Номер провадження: 22-ц/785/4935/16
Головуючий у першій інстанції Смокіна Г. І.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Фальчука В.П., Таварткіладзе О.М.,

з участю секретаря судового засідання - Лопотана В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.05.2016 року,

встановила:

30.08.2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, та стягнення з відповідача аліментів на її утримання в розмірі 2000 грн., щомісячно до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, мотивуючи це тим, що дитина проживає з нею та позивач не може дійти згоди з відповідачем з питання надання допомоги на своє утримання та утримання дитини.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2016 року вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів роз'єднано у самостійні провадження (а.с.51).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.05.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 31.08.2015 року до досягнення ним повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 та аліменти на утримання дружини в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 31.08.2015 року до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права, просить рішення змінити визначивши розмір аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. та відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що його стан здоров'я та матеріальне становище не дозволяють сплачувати присуджений розмір аліментів. На даний час він не має постійної роботи, займається капітальним ремонтом придбаного для проживання сім'ї будинку, що потребує значних трат. Крім того вказує, що позивачка отримує державну допомогу, якою розпоряджається виключно сама та одержує утримання від батьків та судом першої інстанції не враховано поведінки самої позивачки, яка ініціювала розірвання відносин.

Сторони в судове засідання не з'явились. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялись належним чином, що підтверджується відповідними розписками, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Справа розглянута судом на підставі ч. 2 ст. 197 та ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, які мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

У відповідності до ч.ч.1, ст.80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя в частці від заробітку (доходу) іншого з подружжя та (або) в твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням одержання утримання від повнолітніх доньки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають суттєве значення.

Частина 4 ст.84 Сімейного кодексу України передбачає, що право на отримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами було укладено 21.02.2015 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 27.08.2015 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 25.03.2015 року (а.с.6).

Дитина проживає з матір'ю, що підтверджено довідкою від 27.08.2015 року № 1540, наданою Саф'янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області (а.с.8), та відповідачем під час розгляду справи у суді першої інстанції не заперечувалось.

Відповідач працює на судах закордонного плавання, має нерегулярний, непостійний дохід, розмір якого становить приблизно 20000,00 грн. за місяць знаходження у рейсі, що відповідачем визнано та є обставиною, яка не підлягає доказуванню відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України.

Згідно довідки від 27.01.2016 року №0.64-807/0/15-16, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_3 виїжджав за кордон з 20.09.2014 року по 03.02.2015 року, з 23.08.2015 року по 05.12.2015 року, з 08.12.2015 року виїхав з Іллічівського рибного порту до Туреччини та на час видачі довідки не повернувся (а.с.42).

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Виходячи з того, що за період 2015 року відповідач знаходився у рейсі 5 місяців, його заробітна плата за вказаний період становить 100000,00 (5x20000,00) грн., середньомісячна заробітна плата - 8333,00 грн.

Інших доказів, окрім визнання відповідачем розміру щомісячної заробітної плати, у підтвердження можливості відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини позивачем не надано.

Відповідач інших осіб на утриманні, стягнень за виконавчими документами не має. Доказів на підтвердження стану здоров'я, яке б перешкоджало відповідачу подальшому працевлаштуванню, не надано.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.05.2016 року становить 1450 грн.

За таких обставин, виходячи з розміру щомісячного доходу відповідача, розміру прожиткового мінімуму на працездатну особу, суд першої інстанції вважав за можливе стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 31.08.2015 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, та аліменти на утримання дружини - ОСОБА_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 31.08.2015 року до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3.

В частині вимог про визначення аліментів в розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суд відмовив, оскільки відповідно до ч.2 ст.182 СК України, оскільки такий розмір не передбачений при визначенні аліментів в твердій грошовій сумі.

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

ОСОБА_3 не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги що його стан здоров'я та матеріальне становище не дозволяють сплачувати присуджений розмір аліментів. Так додані апелянтом довідки лікаря-невропатолога, лікаря-окуліста та висновок комп'ютерної томографії медичної установи «Інтосана» не вказують на необхідність тривалого та дорогого лікування, неможливість працювати.

Крім того, доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивачка отримує державну допомогу, якою розпоряджається виключно сама та одержує утримання від батьків, не є підставою для скасування рішення, адже державна допомога призначається незалежно від отримання аліментів та ОСОБА_3 відповідно до ст. 186 СК України має право звернутись до органу опіки та піклування для перевірки цільового витрачання аліментів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Колегія суддів вважає за необхідне роз'яснити ОСОБА_3 його право, передбачене ст. 192 СК України у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом звернутись з позовом про зміну розміру аліментів.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.05.2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: В.П.Фальчук

О.М.Таварткіладзе