Справа № 749/802/16-ц
Номер провадження 2/749/228/16
У х в а л а

про залишення заяви без руху

12 серпня 2016 року м. Сновськ

Суддя Щорського районного суду Чернігівської області Шаповал З.О. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення днів побачень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом.

Перевіривши відповідність позовної заяви вимогам ст. ст. 107- 120 ЦПК України приходжу до висновку про необхідність залишення даної позовної заяви без руху, з наступних правових підстав.

У позовній заяві позивачем заявлено три позовні вимоги немайнового характеру, а саме позивач просить суду розірвати шлюб між сторонами, стягнути з себе аліменти на користь відповідача та визначити дні побачення з неповнолітньою донькою ОСОБА_3.

Так, відповідно до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору із позовних заяв, які подаються до суду, немайнового характеру становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто, 551 грн. 20 коп.

Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як вбачається з позовної заяви позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру.

Разом з тим, позивачем до позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору на суму 551,20 грн.

Враховуючи викладене, позивач зобов'язаний доплатити судовий збір окремо за кожну свою позовну вимогу та надати до суду документ, яки й би підтверджував сплату судового збору у розмірі 1102 грн. 40 грн.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" до заяви додаються: свідоцтво про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог. Якщо заява не відповідає вимогам закону, слід застосовувати правила ст.121 ЦПК.

Однак позивачем до позовної заяви не додано оригінал свідоцтва про укладення шлюбу.

Частиною 4 статті 19 Сімейного Кодексу України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Частиною 5 статті 19 Сімейного Кодексу України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ч.2 ст.35 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору можуть бути залучені до участі у справі за клопотанням сторін, інших осіб, які беруть участь у справі.

Між тим, відповідно до п.74 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. за № 866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом дітей" під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи.

Однак позивачем у позовній заяві не зазначено як третю особу - орган опіки та піклування, не вказано його місце знаходження, не додано копії позовної заяви із доданими до неї матеріалів для вручення даній особі, не додано висновок з органу опіки та піклування про можливість брати участь у її вихованні, що не відповідає діючому законодавству.

Крім того ст.10 Конституції України встановила, що державною мовою в Україні є українська мова. Законом України «Про засади державної мовної політики» від 03.07.2012 року №5029-VI, у свою чергу, визначені засади державної мовної політики в Україні. Так, цей Закон визначає, що державна мова це закріплена законодавством мова, вживання якої обов'язкове в органах державного управління та діловодства, установах та організаціях, на підприємствах, у державних закладах освіти, науки, культури, у сферах зв'язку та інформатики тощо. Стаття 6 цього Закону регламентує, що державною мовою України є українська мова, а ст.14 закріпила, що судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою. Сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.

Українська мова, як державна мова, обов'язково застосовується на всій території України при здійсненні повноважень органами законодавчої, виконавчої та судової влади, у міжнародних договорах, у навчальному процесі в навчальних закладах в межах і порядку, що визначаються цим Законом.

Статтею 7 ЦПК України передбачено, що мова цивільного судочинства визначається ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики».

Всупереч зазначеним вимогам, позовна заява ОСОБА_1 складена українською мовою, однак у всьому тексті літери "і" та "ї" значиться як арабська "1", зазначене змінює суть позову та ім`я по-батькові сторін та адреси їх проживання.

Крім того відповідно до ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Однак позивачем не надано доказів про те, що донька ОСОБА_3 проживає разом з позивачем. У позовній заяві останній вказує на те, що після розірвання шлюбу донька буде проживати з матір`ю, однак на даний час позивач не вказує з ким проживає донька.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позов подано без додержання вимог, викладених у ст. 119-120 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позову без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Отже зазначена позовна заява подана з порушенням ст. 119 ЦПК України, тому вона підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання заявником копії ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення днів побачень залишити без руху, надавши йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

В разі не усунення до встановленого терміну недоліків, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною і буде повернута позивачу з усіма додатками до неї.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - З.О. Шаповал