АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/1910/15-ц 22-ц/774/319/К/16
Справа № 216/1910/15-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/319/К/16 ОСОБА_1
Категорія № 59 (ІІ) Доповідач Михайлів Л.В.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.,

суддів: Барильської А.П.,Ляховської І.Є.,

секретар: Євтодій К.С.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

прокурора Велегури Олени Юріївни,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Українського політехнічного технікуму на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17 липня 2015 року по справі за позовом прокурора Центрально-Міського району м. Кривого Рога в інтересах ОСОБА_2 до Українського політехнічного технікуму, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Служба у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про зобовязання провести перерахунок стипендії та її виплату, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2015 року прокурор Центрально Міського району м. Кривого Рогу звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Українського політехнічного технікуму, за участю третьої особи: Служби у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про зобовязання провести перерахунок стипендії та її виплату, посилаючись на те, що до прокуратури Центрально Міського району м. Кривого Рогу звернувся ОСОБА_4 з заявою, щодо предявлення в інтересах його неповнолітнього сина ОСОБА_2 позовної заяви до відповідача про зобовязання провести перерахунок та виплату стипендії, відповідно до вимог Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». При цьому прокурор в позовній заяві зазначив, що ОСОБА_2 є студентом Українського політехнічного технікуму. Батько останнього має загальний стаж роботи під землею 16 років, в звязку з чим ОСОБА_2 має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Однак за період з 01.09.2014р. по 31.01.2015р. йому була нарахована та виплачена стипендія у меншому розмірі і недоплата стипендії за вказаний період складає 2801,51 грн., яку прокурор і просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2, а також просив суд зобовязати відповідача з 01.02.2015р. виплачувати ОСОБА_2 стипендію, у відповідності зі ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, до закінчення ним навчання та вирішити питання стосовно розподілу судових витрат.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17 липня 2015 року позовні вимоги прокурора Центрально Міського району м. Кривого Рогу в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 задоволені.

Стягнуто з Українського політехнічного технікуму на користь ОСОБА_2, 2801,51 грн. заборгованості по виплаті стипендії за період з 01.09.2014р. по 31.01.2015р.

Зобовязано Український політехнічний технікум з 01.02.2015р. виплачувати ОСОБА_2; І.С. стипендію у відповідності зі ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, до закінчення ним навчання.

Стягнуто з Українського політехнічного технікуму на користь держави судовий збір у розмірі 243,60грн.

В апеляційній скарзі Український політехнічний технікум просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення незаконне, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт зазначає, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882, якою затверджено Порядок призначення і виплати стипендії, у п.6 наведений виключний перелік осіб, які мають право на отримання соціальної стипендії. Вказана постанова є чинною на теперішній час, однак витрати на стипендіальне забезпечення дітей окремих категорій шахтарів, у відповідності до вимог, ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в ній не передбачені. Крім того, цивільно правові відносини між позивачем та технікумом, щодо призначення та виплати їй державної соціальної стипендії стипендії, як дитині шахтаря, знаходиться в безпосередній залежності від бюджетно правових (кошторисно - правових) відносин щодо державного фінансування видатків на здійснення такої виплати позивачу і будь які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного державного призначення, якщо інше не передбачено Закону України «Про державний бюджет України»

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що наказом про зарахування на навчання № 232 від 11.08.2014 року ОСОБА_2 було зараховано до складу учнів прийнятих на навчання за державним замовленням до Українського політехнічного технікуму, за спеціальністю «Експлуатація та ремонт гірничо електромеханічного обладнання та автоматичних пристроїв». (а.с. 7-11)

Відповідно до статуту Українського політехнічного технікуму технікум є вищим навчальним закладом першого рівня акредитації, в якому здійснюється підготовка фахівців із здобуттям вищої освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста за кількома спорідненими спеціальностями, який має вищий рівень кадрового та матеріально- технічного забезпечення.

Технікум є юридичною особою, має відокремлене майно, може від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав, мати обовязки, бути позивачем і відповідачем в суді.

ОСОБА_2 належить до категорії студентів, які є дітьми шахтарів. Так, батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_5, який на момент вступу сина до Українського політехнічного технікуму, працював на ПАТ «ОСОБА_6 Кривий Ріг» з 03.09.2001 року на посаді чергового електрослюсаря по ремонту підземного обладнання та станом на 13.03.2014 року стаж його роботи на вказаному підприємстві склав 12 років 08 місяців 11 днів. Окрім зазначеного ОСОБА_5, з 13.07.1992 року по 10.08.1995 рік та з 05.12.1995 року по 13.09.1996 рік працював на ш. ім..Артема №1 Державного підприємства «Рудоуправління ім..Кірова» на посаді підземного електрослюсаря черговий та з ремонту устаткування. Загальний стаж роботи ОСОБА_5 за вказані періоди в підземних умовах склав 03 роки 10 місяців 05 днів. Загальний стаж роботи під землею ОСОБА_5 складає 16 років.

За період навчання з вересня 2014 року по листопад 2014 року ОСОБА_2 отримував стипендію у розмірі 649,00грн.; у грудні 2014 року - 664,58грн.; в січні 2015 року - 276,91 грн.

Звертаючись до прокуратури Центрально-Міського району міста Кривого Рогу, з питанням порушення прав ОСОБА_2 з боку Українського політехнічного технікуму стосовно не отримання ним передбаченого законом розміру стипендії, вказав, що його батько має стаж роботи у підземних умовах праці більш ніж 15 років, а тому відповідно до ст. 5 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці він має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленому для працездатних осіб, але фактично з 01.09.2014р. по 31.01.2015р. включно стипендія йому технікумом виплачувалася в значно нижчому розмірі, що є порушенням. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними і наполягає на виплаті стипендії в більшому розмірі і поверненні не виплачених сум за попередній вказаний час.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявленого позову, та того, що ОСОБА_2, як син шахтаря зі стажем роботи під землею більше 15 років, має право на отримання гарантованої законом виплати стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно п. 8 ч. 3 ст. 3 Закону України "Про вищу освіту" формування і реалізація державної політики у сфері вищої освіти забезпечуються шляхом надання особам, які навчаються у вищих навчальних закладах, пільг та соціальних гарантій у порядку, встановленому законодавством.

