Справа № 2/489/2040/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

10 серпня 2016 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю:

позивачки - ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3І.о.

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2016 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивувала тим, що 26.08.2015 р. по пр. Жовтневому в районі будинку № 4 в м. Миколаєві сталась дорожньо-транспортна пригода за її участю та участю відповідача ОСОБА_2 Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль позивачки ОСОБА_1, винним у скоєнні ДТП було визнано відповідача ОСОБА_2, який під час ДТП керував автомобілем. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_5 (страхувальник автомобіля, яким керував ОСОБА_2Є.) була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», в звязку з чим страховою компанією було виплачено позивачці частину страхового відшкодування в розмірі 13 370,88 грн. Проте фактичні витрати ОСОБА_1 на ремонт належного їй автомобіля перевищили розмір страхового відшкодування, в звязку з чим частину коштів в сумі 19 174 грн. 12 коп. нею було сплачено особисто. До теперішнього часу ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» та відповідачем ОСОБА_2 не повернуто позивачці в повному обсязі витрачені нею кошти. Також позивачка вважає, що відповідач ОСОБА_5 має відшкодувати їй суму франшизи в розмірі 1 000,00 грн.

Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд: стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь частину не відшкодованої вартості відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 19 174 грн. 12 коп., 3 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу; стягнути з відповідача ОСОБА_5 на її користь суму франшизи в розмірі 1 000 грн. 00 коп.; стягнути з відповідачів на її користь судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2позов не визнав, вважаючи. Що витрати повинна нести страхова компанія в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Третя особа ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні вважали, що вимоги до нього не можуть бути задоволені та він не повинен нести відповідальність за ДТП, через що просили виключити зі складу третіх осіб.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

26.08.2015 р. сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля НОМЕР_1, під керуванням відповідача ОСОБА_2, та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1

26.08.2015 р. ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Renault Magnum, д/н НОМЕР_3, в м. Миколаєві по пр. Жовтневому в районі будинку № 4 не простежив про безпеку маневру, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом Mitsubishi Lancer, д/н НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_1

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Mitsubishi Lancer, реєстраційний номер НОМЕР_4, власником якого є ОСОБА_1, було завдано механічних пошкоджень.

Відповідно до Постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.10.2015 р. по справі № 3/490/2409/2015 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Renault Magnum, д/н НОМЕР_3, була зареєстрована ОСОБА_5 у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на підставі ОСОБА_6 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У встановленому законом порядку позивачка ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до Акту виконаних робіт № ЧП-0000032 від 28.09.2015 р., складеного ПП ОСОБА_6, фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачки (Mitsubishi Lancer) склала 32 545 грн. 00 коп.

ОСОБА_1 самостійно, за власні кошти, сплатила вартість ремонту в сумі 32 545 грн. 00 коп., що підтверджується відповідною квитанцією.

З матеріалів справи вбачається, що страховиком було здійснено виплату позивачці страхового відшкодування в розмірі 13 370 грн. 88 коп. та сплачено пеню у розмірі 900 грн. 21 коп., однак частину фактичної вартості відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 19 174 грн. 12 позивачці повернуто не було.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Частиною 22.1 статті 22 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третіх осіб.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Дослідивши надані докази в сукупності суд вважає, що вимоги позивачки в частині стягнення доплаченої нею особисто суми фактичної вартості відновлювального ремонту автомобіля саме з ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На переконання позивачки, відповідач ОСОБА_5 згідно положень діючого законодавства повинен сплатити їй розмір франшизи, яку не було виплачено страховиком, оскільки саме він укладав договір страхування транспортного засобу.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

За таких обставин суд вважає, що відповідач ОСОБА_5 має компенсувати позивачці суму франшизи в розмірі 1 000 грн. 00 коп.

Згідно п. 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду Цивільних і Кримінальних Справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що … особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації...

Таким чином якщо потерпіла особа надає докази, що вона реально провела ремонт автомобіля за ціною відновлювального ремонту без урахування зносу, тобто ці витрати вже реально понесені, відшкодування збитку винною особою здійснюється за понесеною вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобовязання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обовязку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом України при розгляді справі № 6-2808цс15 (право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності).

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що страховиком було виплачено позивачці лише частину понесених нею витрат на відновлювальний ремонт її автомобіля, суд вважає, що неоплачена частина вартості відновлювального ремонту автомобіля позивачки має бути стягнута з відповідача ОСОБА_2, а розмір франшизи може бути стягнутий зі страхуваника автомобіля відповідача ОСОБА_5

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., по 275 грн. 60 коп. з кожного.

Разом з тим, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати відповідно до наданих нею квитанцій.

Відповідно до п. 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних кримінальних справ № № 10 від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах» витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Таким чином з вищезазначеного вбачається, що компенсації підлягають лише витрати на правову допомогу, надані особою, яка є фахівцем у галузі права. Однак позивачкою не надано належних доказів того, що ФОП ОСОБА_7 є фахівцем в галузі права. За таких обставин підстави для відшкодування позивачці витрат, понесених нею в звязку з отриманням правової допомоги - відсутні.

На підставі ст.ст. 1166, 1167, 1168, 1187, 1188 ЦК України, керуючись ст. ст.10, 14, 60, 62, 88, 212, 214, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_5, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_6, витрати на відновлювальний ремонт автомобіля в розмірі 19 174 грн. 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_6, суму франшизи в розмірі 1 000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_5, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_6, судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., по 275 грн. 60 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії.

Суддя: