Апеляційний суд Житомирської області
Справа №277/163/16-ц Головуючий у 1-й інст. Гресько В. А.
Категорія 52 Доповідач Коломієць О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Зарицької Г.В., Якухно О.М.

при секретарі

судового засідання: Добровольській Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом органу опіки і піклування Барашівської сільської ради Ємільчинського району в інтересах малолітніх дітей - ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю третьої особи на стороні позивача - служби у справах дітей Ємільчинської РДА про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23 травня 2016 року

встановила:

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне. Відповідачка є матір'ю малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3, однак не приділяє належної уваги вихованню своїх дітей, не створює їм належні умови проживання, не цікавиться їх шкільним життям. Відповідачка періодично від'їжджає на заробітки і залишає дітей з прабабусею, яка прикута до ліжка. За її заявою діти тимчасово влаштовані в обласний центр психологічної реабілітації дітей «Сонячний дім». Орган опіки і піклування Барашіської сільської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно її малолітніх дітей.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23 травня 2016 року позов задоволено. Позбавлено ОСОБА_4 батьківських прав відносно її дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3, дітей передано органу опіки і піклування Барашівської сільської ради для подальшого влаштування, стягнуто з відповідачки на користь особи чи установи, де будуть утримуватися діти аліменти на їх утримання в розмірі 100,00 грн. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з даним рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з'ясування обставин справи та дослідження доказів, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні вимог позивача. В обґрунтування, зокрема, зазначила, що позивачем не надано належних доказів нехтування відповідачкою батьківських обов'язків відносно дітей, надані характеристики та акти не відповідають дійсності, висновок органу опіки і піклування не достатньо обґрунтований. Позивачем не надано доказів негативного ставлення до дітей, винної поведінки, зловживання спиртними напоями, свідомого нехтування обов'язками, притягнення до відповідальності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з нормами ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (ст.164 СК).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є матір'ю малолітніх дітей - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Відомості про батька дітей зазначені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (а.с.18,19).

Відповідачка зареєстрована в с. Бараші Ємільчинського району разом зі своїми дітьми.

29 січня 2016 року рішенням Барашівської сільської ради Ємільчинського району затверджено висновок органу опіки і піклування Барашівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно її дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через те, що остання ухиляється від батьківських обов'язків, не створює належних умов для проживання та навчання своїх дітей, не піклується про їхнє здоров'я. За місцем проживання характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями, часто залишає дітей без нагляду.

З актів обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_4 разом з дітьми від 22.10.2015р., 11.11.2015р. та від 03.12.2015р. слідує, що в будинку по вул. Маяковського в с.Бараші Ємельчинського району порушені санітарно-гігієнічні норми, одяг у дітей брудний, чистої білизни немає, продуктами та дровами для опалення будинку сім'я не забезпечена. ОСОБА_4 залишає дітей вдома з бабусею, а сама їздить на заробітки до м. Києва. Відповідачу рекомендовано створити безпечні умови для проживання та навчання дітей.

З 26.01.2016 року малолітні діти за заявою відповідача влаштовані в комунальну установу «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Сонячний дім» Житомирської обласної ради, в яком перебувають на повному держаному забезпечені.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, яких залишила на сторонню особу ОСОБА_5, не вжила будь-яких заходів після рекомендації органу опіки та піклування створити безпечні умови для проживання та навчання дітей, бути поряд з ними, що становить основоположну складову сімейного життя. За таких обставин, суд дійшов висновку про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей. Проте такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з положеннями ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Висновки суду першої інстанції зводяться до необхідності застосування до ОСОБА_4 крайнього заходу впливу за неналежне виконання нею батьківських обов'язків щодо її малолітніх дітей у вигляді позбавлення батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно дитини.

Проте, між інтересами дитини та заходом впливу на батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над застосуванням такого крайнього заходу впливу на відповідача, як позбавлення її батьківських прав.

Колегія суддів вважає, що для правильного врахування інтересів дітей у справі, що розглядається слід виходити із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з положеннями ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

При цьому, вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав встановлено ч.1 ст. 164 СК України, за змістом якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно з п. 15 постанови Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо.

Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками.

Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

Для встановлення зазначених обставин суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та обов'язково здійснювати необхідні дії для з'ясування позиції відповідача.

Проте, доказів встановлення вказаних обставин, зокрема, щодо ухилення ОСОБА_4 від виконання своїх обов'язків, які б підтверджувалися належними та допустимими доказами, матеріали справи не містять.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог, а саме неналежне виконання ОСОБА_4 її батьківських обов'язків та невиконання рекомендацій органу опіки і піклування, відповідно до положень ст. 164 СК України не є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Також створення відповідачем несприятливих побутових умов для проживання дітей, її поведінка, яка не відповідає загальноприйнятим критеріям в суспільстві, не можна вважати ухиленням від виконання батьківських обов'язків, оскільки вони є прямим наслідком способу життя, які відповідач вважає нормальним.

Крім того, колегія суддів визнає висновок органу опіки та піклування Барашівської сільської ради Ємільчинського району про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав таким, що зроблено без достатнього з'ясування всіх обставин, недостатньо обґрунтованим та мотивованим, а також таким, що не відповідає обставинам справи та згідно зі ст. 212 ЦПК України не має наперед встановленого значення.

Також задовольняючи позов суд не надав належної оцінки тій обставині, що відповідач заперечує факт свого ухилення від виконання батьківських обов'язків стосовно дітей та бажає брати участь у їх вихованні, та не врахував, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків.

Під час апеляційного розгляду справи було встановлено, що відповідач ОСОБА_4 з 01.06.2016 року офіційно працює на посаді прибиральниці в ТОВ «Унітек» м. Київ, що підтверджується записом в трудові книжці (а.с.100).

З 25 травня 2016 року ОСОБА_4 змінила адресу проживання, уклавши довготривалий договір із громадянкою ОСОБА_6 на користування разом з дітьми двома кімнатами у трикімнатній квартирі за адресою : АДРЕСА_1. Наведене підтверджується договором безоплатного користування кімнатами в житловому приміщенні від 25.05.2016р. та актом обстеження житлово-побутових умов від 13.06.2016р., який затверджений начальником служби у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації (а.с.111).

30 травня 2016 року відповідач отримала довідки середньої загальноосвітньої школи № 233 м.Києва про те, що її діти будуть навчатись у вказаному шкільному закладі при наявності особової справи та медичної карти дітей (а.с.120,121).

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57- 60 ЦПК України.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи позивач не довів належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст.57-60 ЦПК України факту ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов'язків стосовно дітей, а тому суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Оскільки суд першої інстанції при розгляді справи допустив порушення норм матеріального та процесуального прав, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, що призвело до помилкового вирішення спору, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову органу опіки і піклування Барашівської сільської ради Ємільчинського району в інтересах малолітніх дітей - ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю третьої особи на стороні позивача - служби у справах дітей Ємільчинської РДА про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий : Судді :