№ 207/5036/15-ц
№ 2/207/377/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року м. Дніпродзержинськ

Суддя Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

15 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення боргу за борговою розпискою, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь 109831,01 грн. основного боргу, 6959,98 грн. 3-х відсотків річних, 86360,12 грн. індексу інфляції, 2000,00 грн. моральної шкоди, 1200,00 грн. витрат на правову допомогу, 2051,51 грн. судового збору.

Ухвалою суду від 30.12.2015 року провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду.

Рішенням суду від 07 квітня 2016 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за борговою розпискою - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 109831,01 грн. основного боргу, 6562, 78грн.- 3-х відсотків річних, 1163, 94 грн.- судового збору, 300 грн. - витрат повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

До позову додано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив накласти арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 належну на праві спільної сумісної власності подружжю відповідачки ОСОБА_3 та її чоловікові ОСОБА_4

В обґрунтування необхідності забезпечення позову зазначено, що підставою заявленого позову про стягнення боргу за борговою розпискою є неналежне виконання відповідачкою грошового зобовязання за отриманими у позику грошових коштів в сумі 4700 доларів США, що станом на 11.12.2015 року еквівалентно 109831 грн. Відповідачка відмовилася добровільно повернути позивачеві суму боргу, хоча мала це зробити ще 14.12.2013 року. Єдиним майном належним відповідачці на праві спільної сумісної власності подружжя є 1/2 частина квартири АДРЕСА_2, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_4, який є чоловіком відповідачки та яка давала згоду на придбання вказаного обєкту нерухомого майна 19.09.2007 року.

Розглянувши заяву про забезпечення позову суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Так, ОСОБА_2 просить накласти арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 належну на праві спільної сумісної власності подружжю відповідачу ОСОБА_3 та її чоловікові ОСОБА_4 Також позивач зазначає, що відповідачці на праві спільної сумісної власності подружжя належить 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 відповідно до договору купівлі-продажу зазначеної квартири від 19 вересня 2007 року.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 59138408 від 16.05.2016 року, квартира АДРЕСА_3 на праві приватної власності належить ОСОБА_4, частка власності: 1/1.

Таким чином у судовому засіданні не знайшло свого підтвердження той факт, що відповідачці на праві спільної сумісної власності подружжя належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_2. Окрім цього відповідачці (та взагалі будь-якій особі) у любому випадку не може належати 1/2 частка квартири на праві спільної сумісної власності (як про це зазначає позивач), оскількі це є юридичним нонсенсом, так як в спільній сумісній вланості не може бути часток, вона на то і називається сумісною власністю, бо в ній не визначені частки. Частиною першою ст.356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Разом з цим у судовому засіданні не знайшов свого підтвердження той факт, що відповідачці належить 1/2 частка квартири АДРЕСА_4.

Крім того відповідно до зазначеної довідки, на квартиру АДРЕСА_3 власником якої є ОСОБА_4 накладено заборону відчуження нерухомого майна на підставі іпотечного договору, ВКА 203114-17, р-р 4601, 19.09.2007 року, тому в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Також слід зазначити, що справа, про забезпечення позову в якій просить позивач вже судом розглянута і по даній справі 07.04.2016року судом ухвалено рішення.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали суду направити ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі протягом пяти днів, з дня отримання її копії, апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Суддя: І.М.Юрченко