Ухвала

іменем україни

03 серпня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, прокуратури Кіровоградської області про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, Печерського районного суду м. Києва, Апеляційного суду м. Києва, апеляційного суду Кіровоградської області, прокуратури Кіровоградської області про відшкодування моральної шкоди у розмірі 51 тис. грн.

В обґрунтування вказаних вимог зазначив, що внаслідок тривалого вирішення судової справи та бездіяльності прокуратури він був позбавлений права власності на частину домоволодіння, чим завдано йому моральної шкоди.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року провадження в частині вимог до Печерського районного суду м. Києва, Апеляційного суду м. Києва, апеляційного суду Кіровоградської області закрито.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, захистивши його від неправомірної бездіяльності прокуратури Кіровоградської області, яка встановлена судом.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

У статті 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Так, на підтвердження підстав для відшкодування моральної шкоди позивач посилався на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 червня 2015 року, якою визнано протиправною бездіяльність прокуратури Кіровоградської області.

Разом з тим, зі змісту вказаної постанови адміністративного суду вбачається, що окрім вимог про визнання бездіяльності протиправної, ОСОБА_4 була заявлена вимога про відшкодування у зв'язку з цією бездіяльністю моральної шкоди у розмірі 51 тис. грн. Розглядаючи справу, адміністративний суд відмовив у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди за необґрунтованістю.

У частині 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини

Оскільки адміністративним судом було встановлено, що підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю прокуратури Кіровоградської області, відсутні, то суди першої і апеляційної інстанції, вирішуючи цей спір, дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_4, з огляду на те, що ці обставини в силу статті 61 ЦПК України є встановленими та не підлягають доказуванню.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Таким чином, у справі, що переглядається, колегією суддів встановлено, що суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалили законні і обґрунтовані судові рішення, а тому підстав для їх скасування немає.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 16 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана І.М. Завгородня Л.М. Мазур