Справа № 219/1198/16-ц
Провадження № 2/219/1249/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
судді Павленко О.М.
за участі секретаря Кудла Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком № 11-а по провул. Сергія Лазо в м. Бахмут Донецької області, вказуючи, що 4.09.1991 року між нею та її матірю ОСОБА_3, був укладений договір дарування спірного житлового будинку № 11-а по провул. Сергія Лазо в м. Бахмут Донецької області. 4.09.1991 року вказаний житловий будинок було зареєстровано в Артемівському бюро технічної інвентаризації на її імя. З 26.01.2010 року в будинку у якості члена сім`ї був зареєстрований її син ОСОБА_2, який деякий час проживав разом з нею. Однак, з травня 2014 року, тобто вже більше одного року, її син у спірному будинку не мешкає без поважних причин, оскільки виїхав до Росії. Те, що на теперішній час в будинку прописаний відповідач перешкоджає їй в оформленні житлової субсидії та продажу будинку, що порушує її права як власника, а тому просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливими проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_4, свідка ОСОБА_5, дослідивши докази у справі, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом достовірно встановлено, що 4.09.1991 року між позивачем ОСОБА_1 та її матірю ОСОБА_3, був укладений договір дарування житлового будинку № 11-а по провул. Сергія Лазо в м. Бахмут Донецької області.
Відповідно до договору дарування ОСОБА_3 подарувала, а позивач прийняла житловий будинок № 11-а, житловою площею 37,10 кв.м., що знаходиться по провул. Сергія Лазо в м. Бахмут Донецької області (а.с. 9-10).
Згідно домової книги для прописки громадян, що мешкають в будинку № 11-а по провул. Сергія Лазо в м. Бахмут Донецької області, в зазначеному будинку прописні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.11-16).
Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду № 11-а по провул. Сергія Лазо в м. Бахмут Донецької області від 28.05.1991 року № 20-3016, власником вказаного будинку є ОСОБА_1 (а.с.19-21).
Згідно акту комітету мікрорайону «Цветмет» від 3.02.2016 року, в присутності сусідів був перевірений склад сім`ї, що мешкає за адресою: м. Бахмут Донецької області, провул. Сергія Лазо, 11-а та підтверджено той факт, що ОСОБА_2 фактично не мешкає за даною адресою з травня 2014 року по теперішній час (а.с.17).
Представнику позивача ОСОБА_4, що діє на підставі доручення від 24.07.2015 року № 1338, була надана довідка голови квартального комітету № 20 від 3.02.2016 року про те, що ОСОБА_2 є тільки прописаним за адресою: м. Бахмут Донецької області, провул. Сергія Лазо, 11-а, але там не мешкає (а.с.18, 25-26).
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).
Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.
Відповідно до листа начальника Артемівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області підполковника поліції ОСОБА_6 від 18.03.2016 року № 7427/201/01-2016, ОСОБА_2 з приводу чинення йому перешкод з боку будь-якої особи щодо недопущення його до будинку № 11-а по провул. Сергія Лазо в м. Бахмут Донецької області в період з 2014 року по 2016 рік не звертався (а.с. 46).
Згідно листа головного лікаря Артемівської центральної районної лікарні ОСОБА_7 від 24.03.2016 року № 922, ОСОБА_2, з 1.01.2014 року по теперішній час за амбулаторною та стаціонарною допомогою до Артемівської ЦРЛ не звертався, у списках санпропускників та травмпункту не значиться, за даними пункту централізованої видачі лікарняних листків Артемівської ЦРЛ, а також за даними архіву не числиться (а.с.47).
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 57146982 від 12.04.2016 року відомості щодо права власності за адресою: м. Бахмут Донецької області, провул. Сергія Лазо, 11-а відсутні (а.с.60).
Представник позивача ОСОБА_4 вказує, що ОСОБА_1 було подаровано її матірю ОСОБА_3 спірний житловий будинок № 11-а по провул. Сергія Лазо в м. Бахмут Донецької області. В даному будинку було зареєстровано її сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який з 2010 року по 2012 рік проживав разом з позивачкою, потім одружився та виїхав в інше місто. Вже більше одного року там не мешкає, бо виїхав до Росії. Позивач спілкується з ним по телефону, він знає про даний позов. Позивач бажає виписати ОСОБА_2 з даного будинку, оскільки його прописка перешкоджає їй в оформленні житлової субсидії та продажу будинку.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 вказав, що житловий будинок № 11-а по провул. Сергія Лазо в м. Бахмут Донецької області знаходиться навпроти його будинку. Там мешкали ОСОБА_1 разом з сином та дочкою. З травня 2014 року там взагалі ніхто не мешкав. Цей будинок здавався іншим людям час від часу. В цьому будинку зараз ніхто не мешкає. Він ОСОБА_2 з травня 2014 року не бачив жодного разу.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права.
Згідно ч.ч 1, 2 ст.71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Згідно зі ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає у спірному будинку з травня 2014 року, ним не користується, витрати, пов'язані з оплатою будинку та комунальних послуг не сплачує, а тому суд визнає відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком № 11-а по провул. Сергія Лазо в м. Бахмут Донецької області.
Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 60, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 319, 321 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР суд, -
позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком № 11-а по провул. Сергія Лазо в м. Бахмут Донецької області.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою згодою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 10-ти днів з моменту його проголошення, а відповідачем - в той же строк, але з моменту отримання копії цього рішення.

Суддя

Суддя О.М.Павленко