АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/518/16-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження 22-ц/774/1436/К/16 ОСОБА_1
Категорія № 34 (І ) Доповідач Грищенко Н.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А., Михайлів Л.В.,

секретар: Чубіна А.В.

за участю: позивача ОСОБА_2,

представникавідповідача - ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за вини відповідача 08 серпня 2015 року його автомобіль отримав механічні ушкодження.

Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні дорожньо транспортної пригоди.

В наслідок дорожньо- транспортної пригоди, позивачу, як власнику автомобіля, спричинені матеріальні збитки, які згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № Д48/11/15 від 26.11.2015 року складають 11 448,45 грн., а також ним витрачено кошти за проведення експертної послуги - 1000грн. та 59 грн. за послуги курєрської доставки.

Також в результаті ДТП йому спричинені моральні страждання які виражалися у нервовому стресі, відчуття незручностей через неможливість тривалий час використовувати автомобіль для власних потреб що призвело до зміни способу життя, через ДТП постраждала дружина позивача отримавши забійні рани, зухвала поведінка відповідача спричинили хвилювання, яку позивач оцінює у 10000 грн..

Цивільна відповідальність ОСОБА_5 застрахована у ТДВ СК «Альфа-гарант», яка відмовила у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що договір не набрав чинності через його несплату.

Позивач просив суд стягнути з відповідача, як винного у ДТП у відшкодування майнової шкоди 12448,45 грн., у відшкодування моральної шкоди 10000 грн., та судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 травня 2016 року позов задоволено частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 11448,45 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн., в рахунок відшкодування витрат за проведення експертного дослідження та курєрського відправлення 1059 грн., витрат по сплаті судового збору 600 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6,посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні повних вимог.

Зокрема вважає, що розмір спричиненої шкоди позивачем не доведений. Судом не враховано, що позивач не звернувся до страхової компанії про виплату страхового відшкодування. Судом не залучено до участі у справі страхову компанію, судом не досліджено право позивача для отримання страхового відшкодування зі страхової компанії в межах ліміту виплати 50000 грн, що є підставою для відмови в позові.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником легкового автомобілю марки ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацією транспортного засобу ААА 554977 від 01.10.2003 року ( а.с.8-9).

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2015 року, в порядку перегляду судового рішення ОСОБА_5, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП ( а.с.12).

Постановою Криворізького районного суду від 19 серпня 2015 року, встановлено, що 08.08.2015 року відповідач ОСОБА_5 керуючи транспортним засобом марки ВАЗ- 21051, державний реєстраційний номер 288-15АЕ на прозджій частині шляху с. Недайвода - с. Красна Балка, не урахував дорожньої обстановки, не вжив заходів для зменшення швидкості здійснив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 ( а.с.11)

Висновком експертного авто-товарознавчого дослідження № Д48/11/15 від 26.11.2015 року судовим експертом ОСОБА_8 визначено матеріальні збитки, завдані результаті ДТП автомобілю марки ВАЗ-2101, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, власнику ОСОБА_2 у розмірі 11448,45 грн.( а.с.13-18).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції керувався ст.ст.1167,1187,1188 ЦК України та дійшов висновку, що відповідач, як винна в ДТП особа, зобовязана відшкодувати потерпілому завдані матеріальні збитки та моральну шкоду.

Колегія суддів погоджується із даним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що вина відповідача ОСОБА_5 у дорожньо- транспортній пригоді, в результаті якої пошкоджено транспортний засіб позивача доведена письмовими матеріалами справи, а саме, постановою Криворізького районного суду від 19 серпня 2015 року.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апеляційної скарги відповідача та його представника в частині не звернення позивача для виплати страхового відшкодування до страхової компанії.

Як убачається з відповіді СК «Альфа гарант» від 31.08.2015 року на письмову заяву ОСОБА_5, вона відмовила у виплаті страхового відшкодування з посиланням, що бланк Полісу Договір обовязково страхування АІ/0617157 не було оплачено, тому договір не набрав чинності ( а.с.28).

Отже, підстави для виплати страхового відшкодування за даною дорожньо-транспортною пригодою у страхової компанії відсутні.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги в частині не доведення позивачем розміру матеріальних збитків.

Відповідально до ч.ч. 3 і 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом першої інстанції розяснено відповідачу та його представнику право заявляти клопотання про призначення експертизи.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Отже, якщо позивач для підтвердження розміру шкоди надає висновок спеціаліста, а відповідач, заперечуючи проти цього розміру, не надає ніяких доказів на підтвердження своїх заперечень, суд відповідно до вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки, заперечуючи проти стягнення шкоди на підставі експертного висновку ані відповідач, ані його представник не заявляли клопотання про призначення судової експертизи для встановлення розміру завданої в результаті ДТП шкоди позивачу в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України ухилилися від доведення обставин, на які посилалися

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому доособи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2015 року справа № 6-2808 цс 15 і відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду на підставі ст.308 ЦПК України - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 травня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Н.М. Грищенко

Судді: Л.А. Братіщева

ОСОБА_9