Номер провадження: 22-ц/785/3367/16
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я.,

ОСОБА_2,

при секретарі - Козак М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальних збитків, стягнення інфляційних втрат, пені, 3% річних, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, звернувшись 31 серпня 2015 року до суду з вищеназваним позовом, вказали, що 15 травня 2013 року на вул. Чубаївській в Київському районі м. Одеси з вини водія ОСОБА_5, який керував належним на праві власності ОСОБА_6 автобусом марки «Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої аварійно пошкоджено керований водієм ОСОБА_3 та належний на праві спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 транспортний засіб марки «Hyndai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_2. Про страховий випадок повідомлено ОСОБА_7 «Українська транспортна страхова компанія», пошкоджений автомобіль оглянуто аварійним комісаром, однак страхове відшкодування не проведено. Посилаючись на вказані обставини, позивачі після уточнення 12 січня 2016 року вимог просили стягнути з ОСОБА_7 «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на відшкодування матеріальних збитків 14722,91 грн., інфляційні втрати в сумі 8798,13 грн., пеню в сумі 8927,59 грн., 3% річних в сумі 618,00 грн., а всього 33066,63 грн., стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 2500,00грн., на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 2500,00 грн., стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на відшкодування витрат на автотоварознавче дослідження пошкодженого транспортного засобу 350,00 грн., розподілити судові витрати (а.с.3-7, 127-131).

Відповідачем ОСОБА_5 пояснень, заперечень суду першої інстанції не надано.

Відповідач ОСОБА_7 «Українська транспортна страхова компанія» позов не визнав (а.сч.56-57, 82-83).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2016 року позов задоволено (а.с.163-167).

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 «Українська транспортна страхова компанія» просить рішення суду в частині вимог до страхової компанії скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в частині вимог до ОСОБА_7 «Українська транспортна страхова компанія», заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія ВНС №178373, виданого 10 листопада 2008 року РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області, автомобіль марки «Hyndai Tucson», легковий універсал, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований на ОСОБА_3 (а.с.8).

Постановою суді Приморського районного суду м. Одесі від 13 червня 2013 року ОСОБА_5 визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, за допущення 15 травня 2013 року о 13.40 годині під час руху по вул.Чубаївській в м. Одесі керованим ним автобусом «Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_1, порушення Правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «Hyndai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_2, під управлінням ОСОБА_3 (а.с.17).

Згідно висновку №1796 від 14 квітня 2014 року експертного автотоварознавчого дослідження визначення вартості матеріальних збитків, завданих володільцю транспортного засобу, складеного експертом автотоварознавцем ОСОБА_8 (ФОП ОСОБА_8, свідоцтво МЮУ №1217 від 29 лютого 2008 року), вартість матеріальних збитків, завданих володільцю автомобіля марки «Hyndai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_2, пошкодженням в результаті дорожньо-транспортної пригоди станом на 15 травня 2013 року визначена рівною 14722,91 грн. За змістом висновку візуальний огляд пошкодженого транспортного засобу проведено 14 червня 2013 року в присутності його власника ОСОБА_3 та представника учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 (а.с.10-15).

Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу автобуса «Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_1, за заподіяну шкоду третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно полісу АС/3653452 в ОСОБА_7 «Українська транспортна страхова компанія» терміном дії з 14 травня 2013 року по 13 листопада 2013 року (а.с.16).

Письмове повідомлення про настання страхового випадку по договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів подано ОСОБА_5 16 травня 2013 року (а.с.249).

Повідомлення потерпілого з додатком документів, заяву про отримання страхового відшкодування з банківськими реквізитами для перерахування страхового відшкодування подано ОСОБА_3 28 квітня 2014 року, зареєстровано ОСОБА_7 «Українська транспортна страхова компанія» 12 травня 2014 року та 8 травня 2014 року відповідно (а.с.19, 20, 58, 62, 84-86).

Листом від 8 жовтня 2014 року №2092-У ОСОБА_7 «Українська транспортна страхова компанія» відмовлено ОСОБА_3 у виплаті страхового відшкодування на підставі статті 37.1.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що передбачає відмову у здійсненні страхового відшкодування у разі невиконанням потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, визначених цим Законом обовязків, що призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причин та обставин її настання, розміру заподіяної шкоди (а.с.87-88).

Станом на даний час транспортний засіб автомобіль марки «Hyndai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_2, не відремонтовано (а.с.150-158).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з настання 15 травня 2013 року страхового випадку, з 14722,91 грн. вартості матеріальних збитків, завданих аварійним пошкодженням транспортного засобу потерпілої особи; з прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика, наслідком чого стало нарахування за період з 7 серпня 2014 року по 31 грудня 2015 року пені в сумі 8927,59 грн.; з передбаченої частиною 2 статті 625 ЦК України відповідальності за прострочення виконання грошового зобовязання, а саме з інфляційних втрат, розрахованих за період з серпня 2014 року по грудень 2015 року в сумі 8798,13 грн., та 3% річних від простроченої суми за період з 7 серпня 2014 року по 31 грудня 2015 року в сумі 618,00 грн.

Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вказують на правильне застосування норм матеріального права. Поряд з цим, суд на відшкодування вказаних збитків, пені, інфляційних втрат, 3% річних стягнув грошові кошти з ОСОБА_7 «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_9, зазначивши, що стягнення проводиться на їх користь в солідарному порядку, не звернувши увагу на те, що законом передбачена солідарна відповідальність, а не солідарне отримання відшкодування збитків, пені тощо. Виходячи з того, що ОСОБА_9 і ОСОБА_4 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2006 року, суд стягнув зі страхової компанії страхове відшкодування завданих аварійним пошкодженням придбаного в період шлюбу транспортного засобу матеріальних збитків, пені, інфляційних втрат, 3% річних на користь як ОСОБА_3 так і ОСОБА_10, не звернувши увагу на те, що ОСОБА_4 не повідомляла страховій компанії про себе як потерпілу особу, не зверталася до страхової компанії як потерпіла особа з заявою про отримання страхового відшкодування, відтак, у страхової компанії не виникло обовязку безпосередньо перед ОСОБА_10 Зазначені обставини згідно п.п.2,3 ч.1 ст.307 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду в частині вимог ОСОБА_3 до страхової компанії, для скасування рішення суду в частині вимог ОСОБА_10 до страхової компанії з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні вимог до страхової компанії та для зміни рішення в частині розподілу судових витрат.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності права ОСОБА_3 на відшкодування страховою компанією матеріальних збитків з урахуванням інфляційних втрат, стягнення пені та 3% річних безпідставні з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобовязання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору, що зазначено у статті 979 ЦК України.

ОСОБА_5 впродовж 3 днів була подана заява винного до ОСОБА_7 «Українська транспортна страхова компанія» із зазначенням даних про потерпілу особу та транспортний засіб, що вказує на те, що страхову компанію було своєчасно повідомлено про настання страхового випадку.

8 травня 2014 року на адресу ОСОБА_7 «Українська транспортна страхова компанія» поштою та в електронному вигляді була надіслана заява на виплату страхового відшкодування та всі необхідні документи, включаючи засвідчену копію постанови суду, на виконання вимог статті 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно висновку експертного дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди №1796 від 14 квітня 2014 року експерта товарознавця ОСОБА_8 (свідоцтво МЮУ №1217 від 29 лютого 2008 року) вартість матеріальних збитків, завданих володільцю автомобіля марки «Hyndai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_2, пошкодженого в результаті ДТП станом на 15 травня 2013 року рівна 14722,91 грн. ОСОБА_7 «Українська транспортна страхова компанія» висновок з визначення вартості матеріальних збитків не оскаржено, інший розмір збитків не визначено.

Відповідно до п.33.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобовязані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилось після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Згідно доводів ОСОБА_3, не спростованих апелянтом, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про страховий випадок повідомлено у травні 2013 року, автомобіль було оглянуто аварійним комісаром, контактні дані якого надано ОСОБА_3 після дзвінка на гарячу лінію з метою повідомлення про страховий випадок. ОСОБА_3 отримав відповідні бланки заяв та певний час очікував постанову суду про визнання ОСОБА_5 винним в дорожньо-транспортній пригоді. Ні до подання 28 квітня 2014 року письмової заяви потерпілого про отримання страхового відшкодування з банківськими реквізитами для перерахування страхового відшкодування та додатком необхідних документів, ні потому аж до подання 21 вересня 2014 року скарги на дії ОСОБА_7 «Українська транспортна страхова компанія», будь-яких зауважень, вимог тощо страхових не мав. Станом на теперішній час транспортний засіб автомобіль марки «Hyndai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_2, не відремонтовано, транспортний засіб знаходиться в тому ж стані й що й після дорожньо-транспортної пригоди, однак страховик не вчиняє ніяких дій по огляду працівниками страхової компанії пошкодженого транспортного засобу, визначення розміру збитків тощо.

Відповідно до розяснень пункту 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» з урахуванням змісту статті 979 ЦК України та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобовязаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком. Порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку.

ОСОБА_7 «Українська транспортна страхова компанія» не надано належних на допустимих доказів порушення страхувальником чи потерпілою особою положень договору страхування, які б доводили те, що страховик був позбавлений можливості дізнатися чи є подія страховим випадком, не міг встановити причини та наслідки дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, оскільки заявлений ОСОБА_3 на підставі висновку №1796 від 14 квітня 2014 року експертного автотоварознавчого дослідження визначення вартості матеріальних збитків ФОП ОСОБА_8 (свідоцтво МЮУ №1217 від 29 лютого 2008 року), розмір збитків належними та допустимими доказами не спростований, то з ОСОБА_7 «Українська транспортна страхова компанія» підлягає стягненню на користь ОСОБА_4 як потерпілої особи на відшкодування матеріальних збитків 14722,91 грн.

Безпідставними є доводи апелянта щодо ПДВ, оскількт висновком №1796 від 14 квітня 2014 року вартість матеріальних збитків, завданих володільцю автомобіля марки «Hyndai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_2, визначена без податку на додану вартість, у калькуляції №1056 від 24 квітня 2014 року значення 20% стосується вартості запасних частин, що є невідємною частиною ціни; транспортний засіб до теперішнього часу не відремонтовано.

Відповідно до положень статті 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія повинна прийняти рішення про виплату страхового відшкодування та протягом трьох робочих днів з дня прийняття рішення направити письмове повідомлення заявнику щодо прийнятого рішення. Виплата повинна бути здійснена заявнику протягом 15-90 днів з дня отримання страховиком документів, визначених в статті 35 цього Закону.

Згідно статті 36.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентованої виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення та 3% річних від простроченої суми.

Таким чином, строк для прийняття рішення щодо виплати та повідомлення заявника про прийняте рішення не може перевищувати трьох місяців з дати отримання усіх документів. ОСОБА_3 відповідно до вимог статті 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» була подана письмова заява про отримання страхового відшкодування страховику, яку представником страхової компанії отримано 8 травня 2014 року, що підтверджено відміткою на зворотному повідомленні. За таких обставин, крайньою датою отримання виплати страхового відшкодування є 7 серпня 2014 року, пеня за період з 7 серпня 2014 року по 31 грудня 2015 року становить 8927,59 грн.; 3% річних на заборгованість в сумі 14722,91грн., що виникла станом на 7 серпня 2014 року, рівна за період з 7 серпня 2014 року по 31 грудня 2015 року 618,00 грн.; інфляційні втрати за період з серпня 2014 року по 31 грудня 2015 року становлять 8798,13 грн. (а.с.132-133). Розрахунки ОСОБА_3 не спростовано.

Таким чином, з ОСОБА_7 «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_3 як потерпілої особи підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 8798,13 грн., пеня в сумі 8927,59 грн., 3% річних в сумі 618,00 грн. Дане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 6 червня 2012 року №6-49цс12.

ОСОБА_4 перебуває в шлюбі з ОСОБА_3, транспортний засіб автомобіль марки «Hyndai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_2, придбано в період шлюбу, однак дані обставини не є безумовною підставою для проведення зі страхової компанії стягнень на користь ОСОБА_4, так як остання не заявляла про себе як потерпілу особу, не подавала письмову заяву про виплату страхового відшкодування тощо.

ОСОБА_3 не заперечує, щоб належні від страхової компанії виплати були проведено лише на його користь, зазначає, що це не є спірним між ним та дружиною ОСОБА_4

Відмова ОСОБА_4 у стягненнях зі страхової компанії має наслідком зміну рішення суду в частині розподілу судових витрат. Так. з ОСОБА_7 «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати в сумі 452,47 грн. (за подання позовної заяви та заяви про забезпечення доказів сплачено судовий збір в загальній сумі 1038,40 грн.; вимоги до страхової компанії задоволено в загальній сумі 33066,63 грн., відповідно витрати на сплату судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно до задоволених вимог в сумі 330,67 грн.; за подання заяви про забезпечення доказів сплачено 243,60 грн., заяву подано в інтересах двох позивачів, з огляду на відмову в задоволенні вимог одному з позивачів підлягають відшкодуванню витрати в сумі 121,80 грн.; всього підлягають відшкодуванню ОСОБА_3 страховою компанією витрати на сплату судового збору в загальній сумі 330,67 грн. +121,80 грн. = 452,47 грн.).

Рішення в частині вимог ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, витрат на дослідження та на сплату судового збору не оскаржено, відповідно до положень статті 303 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду в цій частині при даному апеляційному розгляді справи не переглядається.

Керуючись ст.303, п.п.2,3 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальних збитків, стягнення інфляційних втрат, пені, 3% річних та в частині розподілу судових витрат змінити, в частині позовних вимог ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальних збитків, стягнення інфляційних втрат, пені, 3% річних скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальних збитків, стягнення інфляційних втрат, пені, 3% річних задовольнити частково.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальних збитків, стягнення інфляційних втрат, пені, 3% річних відмовити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) страхове відшкодування матеріальних збитків в сумі 14722 грн. 91 коп., інфляційні втрати в сумі 8798 грн. 13 коп., пеню в сумі 8927 грн. 59 коп., 3% річних в сумі 618 грн. 00 коп., а всього 33066,63 грн.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 452 грн. 47коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

ОСОБА_2