У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:
головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Губар В.С., Позігуна М.І.,

при секретарі Халимон Т.Ю.,

за участю: відповідача ОСОБА_1 , та її представника ОСОБА_2 , представника позивача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 березня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення від 09.03.2016 року, яким позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Доводи скарги зводяться до того, що судом не повно з`ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, оскаржуване рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Незаконність оскаржуваного рішення суду заявник обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 має статус учасника бойових дій, що дає підстави для не нарахування штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язання по кредитному договору, як це передбачено п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В скарзі зазначає, що відповідачі звертались до банку з метою реструктуризації боргу у зв`язку з сімейними обставинами, а саме, що у них на утриманні знаходиться троє неповнолітніх дітей, та що ОСОБА_4 мобілізований та бере участь у проведенні антитерористичної операції на Сході України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що 26.06.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», найменування змінено на ПАТ «УкрСиббанк» (а.с. 53-56), та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі Договір кредиту), згідно умов якого остання отримала кредит у вигляді одного траншу в іноземній валюті 32 146,00 Швейцарських франків. Строк кредитування сторонами визначений до 25.06.2014 року (а.с. 6-10), а також сторони погодили графік погашення кредиту (а.с. 11-12).

Надалі між банком та ОСОБА_1 було укладено Додаткові угоди до Договору кредиту, якими було змінено графік погашення кредиту, строк сплати процентів, кінцевий термін повернення кредиту, схеми погашення кредиту, перенесено строки виконання зобов`язання (а.с. 13-23).

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань ОСОБА_1 за Договором кредиту, 26.06.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено Договір поруки № 30105Р515 (далі Договір поруки), згідно умов якого поручитель зобов`язався відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_1 усіх зобов`язань, що виникли з Договору кредиту (а.с. 24-25).

Договорами про внесення змін до Договору поруки поручитель погодився забезпечувати змінене основне зобов`язання (а.с. 26-28).

У зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору у позичальника перед банком утворилась заборгованість, яка станом на 03.11.2015 року склала 8 127,46 швейцарських франків, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та проценти в розмірі 8 735,37 грн. (а.с. 35-47)

07.09.2015 року банком на адреси відповідачів направлялись вимоги про погашення простроченого зобов`язання протягом 31 календарного дня з дати одержання вказаного листа (а.с. 29-32).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що оскільки ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, то з відповідачів підлягає стягнення боргу в солідарному порядку, як з боржника так і поручителя, відповідно до ст.ст. 526, 530, 554, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Статтею 553 ЦК Ураїни передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1048, 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позичальника достроково вимагати повернення частини суми позики, що залишилася, та сплати процентів.

Посилання заявника на те, що він має статус учасника бойових дій, що дає підстави для не нарахування штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язання по кредитному договору, як це передбачено п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не спростовує правильності висновків суду першої інстанції.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 , має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 виданого 16.06.2015 року безтерміново і дійсне на всій території України (а.с. 128), та виступає фінансовим поручителем ОСОБА_1 згідно Договору поруки від 26.06.2007 року ( а.с. 24-25).

Відповідно до п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

З довідки № 900а виданої військовою частиною польової пошти В4174 Міністерства оборони України від 20.03.2015 року вбачається, що ОСОБА_4 в період з 15.11.2014 року по 18.01.2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях (а.с. 172).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до витягу з наказу від 20.03.2015 року командира в/ч - польва пошта НОМЕР_2 (по строковій частині від 23.03.2015 року) ОСОБА_4 було звільнено (а.с. 174), разом з тим, з розрахунку наданого до позовної заяви, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами була нарахована з 07.06.2015 року по 03.11.2015 року (а.с. 35-47).

Наданий до матеріалів справи позивачем розрахунок заборгованості заявником в належний спосіб не спростовано, а доводи щодо тяжкого матеріального становища боржника ОСОБА_1 , у зв`язку з мобілізацією її чоловіка ОСОБА_4 та перебуванням його на лікуванні, а також його статусом учасника бойових дій, не дають підстав для скасування правильного по суті рішення, оскільки зазначені обставини не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, крім того на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано жодного доказу.

Посилання в апеляційній скарзі на не надання позивачем суду доказів виникнення негативних наслідків через прострочення виконання зобов`язання, не є обгрунтованими, оскільки нарахування штрафу, за умовами договору пов`язано з неналежним виконанням зобов`язань, а не з негативними наслідками, як посилається апелянт.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції і пояснення під час розгляду справи в апеляційному суді, щодо знищення предмета застави автомобіля «Mitsubishi Outlander» держ. номер НОМЕР_3 (а.с. 176), що підтверджується актом про пожежу від 06.08.2014 року (а.с. 177), а також посилання щодо перемовин між банком та боржником з приводу варіантів погашення боргу, на підтвердження чого надано листа ОСОБА_1 від 09.09.2014 року, яка зверталась до позивача з заявою щодо надання реструктуризації кредитної заборгованості (пролонгації) за кредитним договором № 0 від 26.06.2007 року (а.с. 131), з врахуванням заперечень поданих банком на адресу апеляційного суду (а.с. 158-159).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги повністю спростовуються обставинами даної справи, не свідчать про порушення судом норм матеріального або процесуального закону та не дають підстав для скасування вірного по суті рішення суду першої інстанції, яке відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Не підлягає вирішенню апеляційним судом і клопотання про розстрочення виконання рішення суду подане відповідачами (а.с. 167-171), оскільки, як роз`яснино в п. 21 Постанові Пленуму Верховного Суду України, від 24.10.2008, № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" питання про визначення порядку виконання рішення суду, розстрочку чи відстрочку виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання (ст. 217 ЦПК) розглядаються апеляційним судом, якщо ці питання вирішуються одночасно з ухваленням нового рішення чи зміною рішення. В інших випадках ці питання вирішуються судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.
Головуючий:Судді: