Номер провадження: 22-ц/785/1432/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О. Д., Ступакова О. А.

при секретарі Желєзнові В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Березівський хлібороб», третя особа відділ Держгеокадастру у Березівському районі Одеської області, про визнання договору неукладеним та витребування майна з незаконного використання, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 24. 11. 2015 р.,

в с т а н о в и л а:

22. 06. 2015 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Березівський хлібороб» (далі ТОВ «Березівський хлібороб»), третя особа відділ Держземагенства у Березівському районі Одеської області, з проханням «визнати договір оренди № 379 від 06. 05. 2008 р., укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Березівський хлібороб», такий, що не укладений» і витребувати від ТОВ «Березівський хлібороб» земельну ділянку під № 1, масив № 4, площею 5,5978 га, кадастровий номер :01:001:0667, яка розташована на території Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області та зобовязати повернути йому ОСОБА_2

Посилався на те, що між ОСОБА_3 та ТОВ «Березівський хлібороб» було укладено договір оренди земельної ділянки № 379 від 06. 05. 2008 р., а 06. 05. 2014 р. ОСОБА_3 померла і 27. 01. 2015 р. позивачем було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом та здійснено реєстрацію виникнення права власності на спірну земельну ділянку.

Вказав, що договір оренди земельної ділянки не набув чинності оскільки не була проведена його належна державна реєстрація і під час оформлення ним спадкових прав він неодноразово звертався до директора ТОВ «Березівський хлібороб» з питання укладення з ним нового договору оренди земельної ділянки та виплату орендної плати за 2014 р., але отримав відповідь про небажання виконувати його умови.

Обгрунтував свої позовні вимоги посиланням на ст. 16 ЦК України, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення, ст. 378 ЦК України про право витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави ним заволоділа, ст. ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі», що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації і укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, і Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, затверджений постановою від 25. 12. 1998 р. за № 2073.

Вказав, що відсутність відомостей в автоматизованій системі державного земельного кадастру про державну реєстрацію договору оренди землі, відсутність реєстраційної картки та справи може визнаватися як підстава для визнання договору оренди земельної ділянки неукладеним і відповідно, якщо на виконання неукладеного договору стороною передчасно передано майно, то між сторонами виникають цивільні правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави відповідно до положень ст. ст. 1212, 1213 ЦК України.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 24. 11. 2015 р. відмовлено у задоволенні зазначеного позову ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду як незаконне та необгрунтоване і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Зокрема, вказав, що суд не прийняв до уваги його обгрунтування позову, в тому числі, що стосовно договору оренди від 06. 05. 2008 р. не була проведена його державна реєстрація і в цей час діяв інший договір оренди від 01. 09. 2004 р. строком до грудня 2009 р., а суд прийняв до уваги пояснення представника відповідача про реєстрацію договору про що свідчить оригінальна печатка, підпис реєстратора та кадастровий номер на договорі, але на момент укладення договору був відсутній кадастровий номер земельної ділянки, чому суд не дав оцінки.

Вважає, що посилання суду на рішення Європейського суду з прав людини не може прийматися до уваги тому, що у даному випадку порушень з боку публічної влади не виявлено бо ніхто не оскаржував «незаконні дії публічної влади».

Зазначає, що суд одночасно вказує на належне виконання договору відповідачем і вказує на те, що відповідач не розрахувався з позивачем в 2014 р. та не в повній мірі розрахувався за інші роки.

Посилається на розяснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 06. 11. 2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» щодо визнання недійсним лише укладеного договору і висновки Верховного Суду України викладені в рішенні від 13. 01. 2010 р. № 7486431, справа 6-2805св09 та від 03. 02. 2010 р. справа 6-5644св09, що у разі якщо передчасно на виконання не укладеного договору передано майно, то то між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (ст. ст. 1212-1215 ЦК України).

Посилається на те, що суд вказує, що вимога про визнання неукладеним не відповідає можливим способам захисту прав, але вимогу про витребування ділянки також не задовольняє.

В судовому засіданні ОСОБА_4, представник ТОВ «Березівський хлібороб», пояснив, що вважає рішення суду правильним, а також, що позивач звертався до товариства, але йому не виплатили орендну плату за відсутності на той час у нього документів стосовно права на спірну земельну ділянку, і відповідач бажає укласти новий договір оренди земельної ділянки на умовах, що суперечать Типовому договору оренди земельної ділянки і законодавству.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка в судове засідання інших осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і перевіривши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні вказаного позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що з договору оренди щодо спірної земельної ділянки від 06. 05. 2008 р. видно, що дотримана необхідна письмова форма щодо його оформлення, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення було спрямовано на укладення договору, договір зареєстрований у Березівському районному відділі Одеської регіональної філії ДП «ЦДЗК» за реєстраційним номером 379, завірений оригінальною печаткою реєстраційної установи та підписаний уповноваженою особою, яка провела державну реєстрацію, і за таких обставин сама по собі відсутність з невідомих причин запису про реєстрацію цього договору оренди землі між ОСОБА_3 та ТОВ «Березівський хлібороб» у книгах реєстрації договорів оренди не може свідчити про те, що реєстрація не відбулася.

