22-ц/775/691/2016(м)
Головуючий у 1 інстанції Костромітіна О.О.
Категорія 39 Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

10 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.

суддів - Зайцевої С.А., Кочегарової Л.М.,

секретар - Герасимова Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Четверта Маріупольська державна нотаріальна контора, про визнання спадкоємцем четвертої черги, зміни черговості одержання права на спадкування,

ВСТАНОВИЛА :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 з позовними вимогами про визнання його спадкоємцем четвертої черги, зміни черговості одержання права на спадкування. Протягом розгляду справи уточнював позовні вимоги.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач посилався на те, що з 1995 року він проживав однією родиною з ОСОБА_4 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 квартири АДРЕСА_1, 1/2 частини гаража №9 по вулиці Волгодонській в місті Маріуполі, акцій ПАТ «МК «Азовсталь» та грошових вкладів в ПАТ КБ «Приватбанк». Спадкоємцем по закону після смерті ОСОБА_4 є її рідна тітка, відповідач по справі - ОСОБА_3, яка своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, і є спадкоємцем третьої черги. Факт спільного проживання позивача зі спадкодавцем було встановлено судовим рішенням, у зв'язку з чим позивач ОСОБА_2 просив суд визнати його спадкоємцем четвертої черги та змінити черговість отримання спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4, визнавши його спадкоємцем третьої черги.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання спадкоємцем четвертої черги та визнання права на спадкування разом зі спадкоємцем третьої черги, задоволено частково. Визнано ОСОБА_2 спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин по справі, просив рішення від 29.06.2016 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Зокрема в скарзі зазначав, що рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України. Судом першої інстанції не повною мірою з'ясовано усі обставини, наслідком чого стало часткове задоволення позову, в той час, як він в повній мірі довів, що тривалий час опікувався ОСОБА_4, матеріально забезпечував, надавав іншу допомогу спадкодавцеві, який був в безпорадному стані. Позивач вказує, що надав суду достатні й необхідні докази, які підтверджують зазначені обставини, тому висновок суду про відмову в частині вимог про зміну черговості одержання права на спадкування є помилковим.

У відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу у відсутності представника третьої особи - Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контор, який надав заяву про розгляд скарги за його відсутності, та без відповідача ОСОБА_3, належним чином повідомленої про час та місце розгляду справи в апеляційному суді рекомендованою поштою.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання позивача спадкоємцем четвертої черги, суд врахував, що факт проживання однією родиною ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підтверджується наявними доказами та рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 25 грудня 2013 року, а тому є усі підстави для задоволення зазначеної вимоги.

Рішення в цій частині ніким не оскаржується. Як роз'яснено п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», у разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо несокаржуваної частини рішення ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення.

Вирішуючи позовні вимоги про зміну черговості отримання спадщини та визнання позивача спадкоємцем третьої черги, суд зазначив, що позивач не надав доказів, які б підтверджували визначені частиною 2 статті 1259 ЦК України підстави для зміни черговості права на спадкування, тобто, суду не надано свідчень щодо тяжкої хвороби, тривалого безпорадного стану померлої ОСОБА_4 - обставин, якими позивач обгрунтовував свої вимоги щодо зімни його черги спадкування.

З таким висновком суду не може не погодитися колегія суддів, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 проживав разом з ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_2 з 1993 року до моменту її смерті, що підтверджено актом, складеним ТОВ «Житло Гарант» від 20 вересня 2012 року (а.с.23).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, про що 3 травня 2012 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецький області було видано свідоцтво про смерть, актовий запис № 603 ( а.с.22).

З пояснень свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в суді першої інстанції вбачається, що позивач ОСОБА_2 та померла ОСОБА_4 проживали спільно з 1995 року по день її смерті. При цьому пояснили, що дійсно ОСОБА_4 дуже хворіла, позивач піклувався про неї, забезпечував матеріально, оскільки саме він працював. За рік до смерті ОСОБА_4 стан її здоров'я різко погіршився, але вона самостійно пересувалася, виходила на вулицю, здійснювала покупки.

Як встановлено ст.1270 ЦК України, для здійснення свого права спадкування недостатньо відкриття спадщини та запрошення спадкоємців до прийняття спадщини, необхідне ще й бажання спадкоємця прийняти цю спадщину, тобто вчинити певні дії, які б свідчили про прийняття ним спадщини. Такими діями законодавець визнає подачу заяви до нотаріальної контори або фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном.

Листом в.о. завідуючої Четвертої нотаріальної контори Постнової ОМ. № 14/02-14 від 18 січня 2016 року, підтверджується факт звернення ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 як спадкоємця четвертої черги. Інші спадкоємці, які подали заяви про прийняття спадщини, родинних стосунків зі спадкодавцем не підтвердили ( а.с.68).

Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликані похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

Отже, за змістом ч.2 ст.1259 ЦК України, при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Так, зі справи вбачається, що згідно з довідкою КУ «Маріупольська міська лікарня № 4 ім. І.К. Мацука» № 549 від 26 травня 2016 року ОСОБА_4 поступила в лікарню лише один раз, 30 квітня 2012 року, в терапевтичне відділення з діагнозом «Серцева недостатність, асцит, гідроторакс, ХІХС, атеросклеротичний коронарокардіосклероз». Померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.93).

Свідки з боку позивача в судовому засіданні підтвердили лише факт хвороби померлої ОСОБА_4 та факт спільного проживання позивача з ОСОБА_4. Свідчень щодо тяжкої хвороби, тривалого безпорадного стану померлої ОСОБА_4 в суді надано не було.

Апеляційному суду позивач пояснив, що прожив із ОСОБА_4 двадцять років однією родиною. Вона хворіла, останні півроку практично не виходила на вулицю. Однак не заперечував, що письмових доказів її тривалого хворобливого стану, коли б він опікувався нею, а також підтверджень, що він її матеріально утримував, він суду не надавав.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині зміни черговості одержання права на спадкування, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст.1258, 1259 ЦК України, оцінивши докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, обґрунтовано виходив із того, що позивач не довів факт перебування ОСОБА_4 у безпорадному стані, здійснення ним постійної опіки і матеріального забезпечення останньої, тому підстави зміни черговості одержання права на спадкування відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України відсутні.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції, обґрунтовано викладеного в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Таким чином, колегія суддів, переглядаючи справу в межах апеляційного оскарження та заявлених позовних вимог, підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачає, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313,314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді :

Є.Є. Мальцева

С.А. Зайцева

Л.М. Кочегарова