Справа № 158/1660/15-ц Провадження № 2-др/773/1/16 Головуючий у 1 інстанції: Костюкевич О.К.
Категорія: 47 Доповідач: Завидовська-Марчук О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 серпня 2016 року місто Луцьк
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:
головуючого - судді Завидовської - Марчук О.Г. ,
суддів - : ОСОБА_1, ОСОБА_2,
при секретарі Перебойчуку Р.В.,
за участю: відповідача ОСОБА_3
представника відповідача ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області до ОСОБА_3, третя особа Відділ Держгеокадастру у Ківерцівському районі, про розірвання договору оренди землі,
в с т а н о в и л а :
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 лютого 2016 року позов Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області до ОСОБА_3, третя особа Відділ Держгеокадастру у Ківерцівському районі, про розірвання договору оренди землі задоволено частково.

Ухвалено розірвати договір оренди землі, укладений 18 лютого 2008 року між Жидичинською сільською радою Ківерцівського району Волинської області та ОСОБА_3, що зареєстрований у Державному реєстрі земель за № 04.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь Жидичинської сільської ради 243, 60 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 18 травня 2016 року апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 задоволено.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 29 лютого 2016 року скасоване і ухвалене нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 подав заяву про ухвалення додаткового рішення, обґрунтовуючи її тим, що ухвалюючи рішення 18 травня 2016 року, апеляційний суд не вирішив питання щодо розподілу судових витрат та не відшкодував відповідачу понесені ним витрати по сплаті судового збору за апеляційний розгляд справи та витрати на правову допомогу у розмірі 4 500 грн., сплачених адвокату ОСОБА_4

В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином та подав заперечення на заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення.

Відповідач і його представник заяву підтримали, покликаючись на те, що сільська рада неодноразово подавала позовні заяви різного роду, в задоволенні яких суди завжди відмовляли. Проте позивач і надалі продовжує звертатись до суду, а відповідач кожен раз несе витрати. Просили задовольнити заяву і ухвалити додаткове рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши доводи поданої заяви, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для ухвалення у справі додаткового рішення з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно положень ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 1 ст. 88 ЦПК України).

Як вбачається із рішення Апеляційного суду Волинської області від 18 травня 2016 року, судом не вирішено питання про розподіл між сторонами судових витрат, понесених відповідачем в звязку з оплатою судового збору за апеляційний розгляд справи та витрат на правову допомогу.

А тому, з Жидичинської сільської ради в користь ОСОБА_3 слід стягнути понесені ним судові витрати повязані із сплатою судового збору за апеляційний розгляд справи в розмірі 267, 96 грн., сплата яких відповідачем підтверджується квитанцією № 163 від 18.03.2016 року (а.с. 122).

Вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.47 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про практику застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі IIIЗакону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42,56 ЦПК).

Як пояснив представник відповідача в даному судовому засіданні у цій цивільній справі він виступав в якості особи, що надавала правову допомогу та представляла інтереси довірителя.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Згідно з п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що 03 жовтня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов п.1.1 якого адвокат зобовязується надавати клієнту правову допомогу по представництву інтересів у справі за позовом Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі. (а.с.38-41).

Пунктом 4.1 вищевказаного договору передбачено, що за послуги передбачені п.1.1 даного договору клієнт сплачує адвокату в готівковому або безготівковому порядку гонорар в розмірі 4 500 грн. за представництво інтересів у Ківерцівському районному суді Волинської області протягом 10 календарних днів з моменту підписання даного договору.

12 жовтня 2015 року ОСОБА_3, на оплату правової допомоги за договором про надання правової допомоги від 03 жовтня 2015 року сплатив 4 500 грн. на рахунок адвоката ОСОБА_4, про що свідчить копія квитанції №172 від 12.10.2015 року (а.с.31).

Згідно акту приймання наданих послуг (правової допомоги) від 26 лютого 2016 року, наданого суду апеляційної інстанції, вбачається, що загальна вартість робіт складає 4464,72 грн, з яких вартість попередньої консультації складає 606, 32 грн., підготовка проектів заперечень 2204, 80 грн., участь в судових засіданнях 1653, 60 грн., причому зазначено цю плату за 3 години участі в судових засіданнях.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 брав участь в судових засіданнях 16.10.2015 року, 09.11.2015 року, 09.12.2015 року, 28.12.2015 року, 13.01.2016 року (а.с. 42, 51, 58, 73, 82) сукупною тривалістю 2 год., а тому в цій частині вартість наданих послуг слід зменшити на 551 грн. 20 хв. (вартість 1 год. участі в судових засіданнях).

Враховуючи вищенаведені обставини, підтверджені належними та допустимими доказами і вищезазначені норми права, понесені ОСОБА_3 витрати на правову допомогу підлягають частковому стягненню з позивача в розмірі 3913, 52грн., а всього до стягнення підлягає 4184грн.48 коп.(267, 96грн. - судовий збір + 3913, 52 грн. - витрати на правову допомогу)

Керуючись ст. ст. 79,88, 220 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Заяву представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області до ОСОБА_3, третя особа Відділ Держгеокадастру у Ківерцівському районі, про розірвання договору оренди землі - задовольнити частково.

Стягнути з Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області в користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 267, 96грн., сплачених ним при подачі апеляційної скарги та 3913, 52 грн. понесених ним витрат на правову допомогу, а всього 4181 (чотири тисячі сто вісімдесят одна) грн. 48 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: