Справа № 524/1843/16-ц
Провадження № 2/524/1100/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Кривич Ж.О.,

при секретарі - Коваль Т.М.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа виконавчий комітет Кременчуцької міської ради, про відшкодування майнової шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і, посилаючись на статті 11666, 1190 ЦК України, просив стягнути з них солідарно майнову шкоду в сумі 28 963,20 грн.

Ухвалою від 04 травня 2016 року (а.с. 42) до участі у справі як третю особу було залучено виконавчий комітет Кременчуцької міської ради.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні позов підтримали, пояснили, що 4 березня 2016 року відповідачі заблокували розвантаження залізо-бетонних плит, призначених для будівництва малої архітектурної форми торгівельного павільйону у дворі будинку № 1/22 по вулиці Тараса Бульби (колишня ОСОБА_7) у м. Кременчуці. Незважаючи на наявність у нього всіх дозвільних документів, відповідачі не дали можливості протягом часу з 8-30 до 14-00 години того ж дня здійснювати будь-які роботи. 12 березня 2016 року на зустрічі з участю представників Кременчуцької міської ради організатори протесту мешканці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прямо заявили, що не допустять будівництва торгівельної точки біля будинку, в якому вони проживають.

Позивач зазначав, що в результаті неправомірних дій відповідачів він зазнав збитків в сумі 28 963,20 грн., з яких 10 425,60 грн. вартість залізобетонних плит, 2 500,00 грн. вартість транспортних послуг, 25,00 грн. банківські послуги, 13 400,00 грн. вартість будівельних робіт, а також витрати на пайову участь в утриманні обєктів благоустрою м. Кременчука.

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 позов не визнали; суду пояснили, що 04 березня 2016 року у дворі будинку вони дійсно разом з іншими мешканцями двору висловлювалися проти будівництва торгівельного павільйону, натомість, неправомірних дій не вчиняли. За їх словами розвантаження залізобетонних плит припинили до їхньої появи і на вимогу працівників поліції.

Представник третьої особи ОСОБА_5 у вирішенні спору покладався на розсуд суду і зазначав, що спір не стосується прав та інтересів виконкому Кременчуцької міської ради.

Свідок з боку позивача ОСОБА_8 суду пояснив, що невідомий йому чоловік буквально «обійняв» стрілу крана-маніпулятора, сказавши, що помре, але не дасть встановити павільйон. Відповідач ОСОБА_2 дуже близько встала до місця, куди мали розвантажити плити, чим також завадила роботі.

Свідки з боку відповідачів ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 ОСОБА_12 повідомили, що і вони серед багатьох інших виходили на вулицю висловити обурення через наміри побудувати павільйон без їхньої на те згоди. Свідки стверджували, що відповідачі приїхали у двір будинку вже після того, як прибула поліція і зупинила роботи.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши надані ними докази, суд встановив такі фактичні обставини справи:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 відповідно до рішення виконкому Кременчуцької міської ради від 11 грудня 2015 року № 755 отримав погодження на розміщення стаціонарної тимчасової споруди торгівельного павільйону для реалізації продовольчих та промислових товарів по вул. Е.Тельмана в районі житлового будинку № 22/1 (а.с. 11). Згідно довідки Управління містобудування та архітектури адреси вул. ОСОБА_13 (попередня назва вул. ОСОБА_14), № 22/1 та вул. ОСОБА_15 (попередня назва вул. ОСОБА_7), № 1/22 позначають один житловий будинок (а.с. 70).

04 березня 2016 року залізобетонні плити, які позивач придбав з метою зведення МАФу, краном-маніпулятором були доставлені за зазначеною адресою. Проте, мешканці прилеглих будинків масово виступили проти будівництва, викликали поліцію, журналістів та депутата міської ради. Серед протестуючих мешканців були відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3

З відеозапису оператора місцевого ЗМІ, копії якого суду надали обидві сторони, вбачається, зокрема, як відповідач ОСОБА_2 публічно пояснює, чому вона не згодна із встановленням МАФу поряд із вікнами її квартири.

Сам позивач в судовому засіданні пояснив, що були й інші, навіть більш «активні» протестувальники, але встановити, хто вони, йому не вдалося. Свої вимоги він висунув до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ще й тому, що ці люди письмово поскаржилися на нього до поліції.

За клопотанням позивача суд витребував від Управління патрульної поліції у м. Кременчуці копії протоколів про адміністративні порушення та відеозаписи з нагрудних камер поліцейського екіпажу. Проте, такі докази суду надані не були згідно журналу обліку відомості про складання протоколів за 03.03. та 04.03.2016 року за адресою вул. Тараса Бульби,1/22, відсутні, а відеозаписів немає за закінченням строку їх зберігання (а.с.55-56, 66).

Вирішуючи спір суд виходить із такого:

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 1 статті 1190 Цивільного Кодексу України встановлено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

У відповідності до частини 1 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наявні у справі докази не підтверджують факт вчинення відповідачами неправомірних дій, які б знаходилися у причинному зв»язку із настанням негативних для позивача наслідків у вигляді завдання йому майнової шкоди. З цих підстав позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, відповідно до статей 215-218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про солідарне стягнення майнової шкоди в сумі 28 963,20 грн. - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом Полтавської області.

Суддя