РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді - Погрібної О.М.,

при секретарі - Мацинській О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Токмак цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3, про надання дозволу на виготовлення проїзного документу (паспорту) на неповнолітню дитину для виїзду за кордон,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_3, про надання дозволу на виготовлення проїзного документу (паспорту) на неповнолітню дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 для виїзду за кордон. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що із відповідачем у справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 1991 року по 2010 рік, в якому народився син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. В зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території м. Донецька, вона з сином у лютому 2015 року переїхали з м. Донецька до м. Києва. Оскільки вона має намір у 2016 році здійснити з дитиною поїздки за межі території України, необхідно виготовити паспорт для дитини для виїзду за кордон, для чого необхідна згода відповідача (батька дитини). Відповідач ОСОБА_3 мешкає на непідконтрольній Україні території в м. Комсомольське Старобешевського району Донецької області, з 2010 року, тобто з моменту розірвання шлюбу, з дитиною не спілкується, матеріальну допомогу на виховання дитини не надає, участі у вихованні не приймає, надати згоду (дозвіл) на виготовлення проїзного документу (паспорту) на неповнолітню дитину для виїзду за кордон відмовляється, що перешкоджає забезпеченню реалізації охоронюваних законом прав та інтересів дитини. В зв'язку з чим просить позов задовольнити.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, відповідно до наданої заяви позов підтримала, просила справу розглянути за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому народилася дитина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є малолітньою, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданим 13 лютого 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у місті Донецьку.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_3, виданого 31.03.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у місті Донецьку, шлюб між позивачкою та відповідачем 31 березня 2010 року був розірваний, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 77 від 31.03.2010 року.

Як вбачається з довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1 від 20.02.2015 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання яких: АДРЕСА_1 проживають за адресою: АДРЕСА_2

Факт проживання позивачки ОСОБА_1 разом з малолітнім сином ОСОБА_2 в м. Києві, також підтверджується договором найму нерухомого майна від 20.02.2015 року та довідкою за № 132 від 14.12.2015 року, відповідно до якої ОСОБА_2 є учнем 2-а класу СШ №219 Оболонського району м. Києва.

Відповідач ОСОБА_3 згідно адресної довідки Токмацького РВ УДМС України в Запорізькій області, зареєстрованим не значиться.

Згідно копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_4, виданого Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 29.01.1996 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3

Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Згідно ч. 2, ч. 4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків має ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до п. 2 ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції "Про права людини", кожен має право вільно залишити будь-яку країну, включаючи свою власну. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням.

Статтею 3, 6 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині таких захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231(із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 вказаних Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі та надання дозволу на виготовлення проїзних документів на дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за кордон без згоди батька.

Відповідно до ст.88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. 313 ЦК України, ст. 4 п. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»,ст. ст.150,154 СК України,ст.ст.10,60,213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3, про надання дозволу на виготовлення проїзного документу (паспорту) на неповнолітню дитину для виїзду за кордон - задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на оформлення та виготовлення проїзних документів, необхідних для тимчасового виїзду за межі території України її неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди батька дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_4 судові витрати по справі в розмірі 487 гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя: