Справа № 136/522/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2016 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника С.І.

при секретарі Шевчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Липовецької районної державної адміністрації (органу опіки і піклування), Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області, про встановлення факту батьківства та визнання права на частку в спадщині за законом, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції Вінницької області, ОСОБА_5 про встановлення неправильності актового запису та внесення змін, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах малолітнього сина - ОСОБА_2 з вищевказаним позовом про встановлення факту батьківства та визнання права на частку в спадщині за законом, який мотивували тим, 01.03.2004 року в неї народився син - ОСОБА_2, біологічним батьком якого є ОСОБА_6, з яким вона підтримувала близькі відносини з 2001 року. При реєстрації народження дитини запис про батька проводився за вказівкою матері, оскільки ОСОБА_6 перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою. Так як 29.10.2005 року ОСОБА_6 помер, факт батьківства може бути встановлений лише за рішенням суду. У зв'язку з цим, позивач просить суд встановити факт, що батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_6

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті він не зробив. З заявами про прийняття спадщини звернулися дружина покійного - ОСОБА_3, його мати - ОСОБА_4 та ОСОБА_1, як законний представник малолітнього сина ОСОБА_7. Оскільки всі особи, які прийняли спадщину є спадкоємцями першої черги і їх частки відповідно до закону є рівними, ОСОБА_1 просила суд визнати за ОСОБА_2 право на 1/3 частки від усієї спадщини по закону, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6

ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції Вінницької області, ОСОБА_5 про встановлення неправильності актового запису та внесення змін. Зустрічний позов мотивувала тим, що оскільки шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було припинено 27.01.2004 року, а ОСОБА_2 народився 01.03.2004 року, тобто до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, то запис про батька ОСОБА_7 в Актовому записі про народження від 01.04.2004 року № 23 було вчинено з порушенням приписів ст. 122 ч.2 СК України. У звязку з цим, вона просила суд встановити неправильність запису, а саме пунктів 11-17 щодо відомостей про батька в Актовому записі про народження №23 від 01.04.2004 року, який складено виконавчим комітетом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області на громадянина ОСОБА_2 та внести виправлення і зміни до пунктів 11-17 Актового запису про народження щодо відомостей про батька дитини у відповідності з вимогами ст. 122 ч.2 СК України.

03.08.2015 року ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області позови об`єднанні в одне провадження для їх спільного розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила суду, що в 2001 році вона познайомилася зі ОСОБА_6, а з осені 2002 року вони почали проживати разом на квартирі, яка розташована неподалік від будинку ОСОБА_4, яка є матір'ю ОСОБА_6 Оскільки керівництво Липовецького РВ УМВС України у Вінницькій області не схвалювало такі стосунки їхнього працівника (ОСОБА_6 працював дільничним інспектором міліції і був офіційно одружений зі ОСОБА_6М.), вони змушені були роз'їхатися, однак і надалі підтримували близькі стосунки, внаслідок яких в травні 2003 року вона завагітніла. 01.03.2004 року вона народила хлопчика. Народженням сина ОСОБА_6 був дуже радий, оскільки зі ОСОБА_3 в них дітей не було. Після того як ОСОБА_6 вийшов на пенсію і звільнився з роботи в Липовецькому РВ УМВС України у Вінницькій області, він переїхав жити до ОСОБА_1, де і проживав по день своєї смерті (29.10.2005 року). За період свого життя ОСОБА_6 визнавав ОСОБА_2 своїм сином, про що говорив знайомим і близьким, чим дуже пишався.

Представники позивача позов підтримали, просили суд задовольнити його з підстав, що наведені в ньому, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 просили відмовити, так як нею пропущено строк позовної давності.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила суду, що її син, ОСОБА_6, жив на квартирі з ОСОБА_1 неподалік від її будинку. Після того як ОСОБА_1 народила ОСОБА_2, він сказав їй, що став батьком. Син дуже любив дитину, купував йому все необхідне. Позов ОСОБА_1 вона визнає, оскільки дитина має право знати свого батька, яким є ОСОБА_6

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8 позов ОСОБА_1 визнав в повному обсязі, просив суд задовольнити його.

Представники ОСОБА_3 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зустрічний позов підтримали, просили суд його задовольнити. Проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечили, вказавши на його необґрунтованість, оскільки дитина народилася до спливу десяти місяців після припинення шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_1, а відтак батьком дитини, у відповідності з вимогами ст. 122 ч.2 СК України, має бути записаний ОСОБА_5 Представники відповідача вважають, що висновок експерта є недостовірним доказом, оскільки зразки крові із трупа ОСОБА_6 були отримані для проведення експертизи з численними порушеннями (в матеріалах справи відсутнє підтвердження, що кров вилучалася із трупа ОСОБА_6, не зазначено кількості вилученої крові, умови її зберігання, чи була вона придатна для використання при проведенні експертизи, вилучення крові проводилося без участі понятих та осіб, які беруть участь у розгляді справи, вилучений зразок крові не опечатувався, у звязку з чим в ОСОБА_3 є сумніви, що зразок крові, який був наданий для дослідження належить її покійному чоловіку). Крім цього вони вважають, що ОСОБА_6 не міг мати дітей, про що свідчать результати аналізу його спермограми.

В судовому засіданні представник Липовецької районної державної адміністрації (органу опіки і піклування) вказала на обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та безпідставність зустрічного позову ОСОБА_3

Представник Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву, в якій повідомив, що позов ОСОБА_1 вважає обґрунтованим, просив справу розглянути у його відсутність.

Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції Вінницької області в судове засідання не зявилася, в заяві, яку надіслала на адресу суду повідомила, що проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 не заперечує, розгляд справи просила здійснити у її відсутність.

В судовому засіданні ОСОБА_11В повідомив суд, що дитина, яку 01.03.2004 року народила ОСОБА_1, не його син, оскільки вони припинили фактичні подружні стосунки ще в 1999 році. Після народження ОСОБА_2, на прохання його колишньої дружини, він приїжджав до відділу реєстрації актів цивільного стану щоб написати спільну з ОСОБА_1 заяву, що дитина не його. Зустрічний позов ОСОБА_3 він вважає необґрунтованим, оскільки він не є біологічним батьком ОСОБА_7, а тому запис про батька в Актовому записі у відповідності зі ст. 122 СК України порушуватиме його права.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8, будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка, згідно ст. 184 ЦПК України, показав суду, що є ріднім братом покійного ОСОБА_6, який за життя розповідав йому, що ОСОБА_1 вагітна від нього. Після народження ОСОБА_1 хлопчика, він визнавав його своїм сином, гордився нащадком.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що є двоюрідною сестрою покійного ОСОБА_6, який за життя розповідав їй, що ОСОБА_1 вагітна від нього. Коли ОСОБА_1 народила хлопчика, він був дуже щасливий, ходив до неї в пологовий будинок, купував все необхідне для дитини, дитину вважав своєю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши істотні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши докази, що мають значення для справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

23.11.1997 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, підтвердженням чого є відмітка в паспорті громадянина України, який виданий на імя ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 16 на звороті).

Вказаний шлюб на підставі рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 11.06.2002 року у справі № 2-64/02 було розірвано (т. 1, а.с. 20).

Відповідно до ст. 44 Кодексу про шлюб та сім`ю України, шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.

Як вбачається зі Свідоцтва про розірвання шлюбу (справа № 2-14/07, а.с. 14), 27.01.2004 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було припинено.

01.03.2004 року народився ОСОБА_2, батьками якого в Свідоцтві про народження записані ОСОБА_11 та ОСОБА_1 (справа № 2-14/07, а.с. 8).

Як слідує з Актового запису про народження від 01.04.2004 року № 23 (т. 1, а.с. 192), відомості про батька ОСОБА_7 були внесені виконавчим комітетом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області на підставі заяви матері від 01.04.2004 року, яка згідно листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції Вінницької області (вих. № 1074/3.1-04-39, т. 1, а.с. 191) знищена по закінченню строків її зберігання.

З вищезазначеного слідує, що запис про батька ОСОБА_2, було вчинено з порушенням приписів ст. 122 ч.2 СК України відповідно до якої, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що зустрічний позов ОСОБА_3 в частині встановлення неправильності запису, а саме пунктів 11-17 щодо відомостей про батька в Актовому записі про народження № 23 від 01.04.2004 року, який складено виконавчим комітетом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області на громадянина ОСОБА_2 є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню судом.

Доводи представників позивача, що ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом з пропуском строку позовної давності суд вважає необґрунтованими, оскільки право на захист своїх прав, в тому числі і щодо розміру частки в спадковому майні, яке залишилося після смерті чоловіка, в неї виникло лише після того як ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах свого малолітнього сина з позовом про встановлення факту батьківства та визнання права на частку у спадщині. До цього часу в неї не було потреби звертатися до суду з вимогами про внесення змін до Актового запису про народження № 23 від 01.04.2004 року щодо відомостей про батька дитини. Крім цього, представники позивача за первісним позовом не надали доказів того, що до 09.07.2015 року ОСОБА_3 був відомий зміст Актового запису, відомості до якого вона просить внести з метою захисту своїх прав (вказаний Актовий запис надійшов до суду 09.07.2015 року).

Суд вважає необґрунтованими доводи представників ОСОБА_3 стосовно того, що ОСОБА_6 не міг мати дітей, з посиланням на результати аналізу його спермограми від 16.01.1995 року, згідно якої кількість рухливих сперматозоїдів становила 10 %, а неподвижних 90 %, а також результати аналізу спермограми від 19.04.1995 року, згідно якої кількість рухливих сперматозоїдів становила 4 %, а нерухливих 96 % (т. 1, а.с. 143).

Вказані доводи спростовуються висновком експерта № 119/06-і (справа № 2-14/07, а.с. 152-155), молекулярно-генетичним аналізом якого встановлено, що громадянин ОСОБА_6 є біологічним батьком дитини ОСОБА_2, народженого громадянкою ОСОБА_1, з імовірністю 99,97 %, що за даними K.Hummel відповідає формулюванню "батьківство практично доведене".

Доводи представників ОСОБА_3 про недостовірність висновку експерта № 119/06-і як доказу, з огляду на порушення порядку оформлення матеріалів, які були предметом експертного дослідження, спростовуються матеріалами справи, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, судом встановлено, що 13.06.2006 року ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області у справі № 2-14/07 для встановлення факту батьківства, за заявою ОСОБА_1 було призначено експертизу (геномну дактилоскопію), проведення якої доручено Головному бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоровя України (справа № 2-14/07, а.с 137). Вказаною ухвалою суд постановив вилучити у Вінницькому обласному бюро судово-медичних експертиз зразок крові ОСОБА_6, з метою його направлення експертній установі для проведення експертизи. Зразок крові, який був вилучений 31.10.2005 року під час секції трупа ОСОБА_6, що зафіксовано в "Акті судово-медичного дослідження трупа № 1113", за підписом експерта було направлено в судово-медичну лабораторію (м. Вінниця, вул. Маяковського, 10). Отримання крові в лабораторії зафіксовано в Журналі реєстрації відділення судово-медичної імунології (т. 1, а.с. 242). 29.08.2006 року в Відділенні судово-медичної імунології помічник судді Липовецького районного суду Вінницької області вилучив сухий зразок крові ОСОБА_6, що підтверджується протоколом вилучення (справа № 2-14/07, а.с. 142), який 30.08.2006 року був направлений на адресу Головного бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоровя України для проведення судово-медичної експертизи (справа № 2-14/07, а.с. 143, 144).

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що оформлення матеріалів, які були предметом експертного дослідження здійснювалося у відповідності до закону, що також доводиться відсутністю будь-яких письмових повідомлень в матеріалах справи № 2-14/07 від керівника Головного бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоровя України про неможливість організації проведення експертизи призначеної ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області 13.06.2006 року. Такий висновок суду узгоджується з положеннями пункту 4.4 Наказу Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 "Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень" відповідно до якого, у разі якщо отримані матеріали оформлені з порушеннями, які виключають можливість організації проведення експертизи, керівник експертної установи терміново у письмовій формі повідомляє про це орган (особу), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта).

З показів ОСОБА_12, яка була допитана в судовому засіданні в якості свідка та світлин (справа № 2-14/07, а.с. 95-103), на яких зображені ОСОБА_1, а також ОСОБА_6 разом з малолітнім ОСОБА_2, суд встановив, що покійний ОСОБА_6 за життя визнавав ОСОБА_2 своїм сином, піклувався про нього, утримував його, проявляв до нього батьківську любов і турботу. Після того як ОСОБА_6 вийшов на пенсію, він переїхав жити до ОСОБА_1, з якою проживав однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу по день своєї смерті (29.10.2005 року).

Вказані вище обставини також підтверджуються актом, який затверджений Турбівською селищною радою Липовецького району Вінницької області від 02.11.2005 року (справа № 2-14/07, а.с. 9) в якому зазначено, що ОСОБА_6 останні шість місяців проживав з ОСОБА_1 однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, вони вели спільне господарство, відпочивали, робили ремонт. Сусідам ОСОБА_6 говорив, що ОСОБА_2 є його сином, займався його вихованням, доглядав його коли ОСОБА_1 була на роботі.

