Справа № 159/2620/16-ц
Провадження № 2/159/985/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року м. Ковель

.. Ковельський міськрайсуд Волинської

в складі: головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності на частки у нерухомому майні в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулись до суду з вказаним вище позовом, мотивуючи тим, що 12.11.02 р. померла їх матір - ОСОБА_3. Вони є спадкоємцями першої черги за законом, 15.01.04 р. прийняли спадщину шляхом звернення до нотконтори. Інші особи не заявляли свої права на спадщину. Спадщина складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Підліси Ковельського району Волинської області, вул. Парубка, 77а. Згадане нерухоме майно належить спадкодавиці згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим Ковельською держнотконторою 29.01.99 р.; витягом з погосподарської книги від 16.06.16 р. № 1 072. Просять позов задовольнити, визнати за кожною з них право власності на ? частку у спірному нерухомому майні в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла 12.11.02 р..

В судове засідання ні позивачі, ні їх представник не з»явились, хоча, кожна зокрема, належно оповіщені, про причини неявки суду не повідомили. Попередньо позивачами подано до суду заяву з проханням справу розглядати у їх відсутності, зазначено, що позовні вимоги підтримують. Прося ть позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, хоча відповідач належно оповіщений, про причини неявки свого представника суду не повідомив, попередньо від відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутності його представника. Письмового заперечення проти позову до суду не подано.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з»явились.

Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення.

За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що матір обох позивачів ОСОБА_3 - померла 12.11.02 р. у м. Луцьку, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії I - ЕГ № 119731, виданого 13.11.02 р. відділом рагс Луцького міськуправління юстиції; копіями свідоцтв про народження та укладення шлюбу - обох позивачів.

Як стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.01.93 р., спадкодавиця за життя успадкувала нерухоме майно, а саме: житловий будинок дерев»яний заг. пл. 80 кв. м., житловою - 48 кв. м., з господарськими та побутовими будівлями і спорудами: 1 хлів, льох, літня кухня, що знаходиться у с. Підлісах Ковельського району Волинської області.

Як вбачається з даних спадкової справи, що відкрита нотконтрою після смерті ОСОБА_3, обоє позивачів успадкували частину спадкового майна після смерті спадкодавиці та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом. Інших спадкоємців немає.

Та обставина, що у погосподарській книзі № 8 (1) за 2016 р. с Підліс Ковельського району Волинської області, по особовому рахунку № 08 0 089 значиться житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, належний за вищезазначеним свідоцтвом про право на спадщину ОСОБА_3, якому було присвоєно адресний № 77а по вул. Парубка у с. Підлісах Ковельського району Волинської області, стверджується копіями довідок відповідача №№ 1 037, 1 072 від 16.06.16 р..

Нотаріусом відмовлено представникові позивачів у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірне нерухоме майно з огляду на відсутність правовстановлюючого документа на нього на ім»я спадкодавиці.

Позивачами не надано суду відомостей про чоловіка спадкодавці, однак, суд приймає до уваги матеріали, надані но конторою, з яких слідує, що таким був ОСОБА_4, який помер 10.05.03 р..

За змістом ст. 1 216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як слідує із змісту ст. 1 261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Порядок прийняття спадщини врегульовано ст. ст. 1 268 1 270 ЦК України.

Суд прийшов до переконання, що позивачі, безсумнівно, є спадкоємцями спадщини післяч смерті спадкодавиці.

Однак, суд враховує, що позивачі просять визнати за ними право власності на те спірне спадкове майно, що успадковане, свою чергу, ОСОБА_3 за життя після смерті ОСОБА_5.

Після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_3 за життя успадкувала житловий будинок заг. пл. 80 кв. м., житловою - 48 кв. м., з господарськими та побутовими будівлями і спорудами: 1 хлів, льох, літня кухня, що знаходиться у с. Підлісах Ковельського району Волинської області. Номера будинку вказано не було. Номер житловому будинку було присвоєно, як слідує з вищезазначених довідок відповідача, - 77а. По погосподарських книгах значиться будинок з надвірними будівлями і спорудами, 1953 р. побудови, без зазначення даних про його площу.

Відповідно ж до копії висновку Волинської міжрегіональної біржі про вартість об»єкта оцінки від 30.06.16 р., оцінювач зазначила, що за станом на 30.06.16 р. вказаний вище будинок має загальну площу, відмінну від загальної площі успадкованого спадкодавицею за життя будинку, а саме - 77,7 кв. м..

Позивачами не надано суду доказів того, що будинок має на даний час певну технічну характеристику, як то загальна та житлова площі, кількість та вид приміщень; кількість та вид господарських будівель і споруд чи господарських та побутових будівель і споруд у будинковолодінні; що будинок не містить самочинного будівництва, яким є і перепланування будинку зі зменшенням (збільшенням) площі тощо. Розбіжність у даних про площу успадкованого ОСОБА_3 за життя житлового будинку, та того, який було оцінено оцінювачем за договором з позивачем ОСОБА_2 30.06.16 р., не дають суду можливості прийти до висновку про те, що спадкодавиця була власником житлового будинку з конкретною площею, і таке нерухоме майно не містить самочинного будівництва.

Технічна інвентаризація будинку суду не надана, хоча саме вона включає у себе визначення фактичної площі та об'єму об»єкту; обстеження та оцінку технічного стану наявних об'єктів; установлення вартості об'єктів.

У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1 299 зазначеного Кодексу).

Однак, суд вбачає, що реєстрація прав позивачів за таких обставин спадкоємцями нерухомого майна є унеможливленою, так як мається вищезазначена розбіжність у площі об"єкту нерухомості.

А тому у задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати слід віднести на рахунок позивачів.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 213 - 218, 88 ЦПК України, ст. ст. 11, 16, 316, 317, 328, 376, 331, 1 216, 1 217, 1 221 - 1 223, 1 258, 1 261, 1 264, 1 268 - 1 270 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоводенні позову відмовити.

Рішення бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської обл. через Ковельський міськрайсуд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу подано не було.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:ОСОБА_6