Справа № 361/7385/15-ц Головуючий у І інстанції Селезньова Т. В.
Провадження № 22-ц/780/2173/16 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 38 28.04.2016
УХВАЛА

Іменем України

28 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Олійника В.І.,

та секретаря Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати за нею право власності на будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її матері ОСОБА_4, і визнати за нею право власності на цілу земельну ділянку площею 0,2500 га та на цілу земельну ділянку площею 0,0131 га в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька сторін у справі ОСОБА_5

Позовні вимоги щодо спірного будинку позивачка мотивувала тим, що раніше він належав ОСОБА_6 - діду позивачки, який помер в 1985р., і мати позивачки ОСОБА_4, як дочка спадкодавця, яка постійно проживала з батьком, на її думку, автоматично успадкувала вказаний будинок після свого батька, а після смерті матері даний будинок прийняла у спадщину вона як старша дочка, що постійно проживала разом з мамою. Вважає, що право на спадщину після матері у вигляді даного будинку має лише вона, а відповідач - її брат - права на спадщину не має, тому, не зважаючи на те, що цей будинок її дід як власник цього майна заповів відповідачеві, вона просить визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті її матері на спірне домоволодіння.

Крім того, позовні вимоги у частині визнання права власності на спірні земельні ділянки мотивувала тим, що успадкувала їх після смерті свого батька, однак не до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на вказані дві земельні ділянки вона не зверталася, оскільки не згодна отримати свідоцтва відносно 1/2 частки цих ділянок, а бажає отримати право власності на цілі ділянки і не згодна з тим, що відповідач успадкував по 1/2 частці вказаних двох земельних ділянок після смерті батька, оскільки вважає, що вона має переважне право перед братом на отримання даних ділянок у власність в порядку спадкування, бо є старшою сестрою, постійно проживала з батьком і проживає у будинку за вказаною адресою до даного часу, а також зареєстрована за даною адресою, що, на її думку, також надає їй переважні права.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з'ясування судом усіх обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у законному порядку успадкував спірний будинок та ? частки спірних земельних ділянок, а тому позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності на вказане майно є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_2 і відповідач ОСОБА_3 доводяться один одному рідними сестрою і братом, їхніми батьками є ОСОБА_5 і ОСОБА_4, які померли ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно (а. с. 14, 15, 20).

Спадкоємцями після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, є позивачка ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_5; майно, на яке видане свідоцтво, складається з грошових вкладів в Ощадбанку.

Спірний будинок належав на праві власності діду сторін ОСОБА_6, який заповів його своєму внукові - відповідачу ОСОБА_3, який у свою чергу звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті діда.

Таким чином, місцевий суд вірно встановив, що відповідач набув право власності на вказаний жилий будинок на законних підставах в порядку спадкування за заповітом та зареєстрував право власності на дане нерухоме майно у законний спосіб, а позивачка у свою чергу не набула жодних майнових прав на нього.

Крім того, батьку сторін ОСОБА_5 належали на праві власності дві земельні ділянки площею 0,2500 га та площею 0,0131га, що розташовані в АДРЕСА_2 (а. с. 26-27).

Відповідач ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 та отримав два свідоцтва про право на спадщину, що складається з двох земельних ділянок площею 0,2500 га та земельної ділянки площею 0,0131га, що знаходяться в АДРЕСА_2 (а. с. 110-111). Крім того, у цих свідоцтвах зазначено, що свідоцтво про право на спадщину на іншу 1/2 частку ще не видане.

Також спадкоємцю ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно спадкодавця ОСОБА_5, - на 1/2 частку грошових вкладів, і також зазначено, що свідоцтво про право на спадщину на іншу 1/2 частку не видане (а. с. 111-зворот).

Таким чином, судом першої інстанції було також вірно встановлено, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 були його двоє дітей - сторони у даній справі, які прийняли спадщину у спосіб і порядку, визначеному законом, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Спадкові права один одного сторони не заперечують. Спадщину спадкоємці прийняли в рівних частках, що відповідає вимогам закону, і що встановлено чинним судовим рішенням та виданими свідоцтвами про право на спадщину (на окреме майно) та наявними у свідоцтвах відомостями.

З матеріалів справи також вбачається, що 03 липня 2009 року ОСОБА_2 подала заяву про прийняття спадщини за законом на майно ОСОБА_5 щодо жилого будинку по АДРЕСА_2. Свідоцтва про право на спадщину за законом на частки спірних земельних ділянок їй не видавались, оскільки ОСОБА_2 не подала заяву про видачу таких свідоцтв та до даного часу не зверталась за оформленням спадщини на ці земельні ділянки.

Таким чином, судом першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що позивачка прийняла спадщину після батька нарівні з братом - другим спадкоємцем першої черги, тому вона має право на спадкування своєї частки у спадковому майні, тобто половини вказаних земельних ділянок, які належали спадкодавцю станом на день його смерті, нарівні з другим спадкоємцем- відповідачем, який вже тримав відповідні свідоцтва у нотаріуса.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, вказані в заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом, визначені в ст. ст.1261-1265 ЦК України; спадкоємцями першої черги є діти, батьки та чоловік / дружина спадкодавця.

Сторони як спадкоємці першої черги у відповідності до ст.1261 ЦК України, спадщину прийняли у відповідності до вимог ст. 1268, 1270 ЦК України.

Згідно ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного з спадкоємців за законом є рівними.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що станом на день смерті ОСОБА_4 спірний будинок не належав їй при житті на праві власності і тому не ввійшов до спадщини, яка відкрилась після її смерті, і на яку б (у визначеній частці) позивачка могла б претендувати як спадкоємиця, крім того правильно встановив, що позивачка має право претендувати лише на ? частини успадкованих земельних ділянок, оскільки іншу їхню частину успадкував відповідач, тому правомірно відмовив ОСОБА_2 у задоволенні її позовних вимог.

Доводи ОСОБА_2 про те, що вона проживала і була прописана разом з батьком на день його смерті і залишилась проживати після його смерті до даного часу у батьковому будинку та користується вказаними земельними ділянками, а також про те, що вона є старшою дочкою, і що не дає згоди на спадкування земельних ділянок братом, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки закон не встановлює наведених обставин як підстав для збільшення частки у спадкуванні чи наданню переважних прав одному з спадкоємців при спадкуванні.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді