АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________
Справа №620/615/15-ц. Головуючий 1 інст.: - Огієнко Д.В.
Провадження №22-ц/790/365/15. Суддя-доповідач: - Кокоша В.В. Категорія: земельні.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2016 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - Кокоші В.В.,

суддів: - Бобровського В.В., Черкасова В.В.,

при секретарі: - Лашаковій Д.І.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Профагро» на повторне заочне рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 20 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Профагро» - про витребування земельної ділянки із незаконного користування,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_6 в особі свого представника ОСОБА_7, звернулася в суд із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що 20 квітня 2007 року вона та Товариство з обмеженою відповідальністю «Профагро» (далі - ТОВ «Профагро»), уклали договір оренди землі, за умовами якого вона передала, а ТОВ «Профагро» прийняло в строкове платне користування строком на 5 років належну їй на праві власності земельну ділянку площею 4,0188 гектарів, розташовану на території Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області.

Вказаний договір був зареєстрований у ЗВРХРФДПЦДЗК 23 листопада 2009 року за №63.

Термін дії договору оренди землі закінчився 23 листопада 2014 року.

На весні 2015 року вона прийняла рішення самостійно обробляти земельну ділянку, однак перед початком весняно-польових робіт дізналася про існування додаткової угоди від 31 жовтня 2011 року, укладеної між нею та ТОВ «Профагро», якою продовжено строк дії договору оренди землі на 5 років, яку вона не підписувала.

Вважала, що ТОВ «Профагро» безпідставно користується належною їй земельною ділянкою та не бажає повернути її повернути.

Посилаючись на вказані обставини та ст. ст. 13,15, 33 Закону України «Про оренду землі» ст. ст. 98, 158 ЗК України, ОСОБА_6 просила суд витребувати із незаконного користування ТОВ «Профагро» земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 4,0188 гектарів, розташовану на території Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області, яка належить їй на праві приватної власності.

Представник ТОВ «Профагро» в судове засідання не з'явився.

Повторним заочним рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2015 року позов задоволено.

Витребувано із чужого незаконного користування у Товариства з обмеженою відповідальністю «Профагро» земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1, яку повернуто ОСОБА_6

Стягнуто на користь ОСОБА_6 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Профагро» судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ТОВ «Профагро», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з підстав, передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 14, ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди укладається у письмовій формі та набуває чинності після його державної реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серія Р1 №714915, виданого Миколаївською сільською радою 23 травня 2012 року, ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 4,0188 гектарів, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області (а. с. 24).

20 квітня 2007 року ОСОБА_6 та ТОВ «Профагро» уклали договір оренди землі №380, за умовами якого ОСОБА_6 надала, а ТОВ «Профагро» прийняло в строкове платне користування строком на 5 років земельну ділянку площею 4,0188 гектарів, розташовану на території Миколаївської сільської ради, яка належить на праві власності ОСОБА_6

Вказаний договір зареєстровано у ЗВРХРФДПЦДЗК 23 листопада 2009 року за №63 (а. с.38-39).

31 жовтня 2011 року ОСОБА_6 та ТОВ «Профагро» уклали додаткову угоду до договору оренди землі від 20 квітня 2007 року, якою доповнили п. 8 договору оренди землі та визначили, що строк дії договору становить 5 років з моменту набрання чинності додаткової угоди.

Додаткова угода зареєстрована у Зачепилівському відділі Держкомзему Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 14 березня 2012 року за №0602 (а.с.40).

Задовольняючи позов ОСОБА_6, суд виходив з того, що додаткова угода не набула чинності, оскільки згідно листа реєстраційної служби Зачепилівського районного управління юстиції Харківської області №496/03/10-19 від 18 березня 2015 року державної реєстрації додаткової угоди від 31 жовтня 2011 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Профагро», а також внесення записів про продовження терміну дії договору оренди землі №380 від 20 квітня 2007 року не проводилося.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, оскільки він дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

До 2010 року реєстрація правовстановлюючих документів на земельні ділянки здійснювалася Центром державного земельного кадастру згідно з Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 2 липня 2003 року №174 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 року за № 641/7962.

З 2011 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009 року №1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі», яка була чинною до 1 січня 2013 року, реєстрація правовстановлюючих документів на земельні ділянки здійснювалася територіальними органами Держземагентства за місцем розташування земельної ділянки.

1 січня 2013 року набрали чинності Закон України «Про Державний земельний кадастр», постанова Кабінету Міністрів України №1051 від 17 жовтня 2012 року «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» та зміни до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у зв'язку з чим з 1 січня 2013 року державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснює Державна реєстраційна служба .

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

На час укладання додаткової угоди між ОСОБА_6 та ТОВ «Профагро» державну реєстрацію договорів оренди землі здійснювали територіальні органи Держземагентства за місцем розташування земельної ділянки.

Із копії додаткової угоди, укладеної 31 жовтня 2009 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Профагро» вбачається, що вона зареєстрована у Зачепилівському відділі Держкомзему Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 14 березня 2012 року за №01602.

Таким чином, спірна додаткова угода набула чинності після її державної реєстрації, а ТОВ «Профагро» набуло право на строкове платне користування земельною ділянкою ОСОБА_6

Вирішуючи спір, суд не врахував вказані обставини, помилково дійшов висновку про те, що у ТОВ «Профагро» припинилося права на користування земельною ділянкою ОСОБА_6 та безпідставно витребував із чужого незаконного користування у ТОВ «Профагро» земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2, повернувши її ОСОБА_6

З огляду на викладене, колегія судів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_6 до ТОВ «Профагро» про витребування із незаконного користування ТОВ «Профагро» земельної ділянки площею 4,0188 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області за необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Матеріали справи свідчать, що при подачі заяви про перегляд заочного рішення суду першої інстанції ТОВ «Профагро» сплачено судовий збір у розмірі 609 грн. ( а. с.28)

Крім того, при подачі апеляційної скарги на повторне заочне рішення суду ТОВ «Профагро» сплачено судовий збір у розмірі 535 грн. 92 грн. (а.с.71)

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви до суду.

При звернення з позовом в суд ОСОБА_6 сплачено судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.1).

Таким чином, при подачі апеляційної скарги ТОВ «Профагро» зобов'язано було сплатити на користь держави судовий збір у розмірі 267 грн. 96 коп.

Оскільки рішення ухвалюється судом на користь відповідача, а тому понесені ним судові витрати у розмірі 609 грн. та 267 грн. 96 коп. підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Профагро».

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Профагро» - задовольнити.

Повторне заочне рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 20 жовтня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Профагро» про витребування земельної ділянки площею 4,0188 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області із незаконного користування - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Профагро» судові витрати у розмірі 876 (вісімсот сімдесят шість) грн. 96 (дев'яносто шість) коп.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання н ею законної сили.

Головуючий:

Судді: