Справа № 591/4009/16-ц
Провадження № 6/591/232/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2016 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

при секретарі Кальченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми подання державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції в Сумській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець звернулася до суду з поданням, яке мотивує тим, що в Зарічному відділі ДВС м. Суми на виконанні знаходяться виконавче провадження ВП №49123283 з примусового виконання виконавчого листа №591/6415/14-ц виданого 13 березня 2015 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсиббанк» боргу в сумі 498 730,00 грн. Посилаючись на те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, державний виконавець просить винести рішення про примусове входження до житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 для проведення перевірки майнового стану боржника з метою примусового виконання рішення.

Державний виконавець подала заяву про розгляд подання у її відсутність, подання підтримує в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає задоволенню, з наступного.

Пунктом 10 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачене право державного виконавця звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Зі змісту подання вбачається, що державний виконавець обмежився лише наведенням переліку проведених виконавчих дій.

Судом встановлено, що державним виконавцем 05 жовтня 2015 року відкрито провадження з примусового виконання виконавчого листа №591/6415/14-ц виданого 13 березня 2015 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсиббанк» боргу в сумі 498 730,00 грн. (а.с.6)

Суд звертає увагу державного виконавця, що до матеріалів подання не долучено постанову про внесення виправлень щодо зазначення статі боржника, а виконавчі дії в подальшому проводяться відносно ОСОБА_2.

Державним виконавцем не надано підтвердження про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто суд не має змоги встановити, чи сплинув строк на добровільне виконання судового рішення та чи обізнана ОСОБА_3 з тим, що вона є боржником у виконавчому провадженні.

З інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається. що за боржником ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 дана квартира є предметом іпотеки ПАТ «Укрсиббанк» (а.с.4-5).

Як вбачається з копії листа від 02 листопада 2015 року, державним виконавцем приймалося рішення про арешт майна боржника (постанова від 02.11.2015 року) (а.с.10).

Крім того, 11 листопада 2015 року державним виконавцем в рамках вказаного виконавчого провадження було зясовано місце роботи боржника Сумський дошкільний навчальний заклад (центр розвитку дитини) №14 «Золотий півник» Сумської міської ради (а.с.9).

Однак доказів того, що звернуто стягнення на заробітну плату боржника, суду не надано.

Суду надано докази того, що державним виконавцем на адресу боржника ОСОБА_3, що зазначена у виконавчих документах, направлялися виклики, повідомлення про проведення виконавчих дій, попередження (а.с.14-15,18, 21).

Як вбачається з наданих суду матеріалів, державний виконавець повідомивши боржника та стягувача про примусове виконання судового рішення 22 квітня 2016 року о 09-00 год. за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.15), залучила до участі працівників Сумського ВП (м. Суми) ГУ НП України в Сумській області, про що 07 квітня 2016 року було винесено відповідну постанову (а.с.16)

22 квітня 2016 року в присутності представника стягувача та працівника поліції державним виконавцем було складено акт, відповідно до якого двері квартири ніхто не відчинив, а сусідка повідомила, що боржник фактично проживає у кв. 86, а працює в дитячому садочку. В дверях квартири залишено виклик на 25 квітня 2016 року (а.с.17)

Тобто, державним виконавцем встановлено, що боржник ОСОБА_3 фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Повторний вихід, з метою примусового виконання судового рішення, державний виконавець здійснила 19 травня 2016 року за адресою майна боржника, двері ніхто не відчинив, про що було складено відповідний акт. (а.с.19)

30 червня 2016 року державний виконавець виносить постанову про примусовий привід боржника на 17 липня 2016 року до відділу ДВС через органи поліції, однак рапорту про виконання приводу боржника (чи причини невиконання) суду не надано.

З тексту подання судом встановлено, що 25 квітня 2016 року та після виклику на 23 травня 2016 року до відділу зявлявся представник боржника, який повідомив про відсутність змоги сплачувати борг на умовах банку та відмовився від реструктуризації боргу. Доказів, які б могли підтвердити той факт, що на виклик державного виконавця зявився уповноважений представник боржника ОСОБА_3 суду не надано, що в свою чергу не дає можливості зробити висновки про те, що боржник належним чином обізнаний про існування даного виконавчого провадження та ухиляється від його виконання.

З наданої КП «Сумижитло» Сумської міської ради довідки вбачається, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 власник ОСОБА_3 не зареєстрована, а зареєстрований ОСОБА_4 (а.с.13)

Вказана особа ОСОБА_4 має право проживати в квартирі та користуватися нею як член сімї власника, його право на недоторканість житла може бути порушена у випадку примусового проникнення. Суду не надано інформації, чи дійсно вказана особа проживає там чи в іншому місці, відсутня будь-яка інформація щодо нього.

Проникнення до житла особи є винятковим заходом виконання судового рішення, який може бути дозволено, якщо вичерпано інші можливі заходи примусової реалізації майна.

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України). Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.

Оскільки виконавцем не надано достатніх доказів, які б свідчили про обізнаність боржника про наявність відкритого виконавчого провадження відносно неї, крім того, державним виконавцем ще не вичерпано всіх передбачених законом заходів для пошуку іншого майна боржника (в тому числі рухомого), не звернуто стягнення на заробітну плату, то обмеження права власності або користування нерухомим майном шляхом проникнення до житла особи є передчасним.

Тим більше, що примусове проникнення до житла може порушити права та інтереси інших осіб, які проживають в вказаній квартирі, але не є боржниками.

Таким чином, керуючись вищеназваними нормами права та враховуючи відсутність у справі письмових доказів про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, повідомлень про виходи виконавця за місцем проживання та про своєчасну обізнаність боржника про те, за вищеназваною адресою вчинятимуться виконавчої дії, суд вважає, що підстави для задоволення подання відсутні.

Керуючись ст.ст. 197, 209-210, 376 ЦПК України, ст.ст. 11, 52 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції в Сумській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги через Зарічний районний суд м. Суми протягом 5 днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Г.В. Кривцова