Провадження № 2/761/5052/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 липня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.

при секретарі Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Київської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач з листопада 2003 року і по сьогоднішній час проживає разом із родиною - чоловіком ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_3, 1990 року народження, проживає в кімнаті площею 25,4 кв. м. трикімнатної комунальної квартири АДРЕСА_1. Дана обставина підтверджується долученими до матеріалів справи довідками обслуговуючих організацій та актами перевірки паспортного режиму. Позивач зазначає, що була заселена в квартиру у зв»язку із прийняттям на посаду робітника з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями Шевченківського району м. Києва ЖЕК - 1004. Житло надавалось для тимчасового проживання. В подальшому у наслідок переводів позивач працювала в КП «ЖЕК «Ярославська» таКП «Керуюча дирекція Шевченківського району Дільниця по санітарно - технічному обслуговуванню «Софіївська». З 02.03.2015 р. і по даний час позивач працює на посаді робітника з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями в приватному підприємстві «Науково-технічне підприємство «Український центр нерухомого майна». На протязі усього часу проживання в квартирі позивач несе витрати по утриманню майна, регулярно сплачуючи комунальні послуги. Позивач відкрито володіє квартирою, добросовісно заволоділа чужим майном і користується ним протягом 12 років. За таких обставин позивач просить суд визнати за нею ОСОБА_1 право власності на кімнату площею 24,5 кв. м. комунальної квартири АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

В судовому засіданні позивач, її представник підтримали позов просили задовольнити. Не заперечували щодо ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Заяв та клопотань від нього в адресу суду не надходило.

Суд, керуючись положеннями ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду позивача та його представника.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач проживає в кімнаті площею 24,5 кв. м. в квартирі АДРЕСА_1.

Як свідчить довідка КП «ЖЕК «Ярославська» від 04.05.2007 р. ОСОБА_1 з родиною проживає за зазначеною адресою тимчасово з 2002 року.

Надані позивачем, її представником докази свідчать про те, що протягом усього часу проживання у квартирі, ОСОБА_1 сплачувала комунальні послуги та інші витрати по утриманню житла.

ОСОБА_1 зазначає, що з 2002 року відкрито і безперервно користується та володіє майном протягом 12 років, а тому за нею має бути визнано право власності на кімнату за набувальною давністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п»яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Як пояснили в судовому засіданні позивач, її представник, кімната була надана для тимчасового проживання у зв»язку із прийняттям ОСОБА_1 на посаду робітника комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями Шевченківського району м. Києва ЖЕК № 1004.

Зважаючи на викладене, і це не заперечувалось ОСОБА_1, її представником, житло було надано позивачу на відповідних правових підставах, як службове.

Як роз»яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 9 своєї постанови №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

З аналізу вищенаведеної норми вбачається, що остання не може застосуватись у випадках передання власником майна у володіння за договором, або на відповідній правовій підставі, що передбачає автоматичне його продовження, оскільки в такому випадку відсутній критерій «заволодіння майном».

За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що підстави для визнання за позивачем право власності за набувальною давністю відсутні.

Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст.. 88 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3,11,57,60,88,169,212-215,224-226 ЦПК України, ст. 344 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач, який не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Суддя