Крім того, в рішенні суд першої інстанції посилається на положення ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 24. 06. 2003 р. зазаначено, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила. Право орендаря на користування землею має економічну цінність та юридично належить орендарю і очікування набути майно або майнове право відповідно до закону або за договором (що має місце у даній справі) вважається законним та обгрунтованим, а відібрання в особи наданого їй права є порушенням Конвенції.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим з таких підстав.

Згідно зі ст. 16 ч. 2 п. 4 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення.

За ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, а ст. ст. 1212, 1213 ЦК України стосуються загальних положень про зобовязання у звязку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) і повернення в натурі безпідставно набутого майна.

Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, повязані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

Відповідно до ст. ст. 13, 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Типовий договір оренди землі, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03. 03. 2004 р. № 220, і він передбачає обовязкову наявність у договорі запису з вказівкою, в якому органі державної реєстрації за місцем розташування земельної ділянки зареєстрований цей договір з зазначенням про вчинення про це у Державному реєстрі земель запису з вказівкою дати та номеру цього запису, що має посвідчуватися печаткою (за наявності печатки) та підписом та ініціалами та прізвищем посадової особи, яка провела державну реєстрацію.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми, що і є моментом укладення договору.

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірного договору, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору.

Вказане відповідає правовим позиціям, викладеним в постановах Верховного Верховного Суду України від 18. 12. 2013 р. у справі № 6-127цс13, від 14. 01. 2014 р. у справі № 21-403а13, від 19. 02. 2014 р. у справі № 6-162ц13.

Відносини із реєстрації договорів оренди землі на час виникнення спірних відносин регулювалися, зокрема Законом України «Про оренду землі» і Порядком державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25. 12. 1998 р. № 2073, в частині, в якій він не суперечив діючим законам та законодавству України на час виникнення спірних відносин.

При цьому, за змістом вказаного Порядку факт державної реєстрації засвідчується печаткою та підписом уповноваженої особи, які ставляться на всіх примірниках договору, а після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів.

На теперішній час втратили чинність як встановлений раніше законом обовязок реєструвати договори оренди земельних ділянок, так і зазначений порядок.

Судом встановлено, що за письмовим договором оренди землі № 379 від 06. 05. 2008 р. орендодавець ОСОБА_3 надала орендарю ТОВ «Березівський хлібороб» в особі директора ОСОБА_5, який діє на підставі Статуту, в оренду земельну ділянку загальною площею 5,6 га ріллі на 10 років, зокрема, за орендну плату за умовами договору, яка вноситься орендарем до 30 грудня поточного року у формі та розмірі, що зазначені в додатку № 1, який додається до даного договору і є його невідємною частиною, земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і повертається після припинення дії договору. За умовами договору передача земельної ділянки в оренду здійснюється по державному акту на право власності або право приватної власності на землю, а орендарю - протягом 7 днів після державної реєстрації договору за актом приймання-передачі; договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Вказаний договір підписаний ОСОБА_3 і ОСОБА_5, директором ТОВ «Березівський хлібороб», і на договорі зазначено, що «Договір зареєстрований у Березівському районному відділі Одеської регіональної філії ДП «ЦДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 06. 05. 2008 р. за № 379» з печаткою Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Державного комітету України по земельних ресурсах за № 13 та з підписом та вказівкою ініціалів та прізвища відповідної посадової особи, яка провела дежавну реєстрацію ОСОБА_6

За наявною у справі копією заяви від 14. 04. 2008 р. начальнику Березівського райвідділу Одеської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» (зареєстрованої за № 16/13/15930) 70 осіб просять зареєструвати договора оренди земельної ділянки загальною площею 517,08 га на території Гуляївської сільської ради Березівського району, яка належить їм на праві приватної власності згідно державних актів з вказівкою, що земельну ділянку передають в оренду терміном 10 років ТОВ «Березівський хлібороб» і під № 60 зазначена ОСОБА_3 з вказівкою площі земельної ділянки - 5,6 та підписом від її імені.

З ксерокопії платіжного доручення № 72 від 06. 05. 2008 р. видно, що ТОВ «Березівський хлібороб» перерахував плату за реєстрацію земельної ділянки згідно заяви № 16/13/15930.

За актом прийому-передачі земельної ділянки від 06. 05. 2008 р., підписаним від імені директора ТОВ «Березівський хлібороб» ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та за участю спеціаліста Березівського районного відділу земельних ресурсів орендар ОСОБА_7 прийняв від ОСОБА_3 земельну ділянку в платне (10 років) володіння площею 5,6 га для здійснення підприємницької діяльності.

За нотаріально посвідченим свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27. 01. 2015 р. спадкоємцем майна ОСОБА_3, яка померла 06. 05. 2014 р., є ОСОБА_2 і спадщина складається з земельної ділянки під № 1, масив № 4, площею 5,5978 га, кадастровий номер :01:001:0667, яка розташована на території Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 020464.

За витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27. 01. 2015 р., наданого державним нотаріусом Березівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, на підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 є власником вказаної земельної ділянки, що зареєстровано 27. 01. 2015 р.

У книгах реєстрації договорів оренди земельних ділянок відсутній запис про реєстрацію вищевказаного договору оренди землі № 379 від 06. 05. 2008 р.

Вказані обставини справи підтверджені матеріалами справи, не спростовані і не оспорюються сторонами.

Таким чином, у даному випадку має місце укладений в письмовій формі між ОСОБА_3 і ТОВ «Березівський хлібороб» та підписаний сторонами договір оренди землі № 379 від 06. 05. 2008 р. щодо спірної земельної ділянки з відміткою на ньому, що «Договір зареєстрований у Березівському районному відділі Одеської регіональної філії ДП «ЦДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 06. 05. 2008 р. за № 379» з печаткою Одеської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Державного комітету України по земельних ресурсах за № 13 та з підписом та вказівкою ініціалів та прізвища посадової особи, яка провела дежавну реєстрацію ОСОБА_6, що ніким не оспорюється, і який відповідає наведеним вище вимогам Закону України «Про оренду землі», Типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03. 03. 2004 р. № 220, і Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25. 12. 1998 р. № 2073.

При цьому, додатково апеляційний суд повторно відмічає і ту обставину, що на час оформлення вказаного договору оренди землі № 379 від 06. 05. 2008 р.за змістом вказаного Порядку сам факт державної реєстрації засвідчується печаткою та підписом уповноваженої особи, які ставляться на всіх примірниках договору і лише після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Зі змісту позовних вимог видно, що їх суттю є визнання неукладеним вказаного договору оренди земельної ділянки з зазначенням, що він є неукладеним оскільки не була проведена його належна державна реєстрація, і у звязку з тим, що він є неукладеним і стороною передчасно передано майно, то між сторонами виникають цивільні правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави відповідно до положень ст. ст. 16, 387, 1212, 1213 ЦК України, що є підставою для витребування земельної ділянки на користь позивача.

Аналізуючи матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції апеляційний суд з урахуванням вищенаведених правових положень та обставин справи вважає обґрунтованим та правильним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ «Березівський хлібороб» про визнання договору оренди земельної ділянки неукладеним та витребування майна з незаконного використання.

При цьому, апеляційний суд враховує, що цей висновок суду відповідає і правовим позиціям, викладеним у вищевказаних правових позиціях у постановах Верховного Верховного Суду України від 18. 12. 2013 р. у справі № 6-127цс13, від 14. 01. 2014 р. у справі № 21-403а13, від 19. 02. 2014 р. у справі № 6-162ц13 стосовно визначення укладеного договору, моменту його укладення та реєстрації договору оренди земельної ділянки та їх співвідношення, що відповідно до ст. 214 ч. 2, ст. 355 ч. 1 ЦПК України має враховуватися при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Одночасно апеляційний суд також врахував і розяснення п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06. 11. 2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», що вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом і суди мають відмовляти в позові з такою вимогою.

Крім того, з урахуванням вищевикладеного (в тому числі наявності вказаного договору оренди земельної ділянки з відміткою про його державну реєстрацію і акту приймання-передання спірної земельної ділянки між сторонами договору) та відсутності підстав для задоволення позову в частині визнання вказаного договору неукладеним апеляційний суд вважає спростованими доводи позивача, що ТОВ «Березівський хлібороб» незаконно, без відповідної правової підстави заволоділо спірною земельною ділянкою, що виключає і застосування у даному випадку вищевказаних положень ст. ст. ст. 16 ЦК України, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення, ст. 378 ЦК України про право витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави ним заволоділа, і відповідних їм положень ст. ст. 1212, 1213 ЦК України, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Наведене у сукупності з спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_2про необхідність скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення його позовних вимог у даній справі.

Одночасно апеляційний суд відмічає, що посилання в апеляційній скарзі на наявність іншого договору оренди не має відношення до даної справи тому, що з цих підстав не заявлялися ніякі позовні вимоги; відсутність оскарження дій публічної влади не виключає посилання на рішення Європейського суду з прав людини; питання виконання вказаного договору відповідачем стосуються не лише позивача, але й ОСОБА_3 окремо і також не входить до позовних вимог у даній справі; а рішення Верховного Суду України, викладені в рішенні від 13. 01. 2010 р. № 7486431, справа 6-2805св09 та від 03. 02. 2010 р. справа 6-5644св09 стосуються інших справ і правові висновки в цих справах не є тими висновками, що відповідно до ст. 214 ч. 2, ст. 355 ч. 1 ЦПК України мають враховуватися при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Тому апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ «Березівський хлібороб» про визнання договору оренди земельної ділянки неукладеним та витребування майна з незаконного використання.

Апеляційний суд також враховує, що відповідно до вимог ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

За викладених обставин судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи висновки суду не спростовують, в зв'язку з чим рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Березівського районного суду Одеської області від 24. 11. 2015 р.залишити без змін.

Судове рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області А. П. Бабій

ОСОБА_8

ОСОБА_9