УХВАЛА

іменем україни

04 серпня 2016 року суддя Солом`янського .районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення інфляційних нарахувань та 3 % річних, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з ПАО «УСК «Гарант-Авто» на його користь інфляційні нарахування на боргову суму та 3 % річних за період з моменту винесення зазначеного рішення № 201/16119/14-ц від 12.03.2015 року виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, а саме з 12 березня 2015 року до 07.07.2016 року в сумі 9 939,11 грн. та стягнути з відповідача судові витрати.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

За загальними правилами підсудності позови до юридичної особи пред?являються в суд за їх місцезнаходженням. (ст.. 109 ЦПК України)

З метою перевірки правильності звернення позивача з позовом саме до Солом?янського районного суду м. Києва останньому необхідно надати належним чином завірену копію паспорта позивача з відміткою про його місце реєстрації, а також зазначити код ЄДРПОУ відповідача для встановлення його місцезнаходження.

Крім того, на підтвердження факту існування спірних відносин між сторонами позивач додав до позовної заяви роздруковану з Єдиного державного реєстру судових рішень копію рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська справа № 201/16119/14-ц (2/201/107/2015) від 12.03.2015 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» у текстах судових рішень, що відкриті для загального доступу через оприлюднення на офіційному веб-порталі судової влади або офіційне опублікування, не можуть бути розголошені відомості, що дають можливість ідентифікувати фізичну особу. Такі відомості замінюються літерними або цифровими позначеннями.

До відомостей, зазначених у частині першій цієї статті, які не підлягають розголошенню, належать:

1) імена (ім'я, по батькові, прізвище) фізичних осіб;

2) місце проживання або перебування фізичних осіб із зазначенням адреси, номери телефонів чи інших засобів зв'язку, адреси електронної пошти, ідентифікаційні номери (коди);

3) реєстраційні номери транспортних засобів, реєстраційні відомості реєстрів нерухомого майна;

4) номери банківських рахунків, номери платіжних карток;

5) інша інформація, що дає можливість ідентифікувати фізичну особу.

Враховуючи вищезазначене рішення додане позивачем також не містить реквізитів, що дають можливість ідентифікувати фізичну особу позивача, що в свою чергу позбавляє суд можливості перевірити факт існування між сторонами спірних відносин на які посилається позивач.

Також, в порушення імперативних вимог п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позивачем не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину на яку він посилається, зокрема, позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження факту невиконання відповідачем рішення суду від 12.03.2015 року станом на момент звернення з позовом до суду.

В свою чергу суд звертає увагу позивача на не співпадіння визначеного ним періоду за який повинно бути стягнуто інфляційні витрати та 3 % річних, загальної кількості порахованих днів прострочки, а також періоду який вказаний в позовних вимогах. А тому, позивачу необхідно привести у відповідність свої розрахунку із зазначенням одного часового проміжку та здійснити розрахунок позовних вимог виходячи з цього часового проміжку.

Однак в порушення п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позивачем не вказано повне найменування відповідача.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що зазначити докази слід саме на цій стадії - пред`явлення позову, а вже їх представлення суду - можливе під час розгляду справи в разі відкриття провадження у справі.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення інфляційних нарахувань та 3 % річних - залишити без руху.

Роз'яснити позивачеві, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі позовної заяви в новій редакції з урахуванням виправлення зазначеним судом недоліків.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.С. Кицюк