Справа № 666/5220/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
13 січня 2016року м.Херсон
Дніпровський районний суд м.Херсона у складі:
головуючого судді Біла-Кисельової А.А.,
за участі секретарів Головчиній А. В., Запорожан А.В., Журавльової В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 210 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,-
В судовому засіданні позивач та його представникипозовні вимоги підтримали з підстав зазначених в позові. Вважають причини пропуску строку, а саме перебування позивача на заробітках у Голопристанському районі з 03.06.1999року по 17.09.2000р. для прийняття спадщини поважною. Вважали, що хоча і мав відомості про смерть батька позивач у 2000році, звертатись до суду не поспішав з позовом про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, адже коли саме звертатися слід до суду: у 2000році чи 2015р. не має значення так як вже строк пропущено. Позов просили задовольнити.
13.01.2016 року представник позивача подав заяву до суду в якій просив розглядати справу у заочному розгляді.
Відповідачі проти задоволення позову заперечували мотивуючи це відсутністю поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, достовірними відомостями у позивача про смерть батька, а також перебування позивача у м.Херсоні при похованні батька:ОСОБА_4
У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.
Відповідно до паспорту громадянина України ОСОБА_1, МО 470706 від 26.01.1998року, ОСОБА_1 «зареєстровано місце проживання: Херсон, Чорноморська буд.32, кв.91, 21.10.2008року».
Відповідно до Свідоцтва про смерть 1-КГ 117882 ОСОБА_4 помер 09.12.1999 року.
Згідно Свідоцтва про народження І-КГ№ 368111 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_4.
Згідно заяви від 11.03.2000 року до Першої Херсонської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_2, яка просить видати свідоцтво про право на спадщину за законом, зазначає відомості про чоловіка, що підтверджується копією заяви. В заяві зазначено: «Крім мене інших спадкоємців немає».
Згідно заяви від 15.06.2000 року до Першої Херсонської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_3 який просить видати свідоцтва про право на спадщину за законом, зазначає відомості про батька, що підтверджується копією заяви. В заяві зазначено: «Крім мене спадкоємцем за законом є дружина померлого ОСОБА_5».
Відповідно до розписки від 17.09.2000р. ОСОБА_1 отримав гроші від ОСОБА_6 за виконання сільськогосподарських робіт у Голопристанському районі з 04.12.1999р. по 17.09.2000р.
Відповідно до розписки від 03.12.2000р. ОСОБА_1 отримав гроші від ОСОБА_6 за виконання сільськогосподарських робіт у Голопристанському районі з 03.06.1999р. по 03.12.2000р.
Відповідно до позовної заяви: позивачі- Мартинова Ж.І., ОСОБА_3 звернулись із позовною заявою про виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_2 у звязку із вживання алкогольних напоїв.
Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_7 Д.(16.11.2015р.), вона особисто була знайома із покійним: ОСОБА_4 та позивачем. Позивач особисто привіз труну, яка не була у відповідному стані, був присутній при похованні батька- Мартинова ОСОБА_8. На час смерті батька проживав із співмешканкою на ім?я Альона у м.Херсоні по вул.Робоча 62 у квартирі №6 (в номері квартирі свідок не була впевнена).
Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_6С.(16.11.2015р.), позивача було запрошено на роботу в ОСОБА_9 в 1999році (до 2001року позивач працював із свідком), трудового договору з ним не укладалось; позивач працював на сільськогосподарській техніці на полі, (працював також на автомобілі «Газ», як водій), постійно із позивачем на полі свідок не перебував; позивач зустрічався із жінкою, але хто вона та яке ім?я не знає.
Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_10 позивач приймав участь у похованні свого батька - ОСОБА_4 на цвинтарі, а відповідач ОСОБА_11 організовував обід у столовій (поминки). Позивач був разом з жінкою на ім?я Альона.
При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Норми ст. 1272 ЦК щодо права на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини застосовуються до спадкоємців, право на спадкування яких виникло із набранням чинності ЦК.
Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК в редакції 2004 року, якщо спадщина відкрилася раніше 01 січня 2004 року.
Відповідно до ст.529 ЦК Української РСР (1963 року) позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті його батька ОСОБА_4.
Ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.
Як зазначив в позовній заяві позивач та підтвердили його представникив передбачений законом строк позивач спадщину не прийняв.
Згідно до ст. 550 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що строк для прийняття спадщини становлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач зазначив, що дізнався про смерть батька тільки 17.09.2000 р. так як перебував на заробітках в Голопристанському районі Херсонської області. Після цього з заявою до нотаріуса не звертався так як вважав через свою недбалість, що інші спадкоємці теж не прийняли спадщину та коли саме звертатися слід до суду з позовом про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини: у 2000р. чи 2015р. не має значення так як вже строк пропущено.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. Про практику розгляду судами України справ про спадкування, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Як встановлено судом, ні в позовній заяві, ні в ході її судового розгляду, позивачем не наведено будь-яких поважних причин пропуску ним строку на прийняття спадщини та доказів на їх підтвердження. Крім того, позивач перебував на заробітках (Голопристанський район Херсонської області) в безпосередній близькості від місця відкриття спадщини (м.Херсон) з 03.06.1999р.по 03.12.2000р. про що свідчать розписки про отримання коштів від ОСОБА_6 за виконання скільськогосподарських робіт з 03.06.1999р. по 03.12.2000р.; та зазначив дату:17.09.2000р. (перебував у м.Херсон), що свідчить про те, що безперешкод позивач міг в час вільний від роботи відлучатися до м.Херсон. Показами свідків встановлено, що позивач був присутній на церемонії поховання свого батька. З 2000 по 2015р. позивач не скористався правом звернення до нотаріуса з приводу прийняття спадщини.
Суд звертає увагу, що в Постанові Верховного суду України від 04.11.2015р. (6-1486цс15 від 04.11.2015 р.), зазначається, «…що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Незнання про смерть спадкодавця як причина пропуску строку для прийняття спадщини не може бути визнана поважною, оскільки сама по собі ця обставина без встановлення інших обєктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку… Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.» ( Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12).)
Враховуючи викладене, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини слід відмовити.
Керуючись ст.ст.548-550 Цивільного Кодексу України 1963 року, ст.ст.15, 174, 209. 212 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Херсонської області через Дніпровський районний суд м. Херсона. Апеляційна скарга може бути подана сторонами протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення підписано суддею в одному оригінальному екземплярі який зберігається в матеріалах справи.

Суддя Біла Кисельова А. А.