Справа № 755/7075/16-ц
"07" липня 2016 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:
головуючої судді Яровенко Н. О.
при секретарі Бабченко Ю.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,
Позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання посилаючись на те, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1. В даній квартирі зареєстрований колишній чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_3, однак, тривалий час в спірній квартирі не проживає. Тому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
Позивачі в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити.
Відповідач до суду не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання.
Суд, вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 18 жовтня 2007 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був розірваний (а.с.16). ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані та є співвласниками квартири АДРЕСА_1 (а.с.5-7,11).
З Акту не проживання особи, вбачається, що з квітня 2015 року ОСОБА_3 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).
В судовому засіданні будучи допитаними в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили, що ОСОБА_3 тривалий час не проживає в квартирі, вселитися не намагався.
Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Таким чином, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у спірній квартирі, дійсно перешкоджає позивачам здійснювати їх право власності, а позивачі мають право вимагати усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном, у зв'язку з чим, суд, вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
Статтею 88 ЦК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Отже, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів по 551 грн. 20 коп. судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 213, 215, 218, 226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживаннязадовольнити.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 сплачений в дохід держави судовий збір у розмірі по 551 грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя Н. О. Яровенко