Справа № 153/210/13-ц Провадження № 22-ц/772/2602/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої Шемети Т. М.

суддів: Зайцева А. Ю., Панасюка О. С.

при секретарі Кирилюк Л.М.

з участю: представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її представника адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Ямпільского районного суду Вінницької області від 13.07.2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 17.01.2013 року позов ОСОБА_6 задоволено: стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 60 000 гривень боргу на підставі договору позик, укладеного 15.11.2010 року та 6000 грн. судових витрат (а.с.13-14).

07.02.2013 року відділ ДВС Ямпільского РУЮ звернувся до суду з поданням про затвердження мирової угоди, укладеної в ході виконання судового рішення (а.с.18).

Ухвалою Ямпільского районного суду Вінницької області від 13.07.2016 року в задоволенні подання про затвердження мирової угоди відмовлено з тих підстав, що фактично мировою угодою в процесі виконання судового рішення сторони намагаються здійснити перехід права власності на нерухоме майно, яке не було предметом спору, а тому мирова угода суперечить вимогам ч.1 ст. 372 та ч.1 ст. 175 ЦПК України.

Не погодившись з такою ухвалою суду, заінтересована особа ОСОБА_4 (ухвала про залучення до участі у справі а.с.102-104) подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповний та необєктивний розгляд порушеного питання, просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для вирішення питання про затвердження мирової угоди на новий розгляд до суду першої інстанції. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд відхилив усі клопотання, які заявляла вона та її представник, не витребував та не оглянув виконавче провадження, без чого неможливо було визначитись чи підлягає подання задоволенню, не звернув уваги на те, що виконавче провадження давно закінчене, а поза виконавчим провадженням не можуть вирішуватись питання, повязані з виконанням судового рішення.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 подану апеляційну скаргу підтримали з викладених у ній підстав. Представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнав, зазначив, що суд повно та обєктивно дослідив обставини справи та вірно відмовив в затвердженні мирової угоди, так як її не існує. ОСОБА_6 та представник Ямпільського районного відділу ДВС в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Ямпільський районний ВДВС надав письмову заяву, в якій просив провести розгляд справи у відсутність представника та зазначив, що мирової угоди між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 в матеріалах виконавчого провадження немає.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення осіб що зявилися, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 17.01.2013 року позов ОСОБА_6 задоволено: стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 60 000 гривень боргу на підставі договору позик, укладеного 15.11.2010 року та 6000 грн. судових витрат (а.с.13-14).

07.02.2013 року відділ ДВС Ямпільского РУЮ звернувся до суду з поданням про затвердження мирової угоди, укладеної в ході виконання судового рішення (а.с.18), в якому зазначив, що 04.02.2013 року до відділу ДВС надійшла мирова угода, укладена між боржником ОСОБА_2 та стягувачем ОСОБА_7, за умовами якої ОСОБА_6 відмовляється від заявленого позову та не має претензій по боргу, а ОСОБА_2 передає у власність ОСОБА_7 житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою м. Ямпіль, вул. Пушкіна, 2.

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 03.04.2013 року (а.с.45-47) було визнано мирову угоду за поданням ДВС.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 27.06.2016 року (а.с.80-81) ухвалу Ямпілського районного суду від 03.04.2013 року скасовано та вирішення питання про затвердження мирової угоди передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Ямпільского районного суду Вінницької області від 13.07.2016 року в задоволенні подання про затвердження мирової угоди відмовлено з тих підстав, що фактично мировою угодою в процесі виконання судового рішення сторони намагаються здійснити перехід права власності на нерухоме майно, яке не було предметом спору, а тому мирова угода суперечить вимогам ч.1 ст. 372 та ч.1 ст. 175 ЦПК України.

В ході виконання судового рішення сторони можуть досягти мирової угоди, яка подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання (ст. 372 ЦПК України).

Згідно ст. 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди.

Тобто, мирова угода - це досягнута між сторонами, заснована на взаємних поступках угода, яка по-новому визначає їх суб'єктивні права й обов'язки та є двостороннім волевиявленням сторін. Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов'язків сторін і предмета спору.

Як вбачається з матеріалів справи, письмово викладена мирова угода між стягувачем та боржником відсутня, це підтверджено і заявою Ямпільського районного відділу державної виконавчої служби, адресованою апеляційному суду.

Отже, виходячи з того, що мирова угода це добровільна згода стягувача і боржника про взаємні поступки, суд першої інстанції вірно відмовив в її задоволенні, оскільки відсутній такий письмовий документ як мирова угода та боржник ОСОБА_2 заперечує факт укладення мирової угоди.

Зважаючи на це, доводи апеляційної скарги щодо не витребування судом виконавчого провадження, розгляд питання про затвердження мирової угоди поза межами виконавчого провадження, тощо, не спростовують вірного висновку суду першої інстанції. Окрім того слід заначити, що сторони виконавчого провадження не позбавлені можливості в ході виконання рішення суду дійти мирової угоди, однак це має бути їх вільним вираженням, ніхто не може бути примушений до укладення мирової угоди, оскільки це суперечило б самій суті поняття «мирова угода».

Отже, подану апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін як таку, що постановлена з додержанням вимог закону.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 293, 307, 312 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Ямпільского районного суду Вінницької області від 13.07.2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає провадженню по справі.

Головуюча: підпис ОСОБА_8

Судді: підпис ОСОБА_9

підпис ОСОБА_10

З оригіналом згідно: ОСОБА_8