Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

Справа № 185/5926/16-ц

Провадження № 2/185/3286/16

04 серпня 2016 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючий суддя Бабій С.О., за участю секретаря судового засідання Шмик К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Межиріч»про визнання протоколу № 3 від 29.03.2000 року, протоколу № 2 від 12.07.2001 року дійсними, визнання свідоцтва про право власності частково недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Межиріч» із позовом, яким просить визнати рішення загальних зборів уповноважених членів КСП «Межиріч» Павлоградського району Дніпропетровської області, оформлене протоколом № 3 від 29.03.2000 року, дійсним, визнати рішення комісії з організації вирішення майнових питань від 12.07.2001 року, оформлене протоколом № 2 в частині переведення машинного двору для задоволення кредиторської заборгованості КСП «Межиріч» замість МТФ № 8, а саме: корівники, бази № 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, будівля котельні, водонапірна башта, будинок тваринника, родилка, дійсним, визнати свідоцтво про право власності на МТФ № 8, санпропускник від 21.11.2001 року в частині нерухомого майна, яке було передано до пайового фонду, а саме: корівники, бази № 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, будівля котельні, водонапірна башта, будинок тваринника, родилка, недійсним

В обґрунтування позову посилався на те, що рішенням загальних зборів уповноважених членів КСП «Межиріч» Павлоградського району Дніпропетровської області затверджено протокол № 3 від 29.03.2000 року, яким в свою чергу був затверджений перелік майна по оціночній вартості майна, яке підлягає паюванню по КСП «Межиріч». В цьому переліку на сторінці 3 додатку міститься машинній двір оціночною вартістю 284000,00 грн. Також вказаним рішенням загальних зборів уповноважених членів КСП «Межиріч» Павлоградського району Дніпропетровської області затверджено протокол № 3 від 29.03.2000 року, яким, в свою чергу, був затверджений перелік майна, яке залишилось під кредиторську заборгованість та 15% резервного фонду по КСП «Межиріч». З додатку до вищезазначеного протоколу видно, що МТФ № 8 (корівники, бази №1,2, 3,4, 5,6,7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, будівля котельні, силососховище, насосна будка, дві водонапірні башти, будинок тваринника, дві родилки) увійшло до переліку майна, яке залишилось під кредиторську заборгованість.

Протоколом № 2 засідання комісії з організації вирішення майнових питань від 12. 07.2001 року, який затверджений рішенням загальних зборів співвласників майнових та власників земельних часток (паїв) бувшого КСП «Межиріч» від 18.12.2001 року, машинний двір вартістю 284000,00 грн. був переведений у кредиторську заборгованість в заміну частини МТФ № 8 (база №1,2, 3,4, 6, 7, 8, будинок тваринника, родилка, котельня, водонапірна башта).

В подальшому, відповідно до протоколу № 1 проведення цільового аукціону (податкова застава) від 22.11.2004 року вищезазначена будівля машинного двору механічного загону № 2 була реалізована на аукціоні за 33000,00 грн. селянському (фермерському) господарству «Лінько». Відтак, частина МТФ № 8, а саме: корівники, бази № 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, будівля котельні, водонапірна башта,будинок тваринника, родилка перейшли до пайового фонду і підлягала паюванню поміж членів колишнього КСП «Межиріч» (стала спільною частковою власністю власників майнових паїв колишнього КСП «Межиріч»).

На підставі протоколу № 4 загальних зборів уповноважених членів КСП «Межиріч» Павлоградського району Дніпропетровської області від 15.06.2000 року було вирішено провести реорганізацію залишкового КСП «Межиріч» у сільськогосподарський виробничий кооператив «Межиріч».У зв'язку з цим частина членів колишнього КСП «Межиріч» перейшли до інших формувань разом із майном, яке було за ними закріплено.

Відповідно до акту прийому-передачі із СВК «Межиріч» від 14.03.2002 року голова СВК «Межиріч» ОСОБА_2 з однієї сторони передав, а довірена особа від пайщиків TOB «Зоря» ОСОБА_3 прийняв корівник з МТФ № 8 база № 7 - 39200 грн. та котельню - 32600 грн.

Далі,на підставі заяви власників майнових паїв TOB «Зоря», які перейшли з КСП «Межиріч» у кількості 14 чоловік та акту прийому-передачі з ГОВ «Зоря» від 20.01.2005 року довірена особа ОСОБА_3, директор TOB «Зоря» ОСОБА_4 з однієї сторони та приймаючі особи у кількості 14 чоловік здійснили прийом-передачу будівлі котельні на МТФ № 8 на суму 32600 грн.

На підставі заяви власників майнових паїв TOB «Зоря»,які перейшли з КСП «Межиріч» у кількості 13 чоловік та акту прийому-передачі з TOB «Зоря» від 22.02.2005 року довірена особа ОСОБА_3, директор TOB «Зоря» ОСОБА_4 з однієї сторони та приймаючі особи у кількості 13 чоловік здійснили прийом-передачу будівлі - бази № 7 на МТФ № 8 на суму 39200 грн.

16.09.2015 року позивачу стало відомо, що на підставі свідоцтва про право власності від 21.11.2001 року та довідки КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 9687 від 13.06.2012 року за СВК «Межиріч» заресстровано МТФ № 8, санпропускник по пров. Шкільному 16 в с. Межиріч Павлоградського району, тому відповідач вважає, що МТФ № 8, яке складається з наступного майна, а саме: корівники, бази № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, будівля котельні, силососховище, насосна будка, дві водонапірні башти, будинок тваринника, дві родилки та санпропускник, належить останьому, що зумовило звернення позивача до суду із даним позовом.

До суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ч.1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, відповідно до п. 2 якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Оскільки спірні рішення були прийняті, а спірне свідоцтво про право власності складене у 2000-2001 р.р., правовідносини, що виникли між сторонами, підлягають врегулюванню Цивільним кодексом Української РСР, в редакції 1963 року, та іншими актами законодавства, які діяли у той час.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність», який діяв на момент укладення угоди, громадянин набуває права власності на майно, отримане внаслідок укладення угод, не заборонених законом. Так само відповідно до вимог ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.ст. 7, 8 Закону України „Про колективне сільськогосподарське підприємство, майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Субєктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства. Право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном. Право власності підприємства охороняється законом. Належне йому майно може бути передано державним, кооперативним та іншим підприємствам, організаціям і громадянам за рішенням загальних зборів членів підприємства або зборів уповноважених.

За ст. 9 вказаного Закону до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за

рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих,

проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України. При цьому пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. Спори, що виникають при здійсненні цього права, розглядаються судом.

Відповідно до Указу Президента України від 3 грудня 1999 р. № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» запроваджено реформування протягом грудня 1999 - квітня 2000 року колективних сільськогосподарських підприємств на засадах приватної власності на землю та майно шляхом, зокрема, забезпечення всім членам колективних сільськогосподарських підприємств права вільного виходу з цих підприємств із земельними частками (паями) і майновими паями та створення на їх основі приватних (приватно-орендних) підприємств, селянських (фермерських) господарств,господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб'єктів господарювання, заснованих на приватній власності (далі - приватні формування). Це право, гарантоване частиною другою статті 14 Конституції України, не може бути обмежено рішеннями загальних зборів членів колективних сільськогосподарських підприємств або будь-якими іншими рішеннями, передбачено передачу окремих будівель, споруд, техніки, робочої і продуктивної худоби, птиці, знарядь праці тощо членам колективних сільськогосподарських підприємств - власникам земельних часток (паїв), які подали в установленому порядку заяву про відведення земельної ділянки в натурі, у рахунок погашення належних їм майнових паїв.

Як вбачається із протоколу № 4 загальних зборів уповноважених членів КСП «Межиріч» Павлоградського району Дніпропетровської області від 15.06.2000 року, на даних зборах було вирішено провести реорганізацію «залишкового» КСП «Межиріч» у сільськогосподарський виробничий кооператив «Межиріч» у звязку із реформуванням аграрного сектору (а.с.18-20).

Відповідно до ст. 9 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про юридичну особу, зокрема, про місцезнаходження юридичної особи. Відповідно до ст. 1 вказаного Закону місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені. Так само за ст. 93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку. Згідно ст.10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням сільськогосподарського виробничого кооперативу «Межиріч» є 51473, Дніпропетровська обл., Павлоградський район, село Межиріч, ВУЛ. МОЛОДІЖНА, дата державної реєстрації: 20.06.2000 р.,

дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі про включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичну особу, 08.01.2008 р. № 1 000347 (а.с.27-28).

Як вбачається із копії протоколу № 3 загальних зборів уповноважених членів КСП «Межиріч» Павлоградського району Дніпропетровської області від 29.03.2000 р., на вказаних зборах розглядалися питання затвердження списків членів КСП «Межиріч», структури та розміру майнових паїв, тощо (а.с.8-10). Відповідно до переліку майна по оціночній вартості, в т.ч. майна, яке підлягає паюванню по членів КСП «Межиріч», до складу такого майна включено «машинній двір», балансовою вартістю 552 151 грн., залишковою вартістю 308 344 грн., оціночною вартістю 284000,00 грн.(а.с. 13, звор. бік).

Відповідно до переліку майна, яке залишилось під кредиторську заборгованість та 15% резервного фонду по КСП «Межиріч», було визначене таке майно, а саме МТФ № 8: корівники, бази №1,2, 3,4, 5,6,7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, будівля котельні, силососховище, насосна будка, водонапірні башти 2 шт., будинок тваринника, родилки- 2 шт. (а.с. 14, звор. бік).

Відповідно до протоколу № 2 засідання комісії з організації вирішення майнових питань від 12. 07.2001 року, за п.2 порядку денного розглядалося питання переведення машинного двору в кредиторську заборгованість в заміну МТФ № 8, за яким було перевести машинний двір вартістю 284000,00 грн. у кредиторську заборгованість в заміну МТФ № 8 (бази №1,2, 3,4, 6, 7, 8, будинок тваринника, родилка, котельня, водонапірна башта) (а.с.15-16). Відтак, до переліку майна, майнові права на яке мало бути оформлені за колишніми членами КСП «Межиріч», із 12. 07.2001 року відносилась не машинний двір, а МТФ № 8 (бази №1,2, 3,4, 6, 7, 8, будинок тваринника, родилка, котельня, водонапірна башта). При цьому, як випливає із протоколу № 1 проведення цільового аукціону (податкова застава) від 22.11.2004 р., продаж будівлі машинного двору механічного загону № 2 відбувся саме в рахунок погашення кредиторської заборгованості, а саме податкових зобовязань (а.с.17).

Відтак, рішення загальних зборів уповноважених членів КСП «Межиріч» Павлоградського району Дніпропетровської області, оформлене протоколом № 3 від 29.03.2000 року, про визнання якого дійсним просить позивач, із урахуванням, при цьому, наступних змін у складі майна, яке було визначене для погашення кредиторської заборгованості відповідача (машинний двір) замість раніше визначеного заміну МТФ № 8 (бази №1,2, 3,4, 6, 7, 8, будинок тваринника, родилка, котельня, водонапірна башта), прийнято компетентним органом відповідно до наданих йому повноважень, недійсним у встановленому порядку не визнавалося, а відтак є дійсним.

На виконання Указу Президента України від 29 січня 2001 року № 62 Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2001 року №177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки».

Даною постановою затверджено Методику уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих; Порядок визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення; Типове положення про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки.

Цим нормативно-правовим документом визначено порядок оформлення майнових прав в процесі реорганізації колективних сільськогосподарських підприємств, в тому числі гарантовано відповідним особам отримання майнового паю в натурі.

Наказом Міністерства аграрної політики № 62 від 14.03.2001 року „Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 квітня 2001 року за № 305/5496 визначено право кожного із співвласників скористатись своїм паєм в один із способів, в тому числі і на отримання його в натурі у спільну часткову власність. Спірні питання щодо розподілу майна між співвласниками вирішуються в судовому порядку.

Статтею 361 Цивільного Кодексу України гарантовано право співвласника самостійно розпорядитись своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦКУ співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до п.19 Методики уточнення складу і вартості пайових фондів майна

членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 р. № 177, уточнений перелік активів щодо задоволення боргів підприємства складається комісією разом з правонаступником на основі переліку, підготовленого на дату реорганізації підприємства, з урахуванням уточнення вартості активів і

зобов'язань та виключенням з цього переліку майна, що призначалося, але не було використане для погашення заборгованості із сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів і державних цільових фондів у зв'язку із списанням цієї

заборгованості відповідно до законодавства. Якщо на дату реорганізації підприємства відсутній перелік активів для забезпечення боргів, цей перелік складається з

урахуванням уточненого складу і вартості активів і зобов'язань підприємства.

Для задоволення кредиторської заборгованості, що залишилася, виділяється дебіторська заборгованість та інше майно.

Відтак, рішення комісії з організації вирішення майнових питань від 12.07.2001 року, оформлене протоколом № 2 засідання комісії з організації вирішення майнових питань від 12.07.2001 року, про визнання якого дійсним просить позивач, за пунктом 2 порядку денного, тобто в частині переведення машинного двору в кредиторську заборгованість в заміну МТФ № 8, відповідало за змістом п. 19 вищезазначеної методики, недійсним у встановленому порядку не визнавалося, а відтак є дійсним. За змістом вказане рішення відповідає приписам Порядку оформлення правонаступництва за зобов'язаннями реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 63.

Відповідно до п.4.1. Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09.06.98 № 121, оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності за зразком,

наведеним в додатку 11 , місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого

самоврядування: фізичним особам на новозбудовані, перебудовані або

реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта державної комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію; власникам спільних будівель, які на законних підставах зробили перебудову, прибудову, внаслідок чого змінились належні їм частки. У випадках, коли співвласники не згодні змінити частки добровільно - це питання вирішується в судовому порядку; членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, товариства або об'єднання, які повністю внесли свої пайові внески; фізичним особам, які у разі ліквідації підприємства, об'єднання, організації отримали у власність в установленому

законодавством порядку нерухоме майно підприємства, об'єднання, організації, що ліквідується; фізичним особам, що вийшли зі складу засновників підприємства

і за рішенням засновників (власників) отримали у власність об'єкт нерухомого майна, переданий їм за актом прийняття-передачі; інвесторам, які у встановленому законодавством України порядку отримали у власність об'єкти нерухомого майна або його частини, побудовані за їх кошти, за наявності відповідного рішення органу місцевої виконавчої влади, місцевого самоврядування, акта прийняття-передачі об'єкта (частини) інвестору; фізичним та юридичним особам, прийнятим у співзасновники підприємства, які внесли в статутний фонд цього підприємства об'єкт нерухомого майна; реабілітованим громадянам, яким повернуто у власність належні їм об'єкти нерухомого майна з представленням рішень комісій з реабілітації про повернення цього майна; у разі виділення окремого будинку зі складу об'єкта нерухомого майна, що складається із двох або більше будинків (будівель); фізичним та юридичним особам при представленні договору про дольову участь у будівництві об'єкта нерухомого майна, акта про прийняття об'єкта в експлуатацію та акта прийняття-передачі цього об'єкта дольовику; фізичним та юридичним особам на підставі документів, встановлених законодавством, які підтверджують їх право власності на об'єкти нерухомого майна.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента Украйни «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» № 62 /2001 від 29.01.2001 року та затвердженими на виконання вказаного Указу Кабінетом Міністрів України нормативно-правовими актами, іншими актами законодавства не передбачалося надання місцевим органам державної виконавчої влади повноважень видавати свідоцтва підприємствам - правонаступникам реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств про право власності на майно, що було віднесено до майна пайового фонду з метою розподілу в натурі між його співвласниками.

Так само, відповідно до п.п. 14, 15 Порядку оформлення правонаступництва за зобов'язаннями реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств , затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 63, у процесі реорганізації кожен із членів КСП має право прийняти одне з таких рішень: приєднатися до однієї з ініціативних груп із створення нового підприємства; приєднатися до відповідної установчої угоди і прийняти участь у створенні підприємства-правонаступника; здійснити у процесі реорганізації вихід з КСП з отриманням індивідуально визначеного майна для господарських потреб, створення селянського (фермерського) господарства, здійснення підприємницької діяльності тощо; отримати майно спільно з іншими членами КСП шляхом укладання договору про спільне володіння та користування майном з подальшою передачею його в оренду єдиним комплексом; поступитись належним йому майновим паєм на користь будь-якого іншого члена підприємства або третьої особи за згодою інших співвласників. Майно на загальну суму невитребуваних паїв (майнові паї членів КСП, які не прийняли жодного із зазначених у пункті 14 рішень) залишається на балансі юридичних осіб - правонаступників, створених у процесі реорганізації КСП, разом із кредиторською заборгованістю перед співвласниками, які не отримали своїх майнових паїв у натурі в процесі вирішення майнових питань. Підприємства - правонаступники реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств вживають в установленому порядку заходи щодо пошуку власників (спадкоємців) невитребуваних майнових паїв та забезпечення їх прав, у тому числі: утримують та охороняють майно на суму невитребуваних майнових паїв; не менше двох разів на рік розміщують інформацію про перелік власників (спадкоємців) невитребуваних майнових паїв у засобах масової інформації відповідних органів виконавчої влади та на дошці оголошень сільської (селищної, міської) ради, на території якої знаходиться майно; виділяють майно в натурі відповідно до Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року N 62 ( z0305-01 ) та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 4 квітня 2001 року за N 305/5496, у разі виявлення власника невитребуваного майнового паю; вживають інші можливі заходи щодо пошуку власників (спадкоємців) невитребуваних майнових паїв та інформують регіональні комісії з врегулювання майнових питань реформованих сільськогосподарських підприємств про вжиті заходи.

Відповідно до п.7 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62, перелік активів, передбачених для задоволення кредиторської заборгованості, затверджений загальними зборами

колишніх членів підприємства, що є співвласниками його майна (далі - збори співвласників), і підписаний членами комісії та керівником підприємства-правонаступника, разом з витягом із протоколу зборів співвласників, яким затверджено цей перелік активів, є підставою для оформлення прав власності підприємства-правонаступника на це майно реорганізованого підприємства. Таким чином, законодавство передбачало можливість оформлення за відповідачем права власності лише на майно, яке було визначено для задоволення кредиторської заборгованості, а не те, що було віднесено до майна пайового фонду з метою розподілу в натурі між його співвласниками.

Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до ст. 16 ЦКУ є визнання права, визнання правочину недійсним, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Таким чином, із урахуванням досліджених судом обставин справи та визначених судом актів цивільного законодавства, які регулюють відповідні правовідносини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати..Оскільки судовий збір за немайновою вимогою був сплачений позивачем у розмірі 1653,60 грн. за квитанцією від 12.07.2015 р., вказану суму слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 3,11,15, 57-61, 208-210, 212 - 215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати рішення загальних зборів уповноважених членів КСП «Межиріч» Павлоградського району Дніпропетровської області, оформлене протоколом № 3 від 29.03.2000 року, дійсним.

Визнати рішення комісії з організації вирішення майнових питань від 12.07.2001 року, оформлене протоколом № 2 в частині переведення машинного двору для задоволення кредиторської заборгованості КСП «Межиріч» замість МТФ № 8, а саме: корівники, бази № 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, будівля котельні, водонапірна башта, будинок тваринника, родилка, дійсним.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на молочно-товарну ферму № 8, санпропускник від 21.11.2001 року в частині нерухомого майна, яке було передано до пайового фонду, а саме: корівники, бази № 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, будівля котельні, водонапірна башта, будинок тваринника, родилка.

Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Межиріч» на користь ОСОБА_1 1653,60 грн. витрат по сплаті судового збору.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем у десятиденний строк з моменту отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. О. Бабій