У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Висотбуд», публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравченко Інеса Володимирівна, комунальне підприємство «Міське капітальне будівництво», про визнання майнових прав на об'єкт інвестування та визнання частково недійсним іпотечного договору, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2014 року, рішення апеляційного суду Одеської області від 10 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаним позовом, із урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати за нею майнові права на об'єкт інвестування - однокімнатну квартиру № 79, загальною проектною площею 42,11 кв. м, розташовану на 12 поверсі у житловому будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_1 згідно умов Договору купівлі продажу майнових прав № 26/27 від 15 грудня 2009 року, визнати недійсними п. п. 1.1 Іпотечних Договорів №51-07/204 від 1 липня 2008 року, №02-10/2628 від 2 липня 2008 року, та № 02-10/2999 від 16 липня 2008 року, укладених між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс-Висотбуд» (далі - ТОВ «Альянс-Висотбуд») у частині передачі в іпотеку майнових прав на спірну квартиру, а також зняти заборону відчуження на спірну квартиру та виключити з Державного реєстру іпотек записи про обтяження її іпотекою.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15 грудня 2009 року між нею з однієї сторони та ТОВ «Альянс-Висотбуд» з другої, був укладений Договір купівлі-продажу майнових прав №26/27 від 15 грудня 2009 року.

Метою укладення цього Договору було фінансування позивачем будівництва квартири № 79, загальною проектною площею 42,11 кв.м., розташовану на 12 поверсі у житловому будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_1, шляхом купівлі майнових прав на квартиру в об'єкті будівництва, що надавало право покупцю майнових прав після завершення будівництва отримати цю квартиру у приватну власність.

Термін закінчення будівельно-монтажних робіт на об'єкті будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та введення його в експлуатацію було визначено 2-й квартал 2010 року, вартість майнових прав на квартиру складає 231 605 грн.

Зобов'язання щодо оплати вартості майнових прав на квартиру вона виконала належним чином, але ТОВ «Альянс-Висотбуд» свої зобов'язання не виконав, порушив умови Договору, укладеного з позивачем, оскільки на час звернення до суду з цим позовом будинок не добудований та в експлуатацію не введений, квартира в натурі позивачу не передана.

Крім того, відповідач ТОВ «Альянс-Висотбуд» здійснив дії, що можуть призвести до втрати ним права власності на про інвестовану нею нерухомість, оскільки в 2008 році між ТОВ «Альянс-Висотбуд» та ПАТ «Укрсоцбанк» були укладені Іпотечні договори, за умовами яких в іпотеку банку в забезпечення зобов'язань за кредитом передано майнові права, у тому числі й на незакінчену будівництвом спірну квартиру.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2014 року позов задоволено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 10 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання майнових прав на об'єкт інвестування - однокімнатну квартиру № 79, загальною проектною площею 42,11 кв. м, розташовану на 12 поверсі у житловому будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_1 згідно умов Договору купівлі-продажу майнових прав № 26/27 від 15 грудня 2009 року, скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові у цій частині. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить скасувати, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування рішення апеляційного суду відсутні.

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час укладення договорів іпотеки) застава майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом.

Предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна в майбутньому.

Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Задовольняючи позов у частині визнання недійсними договорів іпотеки, суд першої інстанції, з висновками якого в цій частині погодився й апеляційний суд, виходив із того, що на час укладення спірних договорів іпотеки стаття 5 Закону України «Про іпотеку» не визначала майнові права як предмет іпотеки.

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.

Майнові права на нерухомість - об'єкт будівництва (інвестування) не вважаються речовими правами на чуже майно, оскільки об'єктом цих прав є не «чуже майно», а також не відносяться до прав власності, оскільки об'єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.

Майнове право, що є предметом договору купівлі-продажу, - це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права.

Будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги, визнаються майновими.

Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист цих прав здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання майнових прав на об'єкт інвестування - однокімнатну квартиру № 79, загальною проектною площею 42,11 кв. м, розташовану на 12 поверсі у житловому будинку за будівельною адресою: АДРЕСА_1 згідно умов Договору купівлі-продажу майнових прав № 26/27 від 15 грудня 2009 року, та ухваливши нове рішення про відмову в позові у цій частині, апеляційний суд виходив із того, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на окремі об'єкти, а за змістом договору купівлі-продажу майнових прав позивач отримав лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно.

Такі висновки апеляційного суду відповідають нормам матеріального і процесуального закону, правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 23 березня 2016 року (справа № 6-289цс16), а також встановленим обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків апеляційного суду не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судами першої та апеляційної інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова