Провадження № 2/127/475/16
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 серпня 2016 року м. Вінниц

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді: Жмудя О.О., при секретарі: Шарапанівському Р.П.,

за участі позивача: ОСОБА_1,

представників відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1, перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з серпня 1997 року по жовтень 2012 року, від шлюбу мають сина, ОСОБА_4, який народився 06 травня 2000 року. Рішенням від 30.10.2012 року Вінницького міського суду Вінницької області подружні стосунки між ними припинено, шлюб зареєстрований 09.08.1997 року у Погребищенському відділі реєстрації актів громадянського стану Вінницької області, актовий запис № 53, розірвано (рішення суду набрало законної сили 10.11.2012 року).

На даний час позивач отримує на неповнолітню дитину 250 грн. на місяць. Батько дитини фактично участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Син хворіє, потребує постійного медичного обстеження та лікування, аліменти, які отримує на сина, не вистачає для забезпечення його фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно рішення апеляційного суду Вінницької області від 4 грудня 2014 року позивач повинна отримувати аліменти на утримання дитини не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку 398 грн.

Автомобіль «Таврія» пікап 2008 року випуску придбано на кредитні кошти та зареєстровано на колишнього чоловіка ОСОБА_3, який на той час не працював, кошти сплачувалися з заробітної платні позивача, так як позивач має постійну роботу та стабільну заробітну платню, враховуючи становище, в якому знаходилася сімя, в звязку з суттєвим підвищенням курсу долара, для остаточного погашення кредиту позивач змушена була позичити кошти в сумі 2 500 ол. США у своєї матері, ОСОБА_5.

Остаточна оплата за автомобіль в сумі 2 452 дол. США здійснена 22.01.2009 року.

Оскільки, спірний автомобіль залишається у власності відповідача, однак був придбаний під час шлюбу, то позивач просить стягнути з відповідача грошову компенсацію 2/3 чстки у спільному майні, з урахуванням уточненої позовної заяви, 11 304, 45 грн., судовий збір в сумі 551, 20 грн. та 275, 60 грн., а також 1600, 00 грн.- витрати на проведення судово-технічної експертизи.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, аргументуючи мотивами викладеними в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог, яка прийнята судом, та просила їх задовольнити.

Відповідач та його представник позов визнали частково, просили розділити майно навпіл.

Свідок ОСОБА_5 під час судового засідання повідомила, що автомобіль використовувався відповідачем по справі для роботи, щодо погашення кредиту, то на погашення остаточної суми заборгованості по кредиту взятому на придбання спірного автомобіля ОСОБА_5 було передано сторонам по справі кошти в сумі 2500 доларів США.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.10.2012 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано (а.с. 9-10).

Даним судовим рішенням було встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.08.1997 року.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-АМ № 109010, 06.05.2000 року у сторін народився син ОСОБА_4 (а.с.11).

З довідки від 20.07.2015 року головного управління статистики № 16-34/3014, вбачається що ОСОБА_1 дійсно працює в Головному управлінні статистики у Вінницькій області з 15 грудня 1997 року по час видачі довідки (а.с.12).

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 04 грудня 2014 року на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто аліменти у розмірі ? частки доходу ОСОБА_3 щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.17-19).

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_6 (стягувач - ОСОБА_1) по виконавчому провадженні №46384442 за період з 28.01.2015 року по 01.01.2016 року 1820, 31 грн. (а.с.48).

Згідно висновка есперта №ОС-34 Вінницької торгово-промислової палати, від 27.04.2016 року, ринкова вартість автомобіля ЗАЗ 110557, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2005 року випуску, в цінах станом на момент проведення експертизи складає 16 956, 67 грн. (а.с. 81-84).

Відповідно до квитанції №0.0.529379838.1, ОСОБА_1 сплатила за послуги оцінки Вінницькій торгово-промисловій палаті 1600,00 грн. (а.с.110-111).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 про визнання права на проживання та користування житловим приміщенням відмовлено (а.с.121-122).

Відповідно до викопіювання з трудової книжки відповідача, останній 21.10.2005 року прийнятий лицювальником плиточником 2 розряду, 22.05.2006 року звільнений; 01.10.2007 року прийнятий на роботу торговим агентом ПП «Максімусс», 31.08.2008 звільнений; 17.12.2009 року прийнятий на роботу на посаду водія ТзОВ «Тріумф, 01.03.2010 року звільнений; 01.08.2012 року прийнятий на роботу ПАТ «ЖЛК-Україна», 02.12.2013 року звільнений; 03.04.2014 року прийнятий на посаду торгового агента ТОВ «Чарівна-V», 05.12.2014 року звільнений (а.с. 123-126).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 50344259, за період з 30.12.2015 року по 11.07.2016 року, боржник ОСОБА_3 має заборгованість станом на 27.01.2015 року в сумі 1467, 29 грн. (а.с.127).

При винесенні рішення судом враховано наступне.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 1, ч. 3 ст. 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За правилами ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно із ч. 1 ст. 71 СК України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Також, ч. 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що шлюбний договір між подружжям не укладався і що згоди щодо поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, між ними не було досягнуто, а тому частки майна, що є спільною сумісною власністю дружини та чоловіка є рівними.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України встановлює, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів особи є визнання права.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Окрім того, суд не приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_5 щодо надання коштів для погашення кредиту, оскільки така передача коштів не підтверджена будь-якими належними доказами.

Також суд вважає, що не підлягає до задоволення заява про застосування строків позовної давності, оскільки рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.10.2012 року набуло законної сили 10.11.2012 року (а.с. 10), а позивач звернулась до суду із даною позовною заявою 10.11.2015 року, тобто у встановлений законом строк.

Таким чином, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню. А саме: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 8 478, 30 грн. ? частину вартості спірного автомобіля відповідно до оцінки експерта №ОС-34. Виділити у власність ОСОБА_3 автомобіль марки «Таврія», ДНЗ АВ 5032АТ

Згідно ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Враховуючи положення п. 2 та п. 4 ч. 3 ст. 79 , ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в ромірі 1 820 грн., а на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати в сумі 875, 00 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 15, 16, 328, ч. 2 ст. 355, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 369, ч. 1 - ч. 3 ст. 372 ЦК України, ст. 60, ч. 1 та ч. 3 ст. 61, ст. 63, ч. 1 ст. 69, ч 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 СК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218, 228 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (інд. №) на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 8 478 (вісім тисяч чотириста сімдесят вісім) грн. 20 коп. 1/2 частину вартості автомобіля «Таврія» пікап, зареєстрований за номером АВ 5032 АТ, 2008 року випуску.

Виділити у власність ОСОБА_3 автомобіль «Таврія» пікап, зареєстрований за номером АВ 5032 АТ 2008 року випуску, вартістю 16 956, 67 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1 820, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 875, 00 грн.

В решті вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були пристуні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з моменту отримання.

Суддя О.О. Жмудь