У Х В А Л А

Іменем України

31 травня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Кеміня М.П., Готри Т.Ю.,

при секретарі: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕс Банк» на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 25 березня 2016 року про передачу за підсудністю справи за позовом ПАТ «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а :

Зазначеною ухвалою справу за позовом ПАТ «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки передано на розгляд за підсудністю в Міжгірський районний суд Закарпатської області.

ПАТ «ВіЕс Банк» в апеляційній скарзі ставить питання про скасування ухвали як такої, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про передачу за підсудністю до Міжгірського районного суду справи за позовом ПАТ «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки Ужгородський міськрайонний суд мотивував це тим, що відповідач ОСОБА_2 знятий з реєстраційного обліку за адресою: м. Ужгород, вул. Гагаріна, 116А в с. Новоселиця Міжгірського району, внаслідок чого слід застосувати положення п.2 ч.1 ст.116 ЦПК України, відповідно до якої суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було подано з порушенням правил підсудності.

Однак з даним висновком суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцем знаходження майна або основної його частини.

В п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначено, що для позовів, що виникають і приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК), в тому числі про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави, встановлена виключна підсудність.

Аналогічні розяснення містяться в п.4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Як вбачається з матеріалів справи, позивач предявив позов про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул Легоцького, буд.11 кв.51.

Таким чином даний позов може предявлятися виключно до Ужгородського міськрайонного суду за місцем знаходження нерухомого майна на підставі ч.1 ст. 114 ЦПК України.

Суд першої інстанції вищенаведене на врахував, грубо порушив вказані вимоги процесуального закону та незаконно постановив ухвалу про передачу справи за підсудністю до Міжгірського районного суду, чим позбавив позивача права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції, відповідно до ч.1.п.4 ст. 311 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись статтями 307, 311, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів :

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕс Банк» задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 25 березня 2016 року скасувати, з з направленням справи для продовження розгляду справи до цього ж суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді