Справа № 750/9033/15-ц
Провадження № 2/750/131/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2016 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Карапута Л.В.,

секретаря Руденок В.О.,

за участі представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідачів та їх представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

встановив:

02.09.2015 року позивач звернувся з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 65962,02 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом - 34241,22 дол. США, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 31720,80 доларів США та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та за відсотками за користування кредитом станом на 27.08.2015 року у гривневому еквіваленті у загальному розмірі 438804,16 грн., з яких: пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 175100,47 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками за користування кредитом - 263703,69 грн. та судових витрат.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник просили відмовити в задоволенні позову. ОСОБА_4 пояснив суду, що кошти за кредитним договором не отримував, не підписував листів від 10.04.2008 року, додаткову угоду №0-1 від 26.11.2008 року до кредитного договору №0 від 09.04.2008 року, та додаткову угоду №1 від 23.02.2009 року до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 09.04.2008 року та графіки погашення кредиту до даного договору, а також не здійснював погашення по кредиту.

Співвідповідач ОСОБА_5 та її представник просили відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

09.04.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті Доллар США, в сумі 377700 дол. США 00 цен., що дорівнює еквіваленту 190385 грн. 00 коп. за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у договорі. При цьому сторони зазначили, що гривневий еквівалент суми кредиту зазначається договорі лише в разі надання банком кредиту в іноземній валюті.

09.04.2008 року був укладений договір поруки №30207Р149 між позивачем та ОСОБА_5.

09.04.2008 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Гостар Л.А. посвідчено договір іпотеки №30207Z136, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_7, яка виступає майновим поручителем ОСОБА_4. Відповідно до умов вищевказаного договору ОСОБА_7 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру НОМЕР_1, що є власністю останньої та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

09.04.2008 року ОСОБА_4 у заяві начальнику відділення №230 АКІБ «Укрсиббанк» просить зарахувати грошові кошти в сумі 24000 дол. США 00 цен. на поточний рахунок НОМЕР_2 для подальшого використання за цільовим призначенням.

10.04.2008 року ОСОБА_4 у заяві начальнику відділення №230 АКІБ «Укрсиббанк» просить зарахувати грошові кошти в сумі 13700 дол. США 00 цен. на поточний рахунок НОМЕР_2 для подальшого використання за цільовим призначенням, проте вказану заяву ОСОБА_4 не підписував, що встановлено висновком судової почеркознавчої експертизи №768-780/16-24 від 23.03.2016 року (а.с. 208-215).

Таким чином, вказане свідчить, що позивачем не було надано позичальнику ОСОБА_4 кредитні кошти в іноземній валюті Доллар США, в сумі 377700 дол. США 00 цен., відповідно до умов кредитного договору, а банком не виконане зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту від 09.04.2008 року.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Банк свої зобов'язання за договором не виконав повністю шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

26.11.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду №0-1 до кредитного договору № 0, якою змінено строк сплати процентів та викладено графік погашення кредиту (додаток №1 до договору кредиту) в новій редакції, які також не були підписані ОСОБА_4.

23.02.2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту № 0, якою викладено графік погашення кредиту (додаток №1 до договору кредиту) в новій редакції, які також не підписувалися ОСОБА_4

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №768-780/16-24 від 23.03.2016 року встановлено, що підпис від імені ОСОБА_4 в листі від 10.04.2008 року (об'єкт №3), підпис від імені ОСОБА_4 в заяві від 28.10.2008 року (об'єкт №4), підпис від імені ОСОБА_4 в заяві від 18.02.2009 року (об'єкт №5), підпис від імені ОСОБА_4 в інформаційному листі від 08.04.2008 року в графі «З умовами кредитування ознайомлений» (об'єкт №7), підписи від імені ОСОБА_4 в додатковій угоді №0-1 від 26.11.2008 року до кредитного договору №0 від 09.04.2008р. в графі «Позичальник» (об'єкт №8), в графіку погашення кредиту до даної угоди (об'єкт №9), підписи від імені ОСОБА_4 в додатковій угоді №1 від 23.02.2009 року до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 09.04.2008р. в графі «Позичальник» та «Оригінал даної Додаткової угоди отримано», в графіку погашення кредиту до даного договору в графі «Позичальник», в Додатку №1/1 графік платежів, визначення сукупної вартості-кредиту в графах «Позичальник» (об'єкт №10-12)виконані не ОСОБА_4, а іншою особою.

За правилами ч.2 статті 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. При розгляді даної справи суд, як це і передбачено статтею 212 ЦПК України, оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. При цьому показання свідків, відповідно до приписів статті 63 ЦПК України, є одним із видів доказів.

Згідно частин 1-2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Виходячи з вимог, викладених у ч. 1,3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За загальним правилом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, в силу яких особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а сам зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Доведення в суді факту неналежності відповідачу підписів, проставлених від його імені в оскаржуваних правочинах, свідчить про відсутність волевиявлення відповідача на укладення цих правочинів, у зв'зку з чим, суд не знаходить підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором та додатковими угодами до нього.

Разом з тим, в судовому засіданні з боку представника позивача не було надано належних доказів,які б підтверджували здійснення оплати ОСОБА_4 чи ОСОБА_5 платежів за вказаним кредитним договором.

На вимогу суду позивач не надав оригінали платіжних документів на підтвердження того, що саме відповідачі здійснювали відповідні платежі, де б містилися їх підписи.

На підставі вищевикладеного, заявлений позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 208 - 209, 292, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Л.В. Карапута