Ухвала

іменем україни

08 серпня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Карпенко С.О., Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання договору недійсним, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яке діє через представника Сокуренко НаталіюВікторівну, на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 17 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила визнати недійсним договір (заяву) на отримання кредиту від 20 січня 2006 року, укладений між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк», мотивуючи свої вимог тим, що оспорюваний договір вона не підписувала, коштів від банку не отримувала.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 17 травня 2016 року, позов задоволено.

Визнано недійсним договір (заяву) на отримання кредиту від 20 січня 2006 року, укладений між ОСОБА_4 і ПАТ КБ «ПриватБанк».

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Судами встановлено та із матеріалів справи вбачається, що оспорюваний позивачем кредитний договір від 20 січня 2006 року складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів Банку.

Позивач стверджує, що цей договір не підписувала, платіжну картку не отримувала.

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи від 11 лютого 2016 року № 2173, складеного судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, в заяві на отримання кредиту від 20 січня 2006 року рукописні записи, якими заповнені відповідні графи заяви (частина, яка заповнюється клієнтом) виконані не ОСОБА_4, а іншими особами. Підпис від імені ОСОБА_4 в заяві на отримання кредиту від 20 січня 2006 року, який міститься зі зворотної сторони в графі «Підпис», виконаний не самою ОСОБА_4, а іншою особою, з деяким наслідуванням підпису ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У ході розгляду справи, судами було встановлено, що записи в заяві та підпис від імені ОСОБА_4 виконані не позивачем, а іншою особою, що свідчить про відсутність її волевиявлення на укладення цього договору, а тому суди обґрунтовано визнали недійсним договір від 20 січня 2006 року.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків судів не спростовують.

Таким чином, у справі, що переглядається, колегією суддів встановлено, що суди попередніх інстанцій, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалили законні і обґрунтовані судові рішення, а тому підстав для їх скасування немає.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яке діє через представника Сокуренко Наталію Вікторівну, відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 17 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана С.О. Карпенко О.В. Кафідова