Частиною 2 ст. 62 Закону передбачено, що особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці (в редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин) шахтарі, що мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, діти шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку виробництві, шахтарів-інвалідів І та II групи зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Згідно ч. 3 ст. 10 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці Закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином суд першої інстанції, на підставі матеріалів справи, вірно встановлено, що ОСОБА_2, як сину шахтаря зі стажем підземної роботи більше 15 років, з початку навчання повинна бути призначена стипендія в розмірі встановленого на той час прожиткового мінімуму для працездатних осіб, проте виплачувалась стипендія у меншому розмірі.

Колегія суддів, погоджується з розрахунком сум невиплаченої стипендії, наданої позивачем, оскільки його розраховано з урахуванням сум стипендії, яка була виплачена навчальним закладом та з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відповідно до ст.7 Закону України Про Державний бюджет України за період з 01.09.2014р. по 31.01.2015р. включно.

Відповідачем, вказаний розрахунок не оспорюється.

Доводи Українського політехнічного технікуму в апеляційній скарзі про те, що рішення незаконне, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з посиланням на те, що порядок призначення та виплати стипендії встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 року №882, і вказаним нормативним актом не визначено порядок нарахування стипендії на підставі ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, як підстава для скасування судового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Чинним Порядком призначення і виплати стипендії "Питання стипендіального забезпечення", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 882 від 12.07.2004 року, окремо не передбачена виплата соціальних чи академічних стипендій особам, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, у тому числі і у підвищеному розмірі. До цього нормативного акту неодноразово вносились зміни та доповнення, однак у відповідність до Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" він не приведений.

Законом України "Про державний бюджет на 2014 рік" зупинялася дія ряду інших законів або зазначалось, що видатки на виконання деяких законів визначаються Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету України, у той же час Закон України "Про підвищення престижності шахтарської праці" до цих переліків, передбачених прикінцевими положеннями законів про державний бюджет на відповідний рік, не входив, тобто його дія не зупинялася і Кабінету Міністрів України не делегувалося право визначати розміри передбачених ним видатків. Відсутність бюджетного фінансування на ці видатки не може бути підставою для невиплати зазначених коштів.

Положення "Порядку призначення виплати стипендій", затвердженого Постановою КМУ від 12 липня 2004 року № 882, щодо розміру стипендій не можуть бути застосовані до даного випадку, оскільки пізніше прийнятим законом "Про підвищення престижності шахтарської праці", який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено інший більш високий рівень стипендії для категорії студентів з числа дітей шахтарів.

Виходячи із конституційного принципу верховенства права, при встановленні конкретного розміру пільги Кабінет Міністрів, не вправі його встановлювати у меншому розмірі, ніж це визначено нормою закону.

Підсумовуючи зазначене, Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. має вищу юридичну силу ніж Постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 року №882, а невнесення відповідних змін до Постанови КМУ після прийняття Закону України не є підставою для порушення прав позивача на отримання стипендії у розмірі, встановленому Законом.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог прокурора в частині стягнення з Українського політехнічного технікуму не нарахованої та невиплаченої стипендії за період 01.09. 2014 року по 31.01.2015 року у розмірі 2801,51 грн. на користь ОСОБА_2

Доводи Українського політехнічного технікуму в апеляційній скарзі про те, що Бюджетом України на 2014-2015р.р. не передбачено коштів на виконання вимог ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» і що кошти із бюджету не виділялись, не може бути підставою для відмови у позові, оскільки обовязок Держави, передбачений Законом щодо виплати стипендії в певному розмірі не може ставитися у залежність до наявності у бюджеті коштів чи кошторисі навчального закладу, де навчається студент.

Крім того, таке твердження суперечать практиці Європейського суду з прав людини, викладеній у рішенні в справі Кечко проти України, згідно з якою реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, а згідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Проте, що стосується позовних вимог про зобовязання Українського політехнічного технікуму виплачувати ОСОБА_2 з 01.02.2015 року стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, до закінчення ним навчання, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.

Законом України від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» встановлено, що норми і положення статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Судове рішення є наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати законодавчий орган в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин.

Крім того не зайвим буде зазначити, що згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав ст..13ЦК України - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до ст..15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Передбачені законом способи захисту цивільних прав та інтересів закріплені у ст. 16 ЦК України, суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Власник порушеного права може скористатися не будь - яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Діючим законодавством не передбачено такого самостійного способу захисту як зобовязання здійснити виплату стипендії на майбутнє, у звязку з відсутністю порушеного права.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду, в частині задоволення позову прокурора Центрально-Міського району м. Кривого Рога в інтересах ОСОБА_2, про зобовязання Українського політехнічного технікуму виплачувати ОСОБА_2 з 01.02.2015р. стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, до закінчення ним навчання, не може залишатися в силі і, на підставі ст.309 ЦПК України, підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог. В іншій частині судове рішення відповідає нормам закону а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Українського політехнічного технікуму задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 17 липня 2015 року, в частині задоволення позову прокурора Центрально-Міського району м. Кривого Рога в інтересах ОСОБА_2 про зобовязання Українського політехнічного технікуму виплачувати ОСОБА_2 з 01.02.2015р. стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, до закінчення ним навчання скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.В. Михайлів

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_7