Справа №490/4420/15-ц 11.01.2016 11.01.2016
Провадження №22-ц/784/222/16
Категорія 44 Єдиний унікальний номер 490/4420/15-ц
Номер провадження 22-ц/784/222/16
Головуючий у І інстанції Гуденко О.А.
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2016 року місто ОСОБА_2

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого судді Прокопчук Л.М.,

Суддів: Темнікової В.І., Колосовського С.Ю.

Із секретарем судового засідання Тищенко Л.С.

За участю: позивача ОСОБА_3,

позивача ОСОБА_4,

представника позивачів ОСОБА_5

відповідачки ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні шляхом виселення, -

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2015 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачки, в якому просили зобовязати ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні квартирою № 35 по вул. Колодязній, 8 в м. Миколаєві шляхом зобовязання звільнити житлове приміщення.

Позивачі в позовній заяві вказують на те, що не мають можливості користуватися квартирою для власних потреб, у відповідача відсутнє право користування квартирою після смерті попереднього власника квартири - її батька, а також вказували, що у відповідачки на праві власності є інше житло (а.с. 2, 11).

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 та ОСОБА_4 задоволено. Виселено та зобовязано звільнити житлове приміщення ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1. Вирішено питання про стягнення судового збору (а.с. 168-170).

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, є упередженим та необґрунтованим (а.с. 175-180).

В судовому засіданні апеляційного суду відповідачка ОСОБА_6 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Позивачі та їх представник просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідачки, пояснення позивачів та їх представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів визнає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_3 скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належала на праві власності батьку відповідачки ОСОБА_2 За договором дарування від 06 липня 2009 року ОСОБА_2 подарував вказану квартиру матері позивачів ОСОБА_7 Після смерті ОСОБА_7, яка померла 13 вересня 2009 року, вказану квартиру успадкував її чоловік, батько позивачів, ОСОБА_8, який отримав 26 липня 2010 року свідоцтво про право на спадщину за законом. 27 липня 2014 року помер ОСОБА_8, після його смерті свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну квартиру 02 лютого 2015 року отримав позивач ОСОБА_4. В квартирі ніхто не зареєстрований, відповідачка фактично в ній проживає, а зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, яка належить їй на праві власності.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідачка не була і не є членом сімї власників квартири після її відчуження за договором дарування від 06.07.2009 року, а тому вона не набула права користування нею. Порушені права позивачів підлягають захисту.

З висновком суду в частині того, що порушені права позивача ОСОБА_3 погодитись не можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (Правова позиція, висловлена ВСУ при розгляді справи N 6-222цс14 від 04.02.2015 року).

Зі справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 не є власником спірної квартири, в ній не зареєстрований та не проживає. Право власності на квартиру після смерті його батька ОСОБА_8 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом отримав його брат позивач ОСОБА_4 (а.с. 12, 13). За відсутності у позивача ОСОБА_4 ОСОБА_9 будь-яких прав на спірну квартиру, набутих в порядку, передбаченому законом, немає підстав вважати, що вони порушені і підлягають судовому захисту.

Зазначені обставини та вимоги норм матеріального та процесуального права не були враховані судом першої інстанції при розгляді спору, тому суд необґрунтовано задовольнив позов ОСОБА_4 ОСОБА_9 На підставі викладеного та враховуючи вимоги п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції в зазначеній частині слід скасувати та відмовити в задоволенні позову ОСОБА_10

В іншій частині рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, які в основному зводяться до того, що судом не враховано, що судом розглядається інша справа про визнання договору дарування недійсним не заслуговують на увагу, оскільки на час розгляду даної справи позивач ОСОБА_4 ОСОБА_11 є власником квартири, а тому відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України він має право на захист порушеного права власності. Судом вірно встановлено, що відповідачка не є членом його сімї, не була членом сімї попередніх власників квартири матері та батька позивача. Після їх смерті до неї не перейшло право користування квартирою. До того ж вона зареєстрована в іншій квартирі, на яку має право власності.

Керуючись ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2015 року в частині задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про виселення та зобовязання ОСОБА_6 звільнити квартиру АДРЕСА_3 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в цій частині в задоволенні позову відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий Судді