Справа № 369/8298/15-ц
Провадження № 2/369/193/16
РІШЕННЯ

Іменем України

05.02.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Дубас Т.В.,

за участю секретаря Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю,-

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 08 листопада 2008 року, вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації шлюбів виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області зроблено відповідний запис № 457.

24 липня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу.

За час спільного життя сторонами придбано: земельну ділянку площею 0,2075 га (рілля), кадастровий номер :01:014:0006, розташована с. Тарасівка, Києво-Святошинського району Київської області по провулку Жовтневому, 3, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 19 березня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та посвідченим нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_4 Житловий будинок № 3, що знаходиться с. Тарасівка, Києво-Святошинького району Київської області по провулку Жовтневому, загальною площею 139,3 кв.м., житловою площею 95,4 кв.м. та розташований на земельній ділянці площею 0,2075 га (рілля), кадастровий номер :01:014:0006, в с. Тарасівка, Києво-Святошинського району Київської області по провулку Жовтневому, 3, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 19 березня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та посвідченим нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_4

На даний час позивач та відповідач проживають окремо. зазначені вище житловий будинок та земельна ділянка залишилися в користуванні відповідача. Угоди про поділ спільного майна при розірванні шлюбу вони не досягли.

Тому позивач просила розділити майно, що знаходиться в спільній сумісній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2075 га (рілля), кадастровий номер :01:014:0006, що розташована в с. Тарасівка, Києво-Святошинського району Київської області по провулку Жовтневому, 3. Визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/2 частину житлового будинку № 3, що знаходиться в с. Тарасівка, Києво-Святошинського району Київської області по провулку Жовтневому, загальною площею 139,3 кв.м., житловою площею 95,4 кв.м. та розташовану на земельній ділянці площею 0,2075 га (рілля), :01:014:0006, що розташована в с. Тарасівка, Києво-Святошинського району Київської області по провулку Жовтневому, 3. Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати в сумі 3 654,00 грн.

Не погоджуючись із даним позовом, ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю.

Свій позов ОСОБА_2 обґрунтовував тим, що спірне майно земельна ділянка та будинок набуте ним за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто.

Так, спірні земельна ділянка і будинок придбані за кошти від продажу належних особисто ОСОБА_2 майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 (42 нова нумерація), у м. Ірпінь Київської області, які виникли у нього з договору купівлі-продажу майнових прав № 76/Т/1 від 26.12.05 тобто до укладення шлюбу від 08.11.08 з позивачем за первісним позовом.

Відповідно до попереднього договору № 233 від 10.02.10 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 визначену ціну продажу в розмірі 608 000 грн., що еквівалентно 76 000 доларів США.

Акт прийому-передачі кватири укладено з урахування договору про відступлення права вимоги 26.02.10.

У свою чергу, відповідно до договорів купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки від 19.03.10 ОСОБА_2 придбав вказані спірні обєкти нерухомого майна відповідно за 332 000 грн. та 60 000 грн. Разом за 392 000 грн., що є на 218 000 грн., менше від суми продажу квартири у м. Ірпені.

Тобто між датою продажу майнових прав на квартиру та придбанням будинку і земельної ділянки минуло лише 20 днів, що вказує на використання для придбання спірного майна саме тих коштів, які були одержані від продажу квартири оскільки інших джерел фінансів в такому розмірі у сторін не було.

Зважаючи на належність коштів особисто чоловік, право власності на придбані будинок і земельну ділянку були оформлені саме на його імя ОСОБА_2

За таких обставин, земельна ділянка у с. Тарасівка, Києво-Святошинського району Київської області по провулку Жовтневому, 3 та житловий будинок розташований на ній є особистою приватною власністю ОСОБА_2 позивача за зустрічним позовом.

Тому позивач за зустрічним позовом просив визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на земельну ділянку площею 0,2075 га (рілля) кадастровий номер :01:014:0006, розташованої в с. Тарасівка, Києво-Святошинського району, Київської області по провулку Жовтневому, 3. Визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на житловий будинок загальною площею 139,3 кв.м., житлова площа 95,4 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0,2075 га (рілля) кадастровий номер :01:014:0006, розташований в с. Тарасівка, Києво-Святошинського району, Київської області по провулку Жовтневому, 3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору в розмірі 3 920,00 грн.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги первісного позову підтримав, у вимогах зустрічного позову просив відмовити.

Представники ОСОБА_2 просили відмовити у вимогах первісного позову, і задоволити в повному обсязі зустрічний позов.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі та покази свідків, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку що, зустрічний позов підлягає до задоволення, а у вимогах первісного позову необхідно відмовити виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 8 листопада 2008 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2.

24 липня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу ОСОБА_6 І-ОК № 099816.

Під час перебування сторін у шлюбі, 29 березня 2010 року ОСОБА_2 було укладено договори купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку що знаходяться в с. Тарасівка, пров. Жовтневий, 3 Києво-Святошинський район Київська область.

Продаж земельної ділянки за домовленістю сторін вчинився за 60 000,00 грн.

За домовленістю сторін продаж житлового будинку вчинено за 332 000,00 грн.

26 грудня 2005 р. між ТОВ «Облбудінвест» та ОСОБА_2, був укладений договір купівлі-продажу майнових прав, за яким ОСОБА_2 купив майнові права на житлове приміщення у багатоквартирному житловому будинку, що будується за адресою: Київська обл., м. Ірпінь, вул. Тургенєвська, 10.

Згідно п. 1.5. Договору орієнтовна вартість обєкта 268 800 грн.

Квитанціями № 115, 125 від 13.10.06 ОСОБА_2 внесена оплата за договором № 76/Т/1 від 26.12.06 відповідно в сумі 53 760 грн. та 215 040 грн., а всього 268 800 грн.

18 серпня 2008 р. між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 укладено договір про відступлення права вимоги, за яким первісний кредитор (ОСОБА_2В.) передає, а новий кредитор (ОСОБА_5В.) приймає на себе право вимоги, що належиться первісному кредиторові, і стає кредитором за Договором купівлі-продажу майнових прав № 76/Т/1 від 26 грудня 2005 р., укладеним між первісним кредитором та ТОВ «Облбудінвест».

Відповідно до п. 2.1. ціна договору визначена в розмірі 268 800,00 грн.

Згідно довідки ТОВ «Облбудінвест» № 8 від 22.12.2015 р. в договорі про відступлення права вимоги датованого 18.08.2008 р. між ОСОБА_2В та ОСОБА_5 допущено технічну помилку в даті договору, оскільки фактично даний договір укладено 18.02.2010 р.

10 лютого 2010 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 укладено попередній договір № 233 з передачею авансових платежів, за яким сторони зобовязуються в майбутньому, в обумовлений строк укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу майнових прав нерухомого майна на умовах і в порядку, визначених попереднім договором.

Відповідно до п. 2.1. продавець, згодний продати, а покупець згодний купити зазначений обєкт за ціною 608 000,00 грн. гривень, еквівалентною на дату підписання договору 76 000,00 дол. США.

26 лютого 2010 р. між ОСОБА_2 і ОСОБА_5 складено акт прийому-передачі квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (кв. 42 відповідно до нової нумерації) загальною площею 65,3 кв.м. згідно договору відступлення майнових прав б/н від 18 серпня 2008 р.

Для встановлення спільності участі подружжя коштами або працею набутті спірного майна, судом було здійснено запит до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області стосовно доходів позивача та відповідача за період з 1998 р. по 2015 р.

Згідно інформації наданої ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області на запит суду, було зазначено що, доходи ОСОБА_1 за період з 08.11.2008 р. по 29.03.2010 р. з врахуванням сплачених податків становить 15 059,01 грн. Доходи ОСОБА_2 за такий же період становлять 29 546,06 грн.

Разом дохід позивача та відповідача на момент купівлі спірного майна складав 44 605,07 грн.

Допитані в судовому засіданні під присягою свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_6, підтвердили що спірне майно було придбано за грошові кошти отримані від продажу ОСОБА_2 своїх майнових прав на квартиру, які він отримав та передав своєму брату ОСОБА_6 для зберігання до відповідної купівлі земельної ділянки та будинку в с. Тарасівка, пров. Жовтневий, 3.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

В силу ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року за № 11 вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно правової позиції Верховного суду України у справі № 6-612цс15 від 01.07.2015 року, визначено що норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:

1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;

2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Отже, суд приходить до висновку що джерелом придбання спірних земельної ділянки і будинку, є кошти отримані ОСОБА_2 від продажу належних йому до шлюбу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 (42 нова нумерація), у м. Ірпінь Київської області, які виникли у нього з договору купівлі-продажу майнових прав № 76/И/1 від 26.12.2005 тобто до укладення шлюбу від 08.11.2008 р.

Тому спірні земельна ділянка і будинок не належать до спільної сумісної власності подружжя, а є особистою власністю ОСОБА_2 як майно що набуте ним за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто.

За таких підстав, суд вважає за необхідне відмовити у вимогах первісного позову та задоволити вимоги за зустрічним позовом.

Відповідно до ст.ст. 3, 15, 16, 368, 369 ЦК України, ст.ст. 57, 60, 65, 69, 70 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» керуючись ст. 3, 4, 10, 11, 15, 59, 60, 88, 209, 212-215, 218, 217 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на земельну ділянку площею 0,2075 га (рілля), кадастровий номер :01:014:0006, що розташована в с. Тарасівка, провулок Жовтневий, 3, Києво-Святошинський район, Київська область.

Визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на житловий будинок номер 3, що знаходиться у с. Тарасівка, провулок Жовтневий, Києво-Святошинський район, Київська область, загальною площею 139,3 кв.м., житлова площа 95,4 кв.м., та розташований на земельні ділянці площею 0,2075 га (рілля), кадастровий номер :01:014:0006, що розташована в с. Тарасівка, провулок Жовтневий, 3, Києво-Святошинський район, Київська область.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 3 920,00 грн. (три тисячі девятсот двадцять гривень).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.В. Дубас

н