Суд не враховує в якості доказу показання представника ОСОБА_4 ОСОБА_8, який був допитаний в судовому засіданні в якості свідка, згідно ст.184 ЦПК України, оскільки його покази суперечать показам, які він надав в ході розгляду справи № 2-07/14 (протокол судового засідання від 24.05.2006 року, а.с. 118-119).

З письмових пояснень, які власноручно були написані ОСОБА_6 (справа № 2-14/07, а.с. 13), суд встановив, що вранці 25.10.2005 року він поїхав в лікарню до свого сина. Оскільки в ОСОБА_6 інших дітей, крім сина, відносно якого ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства, немає, а також враховуючи той факт, що в період з 24.10.2005 року по 04.11.2005 року ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні у звязку з хворобою дітей, що підтверджується довідкою Турбівської міської лікарні Липовецького РТМО Вінницької області та листом непрацездатності (справа № 2-14/07, а.с. 15, 19), суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 визнавав себе батьком дитини, яку народила ОСОБА_1

Таким чином, встановлені судом обставини, підтверджують спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, ведення ними спільного господарства, спільне виховання та утримання дитини ОСОБА_2, якого ОСОБА_6 за життя визнавав своїм сином, які в їх сукупності свідчать про походження ОСОБА_2 від ОСОБА_6

Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини (далі-Конвенція), яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-XII "Про ратифікацію Конвенції про права дитини", дитина має право, наскільки це можливо, знати своїх батьків.

З урахуванням встановлених обставин, суд, враховуючи право дитини на батьківство, що визначено Конвенцією, яка згідно ст. 13 СК України та ст. 10 ЦК України має пріоритет у застосуванні з національним законодавством, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про встановлення факту, що батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_6.

З огляду на зазначене, суд вважає, що в задоволенні зустрічного позову в частині внесення виправлення та змін до пунктів 11-17 Актового запису про народження № 23 від 01.04.2004 року, який складено виконавчим комітетом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області на громадянина ОСОБА_2 щодо відомостей про батька дитини у відповідності з вимогами ст. 122 ч.2 СК України, слід відмовити.

Судом також встановлено, що 29.10.2005 року в м. Вінниця помер ОСОБА_6, що підтверджується Свідоцтвом про смерть (т. 1, а.с. 15). Після його смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті він не зробив.

З матеріалів Спадкової справи № 540/05 слідує, що після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 24) та мати, ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 25), які є спадкоємцями першої черги.

Оскільки суд встановив факт батьківства ОСОБА_6, його малолітній син ОСОБА_7 вважається таким, що прийняв спадщину, що узгоджується з положенням ст. 1268 ч.4, ст. 1269 ч.4 ЦК України.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, суд встановив, що після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняли вищевказані особи, які є спадкоємцями першої черги.

Зі змісту ст. 1267 ч.1 ЦК України слідує, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що частка ОСОБА_2 в спадковому майні становить 1/3 частки від усієї спадщини по закону, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6

Керуючись ст. 7 Конвенції про права дитини, постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 року № 789-XII "Про ратифікацію Конвенції про права дитини", Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 "Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень", Постановою Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 12 "Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану", ст. 44 Кодексу про шлюб та сім`ю України, ст.ст. 3, 6, 7, 13, 19, 122, 130, 135 СК України, ст.ст. 10, 11, 15, 16, 1216-1223, 1258, 1261, 1267, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 39, 57-60, 143, 147, 180, 184, 208, 212-215 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Липовецької районної державної адміністрації (органу опіки і піклування), Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області, про встановлення факту батьківства та визнання права на частку в спадщині за законом, - задовольнити повністю, а зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції Вінницької області, ОСОБА_5 про встановлення неправильності актового запису та внесення змін, - задовольнити частково.

Встановити неправильність запису пунктів 11-17 щодо відомостей про батька в Актовому записі про народження № 23 від 01.04.2004 року, який складено виконавчим комітетом Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області на громадянина ОСОБА_2.

В іншій частині зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити.

Встановити факт, що батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер в м. Вінниця 29.10.2005 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на 1/3 частки від усієї спадщини по закону, яка відкрилася після смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 29.10.2005 року в м. Вінниця.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області.

Суддя С.І. Стадник