Номер провадження 2/754/2651/16
Справа №754/2900/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

28 липня 2016 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

за участі секретаря - Демчук Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків та стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 50003489 від 06.02.2012 року, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 91 041,10 грн., що на дату укладання договору становило еквівалент 11 320 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1, рік випуску 2012, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачеві кредит у повному обсязі. 12.03.2013р. позивачем було надано відповідачу додатковий кредит у сумі 25 662,49грн., що є еквівалентом 3 152,64 доларів США на дату укладання додаткової угоди, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням - оплата страхових платежів згідно з договором страхування, укладеним на виконання умов договору. Відповідно до п. 1.6 Умов кредитування виконання зобов'язання відповідача за договором також забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами договору застави транспортного засобу №50003489 від 15.03.2012 року, за яким з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором відповідачем було передано у заставу автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1, рік випуску 2012, р.н. НОМЕР_2. Починаючи з вересня 2014 року відповідач почав порушувати зобов'язання зі сплати щомісячних платежів відповідно до графіку погашення кредиту за договором. Відповідно п. 3.2.1 договору позивачем 13 липня 2015 року було направлено відповідачу вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, яка повернулася на адресу позивача у зв'язку із закінченням терміну зберігання. 09 вересня 2015 року приватним нотаріусом КМНО Маринець О.С. було вчинено виконавчий напис № 812 про звернення стягнення на предмет застави. За результати проведення публічних торгів, в результаті яких предмет застави було продано, 06 січня 2016 року ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві перерахувало на рахунок позивача кошти з вирахуванням обов'язкових платежів у сумі 140 049,58 гривень. Однак, враховуючи, що з моменту направлення вимоги відповідачу та моменту звернення стягнення на предмет застави пройшло майже півроку, а сума кредиту та додаткового кредиту, яка підлягає поверненню, розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів в іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу за безготівковими операціями банку, зазначеного у договорі, станом на дату звернення до суду з даним позовом у відповідача існує заборгованість з повернення суми кредиту. Враховуючи суму коштів, що була отримана позивачем внаслідок звернення стягнення на предмет застави, сума кредиту за договором, яка підлягає поверненню, становить еквівалент в гривні 1 892,25 доларів США, що за курсом ПАТ «Креді Агріколь Банк» станом на 10.02.2016 року (25,945 грн. за 1 долар США) становить 49 094,43 грн. Згідно з умовами кредитного договору №50003489 від 06.02.2012р. процентна ставка становить 9,90%. Виходячи з того, що сума кредиту, яка підлягає поверненню становить 49 094,43 грн. кількість днів прострочення сплати суми кредиту (строк користування кредитом) становить 11 днів (з 01.02.2015 р. по 11.02.2015р.), розмір процентів за користування кредитними коштами становить 148,51грн. (49 094,43 грн. ?9,90%?11/360). Також відповідно до вимог ст.625 ЦК України, просить стягнути 3%річних у сумі 44,39 грн. Позивач звернувся до спеціалізованих організацій, а саме: ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» - з метою супроводження виконавчого провадження, звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріусу, ТОВ «Юридична фірма Вернер» - з метою для супроводження процесу стягнення заборгованості, підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості та представництва інтересів позивача в суді. Таким чином, позивач поніс витрати у зв'язку зі звернення до спеціалізованих організацій у розмірі 47 888 грн. з ПДВ, які просить стягнути з відповідача. Також позивач просить стягнути витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі за обставинами, викладеними в позовній заяві, просив суд їх задовольнити.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.02.2012 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 50003489, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 91 041,10 грн., що на дату укладання договору становило еквівалент 11 320 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1, рік випуску 2012, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачеві кредит у повному обсязі.

12.03.2013р. позивачем було надано відповідачу додатковий кредит у сумі 25 662,49грн., що є еквівалентом 3 152,64 доларів США на дату укладання додаткової угоди, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням - оплата страхових платежів згідно з договором страхування, укладеним на виконання умов договору.

Відповідно до п. 1.3.1 Загальних умов кредитування, що становлять невід'ємну частину договору, розмір платежів, що підлягають сплаті відповідачем у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в гривні на день укладання договору у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 1.6 Умов кредитування виконання зобов'язання відповідача за договором також забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами договору застави транспортного засобу №50003489 від 15.03.2012 року, за яким з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором відповідачем було передано у заставу автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1, рік випуску 2012, р.н. НОМЕР_2.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.

Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 ЦКУ передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.530 ЦКУ якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно вимог ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частиною 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 3 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Починаючи з вересня 2014 року відповідач почав порушувати зобов'язання зі сплати щомісячних платежів відповідно до графіку погашення кредиту за договором.

Відповідно п. 3.2.1 договору позивачем 13 липня 2015 року було направлено відповідачу вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, яка повернулася на адресу позивача у зв'язку із закінченням терміну зберігання.

Згідно п.3.3 сторонами погоджено, що термін дострокового повернення кредиту вважатиметься таким, що настав, а кредит таким що підлягає поверненню протягом 30 календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу відповідачем. У цей термін (якщо інший термін не буде вказано у письмовій вимозі позивача) відповідач зобов'язаний повернути позивачеві в повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, які підлягають застосуванню. Згідно п.3.3 умов кредитування, якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення.

09 вересня 2015 року приватним нотаріусом КМНО Маринець О.С. було вчинено виконавчий напис № 812 про звернення стягнення на предмет застави.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві Логвинської К.Л. від 17.09.2015р. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №НАО 454685 ПНКНО Маринець О.С. про звернення стягнення на т/з марки Volkswagen, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1, рік випуску 2012, р.н. НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_1

За результати проведення публічних торгів, в результаті яких предмет застави було продано, 06 січня 2016 року ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві перерахувало на рахунок позивача грошові кошти з вирахуванням обов'язкових платежів у сумі 140 049,58 гривень.

Оскільки з моменту направлення вимоги відповідачу та моменту звернення стягнення на предмет застави пройшло майже півроку, а сума кредиту та додаткового кредиту, яка підлягає поверненню, розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів в іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу за безготівковими операціями банку, зазначеного у договорі, станом на дату звернення до суду з даним позовом у відповідача існує заборгованість з повернення суми кредиту.

Враховуючи суму коштів, що була отримана позивачем внаслідок звернення стягнення на предмет застави, сума кредиту за договором, яка підлягає поверненню, становить еквівалент в гривні 1 892,25 доларів США, що за курсом ПАТ «Креді Агріколь Банк» станом на 10.02.2016 року (25,945 грн. за 1 долар США) становить 49 094,43 грн.

Згідно з умовами кредитного договору №50003489 від 06.02.2012р. процентна ставка становить 9,90%.

Виходячи з того, що сума кредиту, яка підлягає поверненню становить 49 094,43 грн. кількість днів прострочення сплати суми кредиту (строк користування кредитом) становить 11 днів (з 01.02.2015 р. по 11.02.2015р.), розмір процентів за користування кредитними коштами становить 148,51грн. (49 094,43 грн. ?9,90%?11/360).

Відповідно розрахунку позивача загальна сума 3% річних, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем грошових зобов'язань за договором складає 44,39 грн.

Аналізуючи зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 49094,43 грн., процентів за користування кредитними коштами -148,51грн. та 3% річних у сумі 44,39грн. знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доведені та підлягають задоволенню.

Стосовно вимог про відшкодування відповідачем збитків у розмірі 47 888 грн., то суд вважає, що дані вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Позивач зазначає, що у зв'язку із систематичним порушенням умов договору з боку відповідача, ним було вжито заходів щодо звернення стягнення на предмет застави.

Так, позивачем було укладено з ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» договір про надання колекторських послуг» від 01.08.2011 року та сплачено відповідно вказаного договору 41 888 грн. з ПДВ. Також згідно договору про надання юридичних послуг № 24/2010 від 15.10.2010р. укладеного між позивачем та ТОВ «Юридична фірма Вернер» позивач сплатив 6000грн. з ПДВ.

Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, а частинами 1, 4 статті 60 ЦПК встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, заперечень, крім випадків, установлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Протягом судового розгляду позивачем не було надано будь-яких доказів, на підтвердження того, що збитки у розмірі 47 888грн., які він зазнав у зв'язку із зверненням до спеціалізованих організацій шляхом укладання з ними відповідним договорів мали місце саме з вини відповідача. Звернувшись до вищевказаних спеціалізованих організацій та уклавши з ними відповідні договори, позивач на свій розсуд обрав такий спосіб захисту свого права, а тому вимога про стягнення з відповідача збитків у розмірі 47888 грн. є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, а саме 1378 гривень.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 15, 30, 62, 88, 179, 209, 212, 218 ЦПК України, ст. п.1 ч.2 ст. 11, 526, 1050, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків та стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_3 на користь товариства Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором № 10003489 від 06 лютого 2012 року в розмірі 49287 гривень 33 копійок.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_3 на користь товариства Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» судовий збір в розмірі 1378 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: