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач працює соціальним працівником, однак отримує мінімальну заробітну плату, якої на трьох членів сім'ї не вистачає. Відповідач працює трактористом у ПП «Печинське» та отримує значно більшу заробітну плату, ніж позивач, а тому має змогу надавати матеріальну допомогу. Тому, посилаючись на норми ст.ст.180,182,184 СК України позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові обставинам, при тому додатково пояснила, що позивач та відповідач усиновили дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про що є рішення суду від 20.05.2015 року, однак поява дітей не покращила стосунки між подружжям, і з кінця травня 2015 року шлюбні стосунки були припинені та шлюб між сторонами 7 грудня 2015 року був розірваний судом. З того часу позивач та її діти не проживають із відповідачем, хоча залишаються зареєстрованими за адресою місця проживання відповідача. Діти мають задовільний стан здоров'я. Відповідач інших дітей не має, добровільно матеріальної допомоги не надає, більш того, перешкоджає позивачці користуватися продуктами харчування, заготовленими нею влітку, через що був поданий нею до суду позов про поділ спільного майна подружжя.

Представник позивача ОСОБА_2 пояснив у суді, що незалежно від того, чи діти є усиновленими, чи рідними, особи, які зазначені батьками у свідоцтві про народження дітей повинні утримувати неповнолітніх дітей матеріально. Оскільки відповідач є усиновлювачем дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та у свідоцтві про народження дітей внесені відповідні записи про відповідача, як про батька, останній повинен сплачувати аліменти на утримання дітей. Оскільки відповідач ухиляється від утримання дітей, хоча має таку можливість, тому представник позивача просить задовольнити позов та покласти на відповідача судові витрати, понесені позивачем на правову допомогу у розмірі 500 грн.

Відповідач та його представник у судове засідання, призначене на 10 годину 14.01.2016 р. не з'явились повторно, які були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, про що маються у матеріалах справи розписки про вручення судових повісток на 23.12.2015 р. (а.с.40, 43) та на 14.01.2016 р. (а.с.48, 51), про причини неявки в останнє судове засідання не повідомили та докази у підтвердження поважності причин неявки в судове засідання на 23.12.2015 р. не надали, клопотання про розгляд справи у їх відсутності чи відкладення розгляду справи також не подали, тому, керуючись нормами ст.169 ЦПК України суд, ухвалив вирішити справу у відсутності відповідача та його представника та підставі наявних доказів.

Відповідач, який був присутній у попередньому судовому засіданні 07.12.2015 р. та у судовому засіданні 21.12.2015 року позовні вимоги не визнав повністю, від надання пояснень суду з приводу спору відмовився.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні 21.12.2015р. пояснив, що відповідач не визнає позов у повному обсязі та має намір оскаржувати рішення про усиновлення дітей. Крім того, ОСОБА_6 було подано до суду 13.01.016 р. письмове клопотання про зупинення провадження у справі, яке було розглянуто судом та відхилено ухвалою суду від 14.01.2016 р.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими за наступних обставин.

У судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами було укладено 07.09.2007 року (а.с.5), під час якого за рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 20.05.2015 року сторонами були усиновлені діти: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.30-32).

На підставі вказаного рішення Зарічного районного суду м.Суми були внесені зміни до актових записів про народження дітей та видані свідоцтва про народження, де змінені їх прізвища з «ОСОБА_3» на «ІНФОРМАЦІЯ_8» та по-батькові з «ОСОБА_3» на «ІНФОРМАЦІЯ_8», а також у графі «батько» вказаний ОСОБА_3 та у графі «мати» вказана ОСОБА_1 (а.с.6,7).

За довідкою виконкому Семереньківської сільської ради від 07.12.2015 р. встановлено, що позивач зареєстрована в АДРЕСА_1 та має склад сім'ї: чоловік ОСОБА_3, сини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 Крім того за відповідачем ОСОБА_3 значиться земельна ділянка розміром 0,46 га (а.с.22).

За довідкою сільської ради від 22.12.20015 р. встановлено, що фактично позивач із дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживає за адресою АДРЕСА_2 (а.с.62).

Згідно з комісійним актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_1 від 23.12.2015 р. встановлено, що станом на день обстеження позивач із дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживає за адресою АДРЕСА_2 у сім'ї співмешканця позивачки ОСОБА_9, де дітям створені належні та необхідні умови для проживання, виховання та розвитку (а.с.63).

Допитана у суді свідок ОСОБА_10 показала, що на даний час позивач та син свідка ОСОБА_9 мають намір створити сім'ю, проживають разом за адресою по АДРЕСА_2, куди позивач разом із дітьми перейшла проживати 07.12.2015 року. Відповідач ОСОБА_3 жодного разу дітей не відвідав, до себе їх також не забирав та будь-якої матеріальної допомоги не надавав. Відповідач має постійний заробіток, так як працює механізатором у ПП «Печинське», починаючи із весни та до осені, тобто у період сількогосподарських робіт, а потім у зимовий період перебуває на обліку в Тростянецькому центрі зайнятості. Таку сезонну роботу відповідач, як і інші механізатори ПП «Печинське», має вже не один рік. Крім того у володінні відповідача є легковий транспортний засіб.

Довідкою з місця роботи позивача підтверджено, що ОСОБА_1 працює у Тростянецькому районного територіальному центрі соціального обслуговування на посаді соціального робітника та у період з червня по листопад 2015 року отримала заробітну плату у загальному розмірі 9796,14 грн. (а.с.21).

Правовідносини, які склались між сторонами у вказаному спорі врегульовані статтями 180,181,182,183 СК України.

Так, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття.

Згідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом ( ч.1 ст.183 СК України).

Оскільки судом встановлено, що відповідач є батьком дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та не надав до суду доказів, які б спростовували доводи позивача щодо відсутності у нього інших дітей, крім усиновлених, чи наявність у нього на утриманні інших осіб, не надав суду доказів щодо наявності у нього скрутного матеріально становища чи незадовільного стану здоров'я, окрім того, доводи позивача підтверджені також наданими у суді показами свідка, - суд вважає, що вимоги про стягнення аліментів із відповідача на утримання дітей мають бути задоволені.

Також суд погоджується із визначеним позивачем розміром та видом стягнення аліментів із відповідача - у розмірі 1/3 частки доходу відповідача на двох дітей, так як відповідач у порушення вимог ст..60 ЦПК України не довів те, що він не має заробітку чи має нерегулярний, мінливий заробіток, чи отримує його у натурі (випадки, передбачені ст..184 СК України, коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі).

Суд не приймає до уваги невизнання позову відповідачем та посилання представника відповідача на те, що відповідачем оспорюється рішення про усиновлення з огляду на наступне.

Усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення ( ст..225 СК України).

Частинами 3 і 4 ст.232 СК України передбачено, що з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов'язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов'язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини.

Оскільки рішення від 20 травня 2015 року про усиновлення сторонами дітей набрало законної сили 06.06.2015 року, на підставі якого внесені відповідні зміни до актових записів про народження дітей, в тому числі щодо батька дітей - відповідача ОСОБА_3, отже відповідач з моменту усиновлення набув усіх прав та обов'язків, як батько, щодо дітей, яких він усиновив, у тому числі обов'язків матеріально утримувати дітей до їх повноліття.

Та обставина, що на рішення суду про усиновлення відповідачем та його представником подана апеляційна скарга, не є перешкодою для вирішення спору щодо стягнення аліментів на утримання дітей, оскільки апеляційне провадження за скаргою сторони відповідача на рішення суду про усиновлення на даний час не відкрите .

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання дітей підлягають задоволенню, як такі, що є обґрунтованими та доведеними доказами.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд вважає, що із відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, в порядку, передбаченому ст.ст.81,88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» - 551,20 грн., а на користь позивача, в порядку передбаченому ст..84 ЦПК України - понесені витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн., як такі що підтверджені документально (а.с.13,61,64,65), розрахунок яких проведений у відповідності до вимог ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (а.с.66).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 60, 81, 84, 88, 209, 214-215, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

позов задоволено повністю

Стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитини відповідного віку, починаючи стягування з 20 листопада 2015 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць з 20.11.2015 р. по 19.12.2015 р. включно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування судових витрат на правову допомогу у розмірі 500 грн. (п'ятсот грн.).

Стягнути із ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. в доход держави.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.С. Линник