УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Карпенко С.О.Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, треті особи: публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 02 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 16 грудня 2011 року між сторонами було укладено шлюб. За період шлюбу сторонами за спільні кошти було придбано комп'ютер, телевізор та автомобіль НОМЕР_1, які позивач просила поділити.

Крім того, позивач зазначала, що вона та ОСОБА_7 мають зобов'язання за кредитним договором із ПАТ «Дельта Банк» № 001-14519-190413 від 19 квітня 2013 року, який був укладений в інтересах сім'ї у період шлюбу.

У зв'язку з чим вона просила стягнути з відповідача на її користь половину погашених платежів за зазначеним вище договором у сумі 2 052,50 грн та розподілити зобов'язання за цим договором між сторонами у рівних частках.

У грудні 2014 року ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому, з урахуванням уточнень просив розподілити у рівних частках зобов'язання за кредитним договором № 001-14934-031213 від 03 грудня 2013 року, укладеним між ним та ПАТ «Дельта Банк» в інтересах сім'ї, а саме для придбання вищезазначеного автомобіля Renault Trafik, стягнути на його користь половину сплачених за цим договором коштів за період з 02 липня 2014 року по 31 березня 2015 року у сумі 9 355,00 грн, розподілити у рівних частках зобов'язання за кредитним договором № від 09 жовтня 2013 року, укладеним між ним та ПАТ «ОТП Банк» в інтересах сім'ї, стягнути на його користь половину сплачених за цим договором коштів у сумі 1 760,00 грн, а також стягнути на його користь з ОСОБА_6 5 250,00 грн грошових коштів, витрачених на утримання автомобіля.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 липня 2015 року первісний та зустрічний позови задоволено частково.

За позивачем визнано право власності на 1/2 частку автомобіля НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 грошову компенсацію частки вартості телевізора марки LG LED42 у сумі 3 950,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 2 052,50 грн, як компенсацію сплачених останньою за період з липня по грудень 2014 року коштів на користь ПАТ «Дельта Банк» у порядку виконання зобов'язань за кредитним договором № 001-14519-190413 від 19 квітня 2013 року.

Розподілено в рівних частках між сторонами зобов'язання за зазначеним вище кредитним договором.

У власність ОСОБА_7 виділено комп'ютер з подальшим обов'язком сплати кредитних зобов'язань за кредитним договором № від 09 жовтня 2013 року.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на 1/2 частку автомобіля НОМЕР_1.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 9 355,00 грн в якості компенсації сплачених останнім за період з липня 2014 року по березень 2015 року коштів на користь ПАТ «Дельта Банк» у порядку виконання зобов'язань за кредитним договором № 004-14934-031213 від 03 грудня 2013 року.

Розподілено в рівних частках між сторонами зобов'язання за зазначеним вище кредитним договором.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 02 вересня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про поділ боргових зобов'язань за кредитним договором № 004-14934-031213 від 03 грудня 2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_7, скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні зазначених вимог.

В іншій частині рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 липня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення апеляційного суду Миколаївської області від 02 вересня 2015 року та залишити в силі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 липня 2015 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_6 в частині поділу боргових зобов'язань за кредитним договором № 004-14934-031213 від 03 грудня 2013 року, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_7, районний суд виходив з того, що даний договір був укладений позичальником в інтересах сім'ї, а тому зобов'язання за цим договором повинні бути розподілені між сторонами у справі і ОСОБА_6 повинна відшкодувати ОСОБА_7 9 355,00 грн (1/2 сплачених останнім ПАТ «Дельта Банк» за період з липня 2014 року по березень 2015 року коштів на погашення кредитних зобов'язань).

Скасовуючи рішення районного суду в указаній частині, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 належними та допустимими доказами не довів факту витрачання отриманих ним коштів на потреби сім'ї.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 грудня 2011 року по 31 жовтня 2014 року.

Під час шлюбу 30 липня 2013 року ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу № РН-07/0132 придбав у ТОВ «Вест-Прайд» автомобіль Renault Trafic, номер кузова НОМЕР_3 за 21 048,00 грн.

03 серпня 2013 року зазначений автомобіль було зареєстровано Центром обслуговування м. Вознесенськ УДАІ у Миколаївській області за ОСОБА_7 під реєстраційним номером ВЕ 7910 ВН.

03 грудня 2013 року ОСОБА_7 уклав із ПАТ «Дельта Банк» кредитний договір № 004-14934-031213, відповідно до умов якого отримав на картку кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 36 300,00 грн.

Як свідчить виписка з рахунку, зазначені грошові кошти, ОСОБА_7 зняв у день укладання договору та після цього здійснював погашення кредитних зобов'язань.

Станом на 27 січня 2015 року заборгованість по даному кредитному договору становить 36 733,38 грн, а саме 35 305,20 грн тіла кредиту та 1 428,18 грн відсотків.

Згідно з ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними доказами відповідно до ст. 58 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частина 2 статті 65 СК України передбачає, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 3 ст. 61 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно з ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

У п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Свої позовні вимоги про поділ кредитного зобов'язання, ОСОБА_7 обґрунтовував тим, що даний кредит він отримував в інтересах сім'ї для придбання автомобіля Renault Trafic, номер кузова НОМЕР_3.

Між тим, кредитний договір було укладено ОСОБА_7 у грудні 2013 року на суму 36 300,00 грн, тоді як автомобіль придбано у липні 2013 року за 21 048,00 грн.

ОСОБА_7 належними та допустимими доказами не довів факту витрачання отриманих ним коштів на потреби сім'ї.

Крім того, зміна сторони у зобов'язанні без згоди кредитора законом не передбачено.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову в частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про поділ боргових зобов'язань за кредитним договором № 004-14934-031213 від 03 грудня 2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_7, оскільки підстави вважати, що спірний кредитний договір було укладено в інтересах сім'ї та отримані ОСОБА_7 кошти витрачені на задоволення потреб сім'ї - відсутні.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 02 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова С.О. Карпенко
Г.І. Мостова