Справа № 456/1958/13-ц
Провадження № 6/456/103/2016
УХВАЛА

судового засідання

22 липня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря: Панилик О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию справу за поданням головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в :

В головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_1, на виконанні знаходиться виконавчий лист №456/1958/13-ц від 14.11.2013 року Стрийського міськрайонного суду Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 199 750 грн. 14.05.2014 року у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» головним державним виконавцем Коваль Ю.Я. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню вищезгаданого виконавчого документа, про що повідомлено боржника шляхом скерування постанови рекомендованою кореспонденцією. Також державним виконавцем були здійснені заходи щодо розшуку майна боржника, проте вони виявилися безрезультатними, оскільки майна, яке б підлягало опису та реалізації в рахунок погашення боргу у боржника не виявлено. Згідно акту державного виконавця майно, на яке може бути звернене стягнення, у боржника відсутнє, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником нерухоме майно на праві власності не зареєстровано, згідно відповіді ПФ України боржник не працює за трудовими та цивільно-правовими договорами, пенсії не отримує, згідно відповіді ДПС України у боржника немає відкритих рахунків в банках та інших фінансових установах, згідно відповіді Стрийського ЦНП 4609 повязаного з використанням АТЗ при ГУ МВС України у Львівській області за боржником не зареєстровано транспортних засобів на праві власності. Крім цього, державним виконавцем неодноразово скеровувалися виклики боржнику простою кореспонденцією, боржник на виклики державного виконавця не зявлявся. Такі дії, ОСОБА_4 можна розцінювати як ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду. Станом на 30.03.2016 року заборгованість на користь ОСОБА_3 Т,Я. в розмірі 199 750 грн. залишається непогашеною. Заходи щодо її погашення боржником не вжито. 23.03.2016 року стягувач звернувся із заявою про направлення до суду подання про тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, оскільки боржник протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх зобовязань.

Відповідно до ст. 377 1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_1, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_1, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Головного державний виконавець відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_1, звернулась до суду з поданням, в якому просить обмежити боржника ОСОБА_2, у праві виїзду за межі України до виконання ним зобовязання.

В обґрунтування свого подання державний виконавець посилається на те, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину України, ОСОБА_2, слід встановити, оскільки таке передбачене ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України». Зазначеною нормою Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання - до виконання зобов'язань, або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Законом України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» (зі змінами) врегульовано порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, яким визначено випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України та встановлено порядок розвязання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника у виконавчому провадженні до виконання рішення суду за ухвалою суду.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регламентовано право субєкта владних повноважень, а не суду, вчинити певні дії.

Посилання старшого державного виконавця на норму ст. 377-1 ЦПК України, як на норму, якою регламентовано порядок розгляду судами питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), не дає суду правової підстави вирішити питання про тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника, без спеціальної матеріальної норми, як це передбачено Конституцією України.

Крім того, статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, письмових доказів.

Частина 1 статті 58 ЦПК України передбачає, що належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_1, покладається на те, що наявність в особи невиконаних зобовязань, покладених не нього судовим рішенням, є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України, однак до подання поданого до суду не надає жодного аргументованого доказу, які б свідчили про ухилення боржника від невиконання зобовязання, крім викладених обставин у поданні.

Відповідно до статті 2 протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11 вересня 1997 р.) та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Відповідно до ст.. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавленим права в будь-який час повернутись в Україну.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України», ст.ст. 197, 368, 377-1 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя ОСОБА_5