Справа № 522/5749/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на іпотечне майно в порядку виконання зобовязання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить звернути стягнення на квартиру № 67 в будинку № 5/1 по Військовому узвізу в м. Одесі, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 17.10.2012 року, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в сумі 2789978,08 гривень, яка складається з: заборгованості за позикою - 2600000 гривень; три проценти річних від простроченої суми 189978,08 гривень шляхом передачі йому права власності на вказаний предмет іпотеки, вартість якого згідно п. 1.9. договору іпотеки від 17.10.2012 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 складає 799000 гривень в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань, що випливають з договору позики від 17.10.2012 року; стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого судового збору в розмірі 6890 гривень.

При цьому посилається на те, що 17.10.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 2931, згідно умов якого позичальник отримав від позикодавця грошові кошти в сумі 799000 гривень та зобов'язався повернути таку ж суму у строк до 17.10.2013 року.

В забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором позики, 17.10.2012 року між ОСОБА_2П та ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 2932, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку квартиру № 67 в будинку № 5/1 по Військовому узвізу в м. Одесі. Крім цього, 17.10.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, згідно умов якого остання зобов'язалась солідарно та в повному обсязі відповідати за належне виконання позичальником своїх зобов'язань за договором позики від 17.10.2012 року.

В подальшому ОСОБА_4 передала йому право вимоги за договором позики від 17.10.2012 року, про що був складений відповідний договір.

Відповідач в порушення умов договору позики, суму позики у строк, передбачений договором не повернув. Таким чином, загальна сума заборгованості за договором позики від 17.10.2012 року складає 2789978,08 гривень та включає: суму позики у розмірі 2600000 гривень, що еквівалентно 100000 дол. США за офіційним курсом НБУ 26.0 станом на 24.03.2016 року та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 183978,08 гривень. Тому на квартиру № 67 в будинку № 5/1 по Військовому узвізу в м. Одесі, відповідно до умов договору іпотеки від 17.10.2012 року та положень Закону України «Про іпотеку» може бути звернуто стягнення шляхом передачі йому як іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав.

Третя особа в судовому засіданні позов підтримала.

В останнє судове засідання представник відповідача не зявився, надав суду заяву про відкладення розгляду справи в звязку з хворобою, разом з тим жодних доказів того що він знаходиться на лікарняному суду не надано, тому причину його неявки в судове засідання слід вважати неповажною.

Вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.10.2012 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 2931.

Згідно п. 1 договору позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти в сумі 799000 гривень.

Згідно п. 3 договору у разі девальвації протягом строку дії цього договору національної одиниці України позичальник зобовязується повернути суму грошей у доларах еквівалентну 100000 доларів США за офіційним курсом Національного Банку України на день платежу.

Пунктом 4 Договору передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику, а саме грошові кошти в сумі, передбаченій у п.3 цього договору у строк до 17.10.2013 року.

В забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором позики, 17.10.2012 року між ОСОБА_2П та ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 2932.

Відповідно до п.1.4 договору іпотекодавець передав в іпотеку квартиру № 67 в будинку № 5/1 по Військовому узвізу в м. Одесі, загальною площею 119,9 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м.

Згідно п. 2.1.7.2. договору, іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів якого-небудь із зобовязань за договором позики у випадках, перерахованих у цьому пункті, у тому числі в разі порушення позичальником якого-небудь із зобовязань, передбачених умовами договору позики.

Також 17.10.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, згідно умов якого остання зобов'язалася солідарно та в повному обсязі відповідати за належне виконання позичальником своїх зобов'язань за договором позики від 17.10.2012 року.

28.03.2016 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги за договором позики від 17.10.2012 р., що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 2931. Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за № 345.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.ч. 1, 3 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позикодавцем умови договору позики від 17.10.2012 року були виконані в повному обсязі, що підтверджується п. 2 договору, яким визначено, що грошові кошти, які є предметом цього договору, передані позикодавцем та одержані позичальником до підписання цього договору.

ОСОБА_2 в порушення умов договору позики, суму позики у строк, передбачений п. 4 договору, тобто до 17.10.2013 року, не повернув.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань.

У відповідності зі ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.

Згідно ч. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Враховуючи те, що з кінця 2013 року розпочалась девальвація гривні з 8 гривень за долар США до 26 гривень за долар США станом на час звернення позивача до суду з позовом, тому сума позики, яка підлягає поверненню ОСОБА_2 визначається з еквіваленті 100000 дол. США за офіційним курсом НБУ.

Таким чином, загальна сума заборгованості за договором позики від 17.10.2012 року складає 2789978,08 гривень, яка складається з суми позики у розмірі 2600000 гривень, що еквівалентно 100000 дол. США за офіційним курсом НБУ 26.0 станом на 24.03.2016 року, а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 183978,08 гривень (сума заборгованості 2600000 грн. х 3 х кількість днів прострочення (889) : 365 : 100).

Отже, вказана сума підлягає сплаті ОСОБА_2 відповідно до умов договору позики від 17.10.2012 року.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За змістом частин першої, третьої статті 575 ЦК України застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, є іпотекою.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до п. 4.1. договору іпотеки від 17.10.2012 року, іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із перерахованих у цьому пункті способів, у тому числі шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань у порядку, установленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Таким чином, враховуючи факт порушення ОСОБА_2 своїх зобовязань за договором позики № 2931 від 17.10.2012 року, що укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 щодо звернення стягнення на предмет іпотеки у вигляді квартири № 67 в будинку № 5/1 по Військовому узвізу в м. Одесі, є обґрунтованими та доведеними, у звязку з чим такими, що підлягають задоволенню.

В той же час, суд бере до уваги положення п. 42 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до якого резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 6890 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 546, 575, 610-612, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 7, 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст.ст. 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Звернути стягнення на квартиру № 67 в будинку № 5/1 по Військовому узвізу в м. Одесі, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 17.10.2012 року, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в сумі 2789978 (два мільйони сімсот вісімдесят девять тисяч девятсот сімдесят вісім) грн. 08 коп., яка складається з: заборгованості за позикою в розмірі 2600000 (два мільйони шістсот тисяч) гривень та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 189978,08 (сто вісімдесят девять тисяч девятсот сімдесят вісім грн. 08 коп.) гривень шляхом передачі ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2), права власності на вказаний предмет іпотеки, вартість якого згідно п. 1.9. договору іпотеки від 17.10.2012 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 складає 799000 (сімсот девяносто девять тисяч) гривень в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань, що випливають з договору позики від 17.10.2012 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму сплаченого судового збору в розмірі 6890 (шість тисяч вісімсот девяносто) гривень.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

29 липня 2016 року