Справа № 369/6843/15-ц
Провадження № 2/369/739/16
РІШЕННЯ

Іменем України

05 липня 2016 року Києво- Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.,

за участю секретаря Кузьменко П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду в м. Києві «Плесо», третя особа: ОСОБА_2, про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення зарплати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди , -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду в м. Києві «Плесо», третя особа: ОСОБА_2, про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення зарплати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він працює в Комунальному підприємстві виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду в м. Києві «Плесо» з 5 лютого 2009 року на посаді провідного юрисконсульта відповідно до наказу про прийняття №24-к від 5.02.2009 р.

З 2012 року позивач працює на посаді провідного юрисконсульта відділу утримання очисних споруд служби утримання очисних споруд та обслуговування насосних станцій КП «Плесо».

Позивач має дві вищі освіти: інженерно-технічну за спеціальністю інженер-механік, а також, за спеціальністю господарське право з кваліфікацією економіст-правознавець.

В період 1983-1994 роки працював на заводі «Візар» на посадах майстер збирального цеху, інженер-регулювальник апаратури. Пізніше з 1996 року на інших підприємствах на посадах юрисконсульта, начальник юридичного відділу державного підприємства.

17 березня 2015 р. позивач та багато інших працівників комунального підприємства «Плесо», всього близько 169 чол. від загальної кількості 542 працюючих, отримали у відділі кадрів за підписом генерального директора ОСОБА_2 попередження про наступне вивільнення, в якому вказано: «У зв'язку із зміною структури та штатного розпису КП «Плесо» відповідно до наказу від 10.03.2015 р. №20 «Про затвердження змін до організаційної структури» та наказу від 13.03.2015 р. №25 «Про затвердження змін до штатного розпису» попереджаємо про наступне вивільнення із займаної посади з 29 травня 2015 року (пункт 1 ст. 40 КЗпП)».

Позивач зазначає, що з усіх наявних вакантних посад, що були на підприємстві, відповідачем запропоновано завідомо неприйнятну некваліфіковану, низькооплачувану роботу в якості робітника благоустрою (двірника) з місячним окладом 2100 грн., яка не відповідає рівню кваліфікації, освіти, спеціальності, професійного досвіду позивача.

Відповідачем було відмовлено позивачу у наданні для ознайомлення двох наказів від 10.03.2015 р. №20 і від 13.03.2015 р. №25 «Про затвердження змін до штатного розпису» з відомостями про наявність вакантних посад, які вписані і на які міститься посилання у наданому працівнику попередженні про наступне вивільнення, пояснюючи тим, що вони містить конфіденційну інформацію.

29 травня 2015 року наказом комунального підприємства «Плесо» № 97-к/тр позивача звільнено з займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників. В наказі вказана підстава звільнення: попередження про наступне вивільнення від 17.03.2015 року, відмова від запропонованої роботи робітника з благоустрою.

29 травня 2015 року відразу ж після видачі і підписання генеральним директором КП «Плесо» ОСОБА_2 наказу № 97-к/тр про звільнення позивача з роботи, після отримання позивачем на руки копії цього наказу про звільнення, після отримання трудової книжки із зробленим в ній записом причини звільнення «у зв'язку зі скороченням штату працівників», після отримання в касі підприємства розрахунку при звільненні, зарплати, позивачу начальником відділу кадрів ОСОБА_3 був наданий для ознайомлення список з проханням його підписати, який відповідач наперед і заздалегідь назвав: «Список вакантних посад та посад, від яких відмовились або не визначились працівники з подальшою роботою в КП «Плесо» станом на 29 травня 2015 р.» із 9 вакантних посад, з яких: 1 посада за інженерно- технічною спеціальністю: головний механік, решта 8 - робітники.

Під час ознайомлення зі списком запропонованих вакантних посад позивач зробив напис «згоден», поставив підпис. Проте, відповідач не видав наказ про переведення позивача на іншу роботу, не надав цей наказ позивачу для погодження, оскільки, перед цим уже був виданий наказ № 97-к/тр про звільнення з роботи цим же днем 29.05.2015 року.

Також позивач наголошує, що він ніде в наданих йому документах в письмовій формі не відмовлявся від іншої роботи за відповідною професією і спеціальністю, ні в Попередженні про наступне вивільнення від 17 березня 2015 р., ні при ознайомленні зі Списком вакантних посад від 29.05.2015 року.

Позивач вважає, що при звільненні його із займаної посади відповідачем було допущено ряд порушень, які полягають в наступному: відповідач не запропонував іншу наявну роботу і посаду за відповідною інженерно- технічною або правознавчою спеціальностістю і професією, які були вакантними на підприємстві в період скорочення чисельності штату працівників; звільнення проведено без попереднього внесення відповідачем до профспілкового комітету письмового подання про надання згоди на розірвання трудового договору звільнення працівника проведено без розгляду подання і без згоди первинної проофспілкової організації, що мало б передувати видачі наказу.

06 травня 2015 р. профспілковий комітет КП «Плесо» звернувся до ген. директора ОСОБА_2 листом №395 з вимогою надати для ознайомлення копії 2-х наказів від 10.03.2015 р. №20 «Про затвердження змін до організаційної структури» та від 13.03.2015 р. №25 «Про затвердження змін до штатного розпису». В зазначених наказах міститься нова структура і новий штатний розпис підприємства з відомостями про вільні вакантні посади, з яким мали б бути ознайомлені усі працівники.

8 травня 2015 р. відповідач в особі ген. директора ОСОБА_2 листом №1230 на адресу профспілкового комітету дав відповідь, що «питання надання копій зазначених наказів не передбачено чинним законодавством».

З такої відповіді очевидно, що рішення про скорочення штату працівників прийнято ген. директором КП «Плесо» ОСОБА_2 одноосібно, без попереднього колегіального обговорення з керівниками структурних підрозділів, без внесення інформації на розгляд до профспілкового комітету. Зміст наказів відповідач приховав від працівників, яким були надані попередження про наступне через 2 місяці вивільнення з роботи згідно цих наказів.

Наказом № 25 від 13 березня 2015 р. «Про затвердження змін до штатного розпису» (розділ 1 наказу) із служби утримання очисних споруд і обслуговування насосних станцій виведено посада провідного юрискосульта, на якій працював позивач.

В розділі 2 наказу № 25 від 13 березня 2015 р. «Про затвердження змін до штатного розпису» введено до нового штатного розпису посади: в відділ з розвитку прибережної інфраструктури - 1 провідний фахівець та 1 інженер; в службу утримання очисних споруд і обслуговування насосних станцій - 1 провідний інженер;в службу утримання водних об'єктів (служба УВО) - провідний інженер, провідний фахівець; в службу гідротехнічних споруд та підводно-технічних робіт - 1 провідний інженер; служба технічного забезпечення - 2 провідних інженера; ремдільниця служби технічного забезпечення - 1 майстр; в виробничо-технічний відділ - заступник начальника відділу, 2 провідних інженера з питань підготовки виробництва; відділ документування та контролю - провідний менеджер зв'язків з громадськістю.

З наведеного переліку введених до штатного розпису 13 нових посад, 9 посад фахівців відповідає інженерно-технічній спеціальності та досвіду позивача, однак вони йому запропоновані не були.

На окремій сторінці в додатку до наказу, де вказано: «з наказом № 25 від 13.03.2015 р. «Про затвердження змін до штатного розпису» ознайомлені:» містяться прізвища лише 12 посадових осіб, з їх підписами і датами в ознайомлені з цим наказом. Проте, прізвище ОСОБА_1 серед них відсутнє, що являється доказом того, що відповідач приховав і не надав позивачу на його вимогу можливості ознайомитись із наявними вакантними посадами.

З «Журналу реєстрації наказів з кадрових питань» відповідача вбачається, що за період з моменту попередження позивача про звільнення за скороченням штату 17.03.2015 року та до моменту його звільнення 29.05.2015 р. на вищевказані посади за інженерно-технічними спеціальностями будь-які особи працевлаштовані не були, посади були вакантні. Вакантні посади у зазначений період відповідачем запропоновані не були. Переведення працівників у кількості 59 осіб відбулося лише 2 червня 2015 року після звільнення позивача з роботи.

Позивач зазначає, що через 2 дні після видачі наказу від 10.03.2015 р. №20 «Про затвердження змін до організаційної структури», яким передбачалось наступне масове вивільнення працівників з ініціативи адміністрації, на роботу приймаються: ОСОБА_4 - заступник нач. відділу з питань перспективного розвитку і будівництва, ОСОБА_5 - заступник нач. інспекторського відділу, наказ № 44-к/тр від 12.03.2015 року. В послідуючому на вакантні посади приймались нові працівники за наказами: № 63-к/тр від 15.04.2015 р. про прийняття ОСОБА_6 ; №129-к від 1.07.2015 року про прийняття ОСОБА_7 - провідний інженер із зв'язків з громадськістю; ОСОБА_8А - заступник нач. із договірних питань договірного відділу;

№140-к/тр від 14 липня 2015 року про прийняття ОСОБА_9О - директор з організації безпеки, ОСОБА_10 - провідний бухгалтер; № 154-к/тр від 28.07.2015 р. про прийняття ОСОБА_11 - провідний документознавець; № 166-к/тр від 14.08.2015 р. про прийняття ОСОБА_12; № 194-к/тр від 21.09,2015 р. про прийняття ОСОБА_13 - начальник дільниці №14;

Від дня попередження позивача про звільнення за скороченням штату - 17.03.2015 до дня звільнення 29.05.2015 року відповідачем приймались рішення про звільнення з посад та переведення значної кількості працівників на інші посади в межах підприємства. Вивільнені вакантні посади за інженерно-технічними спеціальностями у зазначений період відповідачем запропоновані не були, а умисно була запропонована некваліфікована робота робітника благоустрю, що розцінюю як приниженням, дискримінацією у сфері праці, порушенням принципу рівності прав, непрямим обмеженням можливостей.

Такі дії відповідача в період проведення скорочення чисельності штату позивач вважає порушенням переважного права останнього на залишення на роботі порівняно з новоприйнятими працівниками, і є доказом наявності вільних вакантних посад.

Через неправомірні дії відповідача щодо незаконного звільнення з роботи позивачу було заподіяно моральну шкоду, пов'язану із порушенням його трудових прав, яка полягає у порушенні нормальних стосунків з колегами по роботі, неможливості продовжувати працювати внаслідок звільнення, втрати значної частини постійного заробітку і як, наслідок, можливості ведення активного громадського способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя, погіршення стану психічного здоров'я. Втрата роботи призвела до порушення душевного спокою та постійного пригніченого стану

Протягом розгляду справи позивач уточнював та доповнював позовні вимоги, остаточно просив суд: Визнати неправомірним і скасувати наказ Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду в м. Києві «Плесо» від 29 травня 2015 року № 97-к/тр про звільнення ОСОБА_1 з роботи. Поновити ОСОБА_1 на роботі в Комунальному підприємстві виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду в м. Києві «Плесо» на посаді провідного юрисконсульта відділу утримання очисних споруд служби утримання очисних споруд та обслуговування насосних станцій з 29 травня 2015 року. Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду в м. Києві «Плесо» на користь ОСОБА_1: середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням, починаючи з 29 травня 2015 року, виходячи з розрахунку середньоденної заробітної плати 193,81 грн. за 1 робочий день; 4000 грн. моральної шкоди в зв'язку з порушенням трудових прав. Допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі, а також, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах однієї середньомісячної 4070 грн. згідно ст. 367 ЦПК України. Стягнути з відповідача, як юридичної особи, на користь держави судові витрати за розгляд позовної заяви як майнового характеру у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, що становитиме 1378 грн., так і за вимоги немайнового характеру (моральну шкоду) у розмірі 1 мінімальної заробітної плати 1378 грн., всього 2756 грн. згідно пункту 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 88 ЦПК України

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював в Комунальному підприємстві виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду в м. Києві «Плесо» (скорочена назва згідно Статутних документів - Комунальне підприємство «Плесо») з 5 лютого 2009 року на посаді провідного юрисконсульта, (наказ про прийняття № 24-к від 5.02.2009 р.).

З 2012 року позивач працював на посаді провідного юрисконсульта відділу утримання очисних споруд служби утримання очисних споруд та обслуговування насосних станцій КП «Плесо».

29 травня 2015 року наказом № 97-к/тр позивач звільнений у зв»язку із скороченням штату працівників - п.1 ст. 40 КЗпП України.

Як вбачається з матеріалів справи листом Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища №064-136 від 13.01.2015р. було повідомлено КП «Плесо» про необхідність підготовки графіку роботи працівників підприємства з урахуванням скорочення видатків.

Як пояснив у судовому засіданні представник відповідача, окрім зменшення на 20% обсягів бюджетного фінансування КП «Плесо» в 2015 році в порівнянні з 2014 роком.

Згідно розпорядження Київської міської державної адміністрації від 23.02.2015 року №147 «Про заходи наповнення бюджету м. Києва, дотримання жорсткого режиму економії бюджетних коштів та посилення фінансово-бюджетної дисципліни», головні розпорядники бюджетних коштів були зобов'язані оптимізувати структуру та штатну чисельність працівників комунальних підприємств, у межах затверджених асигнувань на оплату праці.

Листом № 064-2793 від 01.04.2014р. Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища було направлено до КП «Плесо» для опрацювання протокол засідання комісії по розгляду питань фінансово - господарської діяльності підприємств, установ, організацій, що належать до комунальної власності, територіальної громади м. Києва від 27.03.2014р.

Пунктом 22 даного Протоколу зазначено про звіт генерального директора КП «Плесо» про діяльність підприємства й рішення комісії - Доручити оптимізувати структуру підприємства та зменшити штатну чисельність в межах затверджених бюджетних асигнувань на 2014 рік.

29.01.2015р. адміністрацією КП «Плесо» було проведено збори з керівниками структурних підрозділів з питання інформування працівників підприємства щодо скорочення штатів.

За наслідками зборів було вирішено надати профспілковому комітету КП «Плесо» інформацію про проведення скорочення штату КП «Плесо» а керівникам підрозділів довести до відома підлеглих дану інформацію.

29.01.2015р. листом №224 адміністрацією КП «Плесо» було офіційно в перший раз повідомлено профспілковий комітет підприємства про внесення змін до організаційної структури та проведення на підприємстві скорочення чисельності працівників.

Адміністрацією КП «Плесо» 10.03.2015 року було проведено повторні збори з керівниками структурних підрозділів з питання інформування працівників підприємства щодо скорочення штатів.

За наслідками зборів було вирішено надати профспілковому комітету КП «Плесо» відповідні подання на згоду щодо розірвання трудового договору з працівниками підприємства, а керівникам підрозділів довести до відома підлеглих дану інформацію.

10.03.2015р. адміністрацією КП «Плесо» листом №510 було повторно повідомлено профспілковий комітет підприємства про внесення змін до організаційної структури та проведення скорочення.

Відповідно вищевказаних документів, генеральним директором КІ1 «Плесо» 10.03.2015 року було видано наказ №20 «Про затвердження змін до організаційної структури».

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно із частинами першою та третьою статті 492 цього Кодексу про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 492 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Вжиття роботодавцем заходів для працевлаштування працівника на іншому підприємстві чи після розірвання з працівником трудового договору відповідно до вимог частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України не є обов'язком роботодавця.

Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв»язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається, зокрема, працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

17 березня 2015 року позивач попереджений про звільнення у зв»язку із зміною структури та штатного розпису, запропоновано переведення на посаду робітника з благоустрою в зоні відпочинку Біла з посадовим окладом 2010,00 грн.

Дане попередження було передане позивачу 17.03.2015 р. для ознайомлення та вручено другий примірник попередження, але ОСОБА_1 ставити свій підпис про ознайомлення відмовилася, про що було складено акт №1 від 17.03.2015 р.

19.05.2015р. позивачу було направлено листи нагадування №1343 та №1342 (на різні адреси позивача), що в разі відмови на переведення необхідно 29.05.2015р. приїхати до підприємства.

29.05.2015 року позивачу було вдруге запропоновано перевестися на вільні посади:

1.Головний механік САРВС (оклад 5315,00 грн.).

2.Водій автотранспорту З кл. (оклад 2330,00 грн.).

3.Машиніст автовишки 5р. (оклад 2814,00 грн.).

4.Робітник з благоустрою мобільної бригади (оклад 2750,00 грн.).

5.Робітник благоустрою з-в Біла (оклад 2010,00 грн.).

6.Робітник благоустрою з-в Редьчине (оклад 2010,00 грн.).

7.Робітник благоустрою з-в Чорторий (оклад 2010,00 грн.).

8.Робітник благоустрою з-в Совська балка (оклад 2010,00 грн.).

9.Робітник благоустрою мобільної бригади - спеціалізованої (оклад 2750.00 гри.).

В переліку вказаних посад наявні посади, які не потребують спеціальної освіти та досвіду роботи, на які міг вільно перевестися позивач. В п.10 списку працівників позивач особисто написав - ЗГОДЕН НА ВСЕ.

В зв'язку з тим, що позивач відмовився писати заяву на переведення на вказані посади 29.05.2015 року було складено ОСОБА_9 №38.

Суд критично ставиться до твердження позивача, стосовно того, що відповідач не внісши на розгляд профспілкової організації подання про надання згоди на звільнення позбавив позивача прав та можливостей відстоювати інтереси трудового спору у відносинах із адміністраціює підприємства з огляду на наступне.

Відповідно до довідки № 58 від 08.06.2016 р. виданої головою профкому ОСОБА_14, ОСОБА_1 станом на 29.05.2015 р. не був членом профспілки, а також профспілкові внески із заробітно плати позивача не утримувалися.

Відповідно до довідки виданої заступником начальника відділу кадрової роботи та з спеціальних питань від 09.06.2016 р. за вих. №31 від 09.06.2016 р. щодо ознайомлення з наказом № 20 від 10.03.2015 р. «Про затвердження змін до організаційної структури» було ознайомлено голову профкому КП «Плесо» ОСОБА_14

Як вбачається з листа ознайомлення з наказом № 20 від 10.03.2015 р. під підпис 10.03.2015 р. були також ознайомлені члени профкому підприємства ОСОБА_15,ОСОБА_16

Також 13.03.2015р. з наказом № 20 від 10.03.2016 р. ознайомився новий голова профкому підприємства ОСОБА_17, який почав очолювати профком з 25.04.2015 р.

Також про обізнаність профспілки в питаннях зміни структури підприємства та наступних скороченнях свідчить протокол засідання профспілкового комітету № 27 від 18.03.2015 р.

Суд не погоджується з посиланням позивача на ненадання профспілковою організацією згоди на його звільнення, оскільки переважне право на залишення на роботі має визначатись у випадку скорочення чисельності штату працівників, які займають однакові посади.

Відповідно до ст.43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виробничого органу первинної профспілкової організації( профспілкового представника) допускається у випадку звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємство в установі, організації.

Оскільки позивач не є членом профспілкової організації КП « Плесо» тому з боку профспілки не надходило жодних пропозицій чи зауважень щодо необхідності отримання згоди профспілки на звільнення його.

Стосовно вимог позивача про стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 4000,00 грн. слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її права. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків

Але, як вбачається зі змісту самої статті 40 ч.1 п.1 КЗпП України, скорочення чисельності штату працівників охоплюється поняттям змін в організації виробництва і праці, що в свою чергу може містити скорочення одних підрозділів підприємства, установи, організації із вивільненням їх працівників і одночасне створення інших підрозділів із наповненням їх новими посадами, що в кінцевому результаті може мати місце кількісну більшість фактичних працівників в підприємстві, установі чи організації в цілому, однак це не може свідчити про те, що зміни в організації виробництва та праці і відповідно скорочення чисельності штату працівників не мали місце, оскільки такі внутрішні процеси формування структури і штату працівників вирішує виключно власник або уповноважений ним орган на свій розсуд.

Таким чином, звільнення позивача відбулося з дотриманням процедури, визначеної для цього КЗпП України, а тому правові підстави для задоволення позовних вимог про скасування наказу про звільнення позивача та поновлення його на роботі судом не встановлені.

У зв»язку із наведеним, не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, оскільки порушення відповідачем трудових прав позивача не відбулось, а тому для застосування ст.237-1 КЗпП України правові підстави відсутні.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв»язку, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог належними і допустимими доказами та необхідність відмовити в позові.

Керуючись ст.5-1, п.1 ст. 40, ст.ст.42, 43, 43-1,49-2, 233, 235 КЗпП України, п.п.15,18, 19 постанови № 9 від 6 листопада 1992 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів", ст.ст.3,10, 15,60,79,197,209,210,212,214,215,223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Д.Усатов