Справа №490/3576/15-ц 15.09.2016 15.09.2016 15.09.2016
Провадження №22-ц/784/1928/16
Головуючий у першій інстанції-Гуденко О.А.
Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Богуславською О.М.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

представника приватного нотаріуса Євтушенко Алли Миколаївни,

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2016 року у цивільній справі за позовом

ОСОБА_5

до ОСОБА_6,

ОСОБА_7, ОСОБА_8

(треті особи - приватні нотаріуси Миколаївського міського нотаріального округу Євтушенко Алла Миколаївна, Помазан Яна Валеріївна, реєстраційна служба Миколаївського міського управління юстиції)

про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

витребування майна з чужого незаконного володіння

У С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_5 звернулася з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позивачка зазначала, що 7 липня 2008 року, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_6, уклали з Миколаївським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному будівництву» договір на придбання у кредит квартири АДРЕСА_1. 30 вересня 2014 року ОСОБА_6 без її згоди продав спільне майно подружжя ОСОБА_7, який 3 жовтня 2014 року продав квартиру ОСОБА_8

Посилаючись на порушення її прав співвласника, прав дітей на квартиру, а також перебування майна під забороною відчуження, ОСОБА_5 просила визнати недійсним договір купівлі-продажу від 30 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, та витребувати квартиру у ОСОБА_8 у спільну часткову власність її та ОСОБА_6

До участі в справі як третіх осіб залучено реєстраційну службу Миколаївського міського управління юстиції та приватних нотаріусів Миколаївського міського нотаріального округу Євтушенко А.М. та Помазан Я.В.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2016 року позов ОСОБА_5 задоволено. Визнано недійсними договір купівлі-продажу від 30 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Євтушенко А.М., зареєстрований в реєстрі за № 488, та витребувано квартиру від ОСОБА_8 у спільну власність ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 8 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У липні 2016 року з апеляційною скаргою на судове рішення звернулась третя особа - приватний нотаріус Євтушенко А.М., яка просила рішення скасувати та відмовити у задоволенні позову. Апелянт посилалась на те, що вона як нотаріус, посвідчуючи угоду про відчуження спірного майна, не знала та не могла знати про спільність прав подружжя на квартиру; висновок суду про те, що на підтвердження відсутності обтяжень нею отримана лише інформація про рухоме майно, не відповідає дійсності; а оцінка судом інших обставин є невірною.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі з 21 червня 2003 року до 1 жовтня 2012 року . Мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8-11 том 1).

У період шлюбу ОСОБА_6 за договором № 245 від 7 липня 2008 року, діючи від імені сім'ї, отримав від Фонду прямий адресний (цільовий) кредит на придбання житла, який було інвестовано у будівництво. Кредитний договір забезпечено іпотекою придбаної нерухомості (а.с.12-15 том 1).

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №224 від 24 лютого 2010 року у власність ОСОБА_6 була передана трикімнатна квартира АДРЕСА_2. Право власності на ім'я ОСОБА_6 зареєстроване 22 квітня 2010 року (а.с. 114,177 том 1 ).

Таким чином, право спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_12 на спірну квартиру, в тому числі і право кожного з подружжя на ? її частку, виникло 22 квітня 2010 року.

Заочним рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 19 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 19 травня 2016 року, за кожним з подружжя визнано право власності на 1/2 частку нерухомого майна (а.с.18, том 1)

30 вересня 2014 року між ОСОБА_6 як продавцем та ОСОБА_7 як покупцем укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Євтушенко А.М. (а.с. 20-21 том 1).

Судом першої інстанції встановлено, що при укладенні та посвідченні цього договору ОСОБА_6 подано заяву про те, що на час набуття права власності на квартиру він не перебував у шлюбі та шлюбних відносинах (а.с.188 том 1). У паспорті продавця штампи про сімейне становище відсутні (а.с.192 том 1).

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 30 вересня 2015 року право власності на квартиру було зареєстроване за ОСОБА_6.(а.с.185,186 том 1). Відомості з інших реєстрів щодо нерухомого майна нотаріусом не запитувались.

За даними Єдиного Державного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек квартира АДРЕСА_3 є об'єктом обтяження як іпотечне майно (а.с.215-216 том 1).

3 жовтня 2014 року квартиру відчужено ОСОБА_8 за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Помазан Я.В. (а.с. 22 - 23 том 1).

Встановивши ці обставини, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні договору купівлі-продажу від 30 вересня 2015 року ОСОБА_6 всупереч вимог статті 369 ЦК та статті 65 СК розпорядився спільним майном на власний розсуд без необхідних повноважень та незважаючи на наявні обтяження, що суперечить правилам статті 203 ЦК та відповідно до частини 1 статті 215 ЦК є підставою для визнання угоди недійсною.

Доводів, які би спростовували висновки суду щодо недійсності договору купівлі-продажу від 30 вересня 2014 року апеляційна скарга не містить.

Посилання нотаріуса Євтушенко А.М. на те, що на час посвідчення договору вона не мала відомостей, які би перешкоджали вчиненню нотаріальної дії, не можуть бути достатньою підставою для відмови у позові.

Правомірність дій нотаріуса не може бути і достатньою умовою законності правочину, оскільки з цими обставинами закон не пов'язує дійсність або недійсність угоди.

До того ж основною підставою визнання недійсним договору купівлі-продажу від 30 вересня 2014 року суд першої інстанції зазначив порушення прав іншого співвласника - ОСОБА_5 недобросовісними діями ОСОБА_6 Висновків щодо неправомірності дій нотаріуса Євтушенко А.М. мотивувальна частина рішення не містить.

Отже, порушень прав третьої особи - нотаріуса зі змісту рішення не встановлено.

Доводів, які би стосувались висновків суду щодо підстав витребування майна з чужого незаконного володіння, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Євтушенко Алли Миколаївни відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: І.В.Лівінський

Н.О.Шаманська