Справа №592/8476/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1346/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Семеній Л. І. , Шевченка В. А.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 червня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства « Кредитпромбанк », Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк » про визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до Ковпаківського районного суду м. Суми з даним позовом в якому просила визнати недійсним кредитний договір №7426/08/08-С від 29 лютого 2008 року. Свої вимоги мотивувала тим, що коштів на виконання умов спірного договору Відкритим акціонерним товариством « Кредитпромбанк » їй видано не було. Крім того, відсутній детальний розпис сукупної вартості кредиту, а також інших зобовязань споживача за кожним платіжним періодом.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 червня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухваливши нове про задоволення позову ОСОБА_3

При цьому посилається на те, що позивач не отримувала коштів у Відкритому акціонерному товариству « Кредитпромбанк » за спірним кредитним договором, а Публічним акціонерним товариством « Дельта Банк » ( далі - ПАТ ), в свою чергу, не надано доказів видачі кредитних коштів позивачу, а саме видаткового касового ордеру та не виконано ухвалу суду від 20 квітня 2016 року.

Висновки суду щодо відмови у визнанні кредитного договору від 29 лютого 2008 року недійсним з підстав його невідповідності вимогам чинного законодавства, сторонами не оскаржуються та в апеляційному порядку не переглядаються.

Протокольною ухвалою колегії суддів від 02 серпня 2016 року в задоволенні клопотання позивачки ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи відмовлено, оскільки доказів на підтвердження скасування наданої нею довіреності на представника ОСОБА_4 подано не було так само, як і доказів неможливості прибути до суду апеляційної інстанції.

Апелянт ОСОБА_4 про розгляд справи був повідомлений особисто.

Заслухавши заперечення представника ПАТ проти задоволення апеляційної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, сторонами погоджено усі умови спірного договору при його укладенні та погодились з ними, а позивач отримала повну та достовірну інформацію щодо умов кредитування. ПАТ, в свою чергу, було доведено факт видачі кредитних коштів позивачу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та як вбачається із матеріалів справи, 29 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством « Кредитпромбанк » та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №7426/08/08-С, згідно умов якого останній були видано кредит на споживачі цілі у розмірі 1 000 000 грн. 00 коп. строком до 10 лютого 2023 року, зі сплатою 13,9% річних ( а.с. 58-61 ).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до приписів ч. 1 та 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Пунктом 1.6 договору передбачено, що кредит надається позичальнику в національній валюті України готівкою та/або шляхом безготівкового перерахування за реквізитами, наданими позичальником.

Порядок і вимоги щодо здійснення банками, їх філіями та відділеннями касових операцій у національній та іноземній валютах, станом на день укладення спірного договору, були встановлені Інструкцією про касові операції в банках України, затвердженою постановою Правління НБУ від 14 серпня 2003 року №337.

До касових операції, що регулюють вказаною Інструкцією, в тому числі належать видача готівки національної та іноземної валюти клієнтам з їх рахунків за видатковими касовими документами через касу банку або із застосуванням платіжних карток з їх рахунків чи відповідного рахунку банку через його касу або банкомат.

Згідно п. 2 Гл. 3 Р.3 Інструкції, з каси банку готівка національної валюти видається за заявою на видачу готівки - фізичним особам з поточних, вкладних (депозитних) рахунків та фізичним і юридичним особам переказ без відкриття рахунку (з представленням юридичною особою довіреності на уповноважену особу) за операціями з клієнтами (видача кредиту тощо).

Аналогічним чином питання видачі банком готівки з каси врегульовано Інструкцією про ведення касових операцій в банках України, яка затверджена постановою Правління НБУ від 01 червня 2014 року №174.

З наданої ПАТ заяви на видачу готівки №TR.26701.1.93 вбачається, що 29 лютого 2008 року ( в день укладення оспорюваного договору ), ОСОБА_3 в Сумському відділенні ХФ ВАТ « Кредитпромбанк » отримано 1 000 000 грн. згідно кредитного договору №7426/08/08-С ( а.с. 66 ).

Позивачем в свою чергу не доведено, що підпис в заяві про видачу готівки в графі « Підпис одержувача » виконаний не нею.

В подальшому, ВАТ « Кредитпромбанк » здійснив відступлення своїх прав вимоги за кредитним договором на користь нового кредитора ПАТ.

Окрім того, ОСОБА_3 тривалий час, добровільно виконувала умови даного договору. Зокрема, з виписки по особовому рахунку, розрахунку заборгованості та квитанцій слідує, що позивачем вносились кошти на погашення заборгованості, в тому числі в червні 2015 року ОСОБА_3 сплачено вже новому кредитору - ПАТ 47 547 грн. 06 коп. в рахунок погашення тіла кредиту та 112 452 грн. 94 коп. відсотків за користування кредитними коштами.

Тобто, ОСОБА_3 своїми діями підтвердила наявність між ними договірних зобовязань та отримання від ВАТ « Кредитпромбанк » кредитних коштів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що укладений між сторонами кредитний договір від 29 лютого 2008 року відповідає вимогам чинного законодавства України, яке регулює даний вид договорів та підстав для визнання його недійсним не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду.

Слід зазначити також, що ухвала Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 квітня 2016 року, якою зобовязано ПАТ надати докази видачі позивачу кредитних коштів, не була виконана у встановлений судом строк до 30 квітня 2016 року, так як була отримана представником ПАТ лише 04 травня 2016 року ( а.с. 47 ).

З огляду на вищевикладене, колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, упередженості судді при розгляді даної справи, які б могли бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 червня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді