АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 638/362/13- ц Головуючий суддя І інстанції Хайкін В. М.
Провадження № 22-ц/790/519/16 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року м. Харків.

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Бурлака І.В.,Карімової Л.В.,

за участю секретаря: Костюченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

15.01.2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,в розмірі 1500 гривень щомісяця, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2013 року позовну заяву задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з 15 січня 2013 року та до його повноліття та судові витрати.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2013 року було виправлено помилку в написанні ім'я дитини.

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд вищевказаного заочного рішення.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 28 жовтня 2015 року вищевказану заяву залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним заочним рішенням, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким зменшити розмір стягнення аліментів до 30% від мінімального прожиткового мінімуму або заробітної плати, посилаючись на те, що з 01.03.2015 року він не працює, а тому не взмозі сплачувати по 1500 грн. щомісяця.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 141, 180 СК України кожний із батьків у рівній мірі зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правилами ст.ст. 182, 183, 184 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом із врахування стану здоров'я дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, не зважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Згідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Судом відповідно, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає разом з матір'ю.

Задовольняючи позов та стягуючи аліменти у заявленій сумі 1500 грн., районний суд правильно виходив з того, що відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Оскільки син проживає із позивачкою і сторони не домовились про участь відповідача в утримані дитини, то відповідно до ст. 181 СК України районний суд законно вирішив про те, що аліменти підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Однак, при цьому районний суд всупереч положенням ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів, не з'ясував передбачені вказаною нормою СК України обставини :щодо стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Відповідач після ухвалення заочного рішення надав до суду довідку про свій заробіток від 22.04.2014 року № 114, з якого вбачається, що на день ухвалення оскаржуваного заочного рішення він постійно працював з 02.01.2013 року в Харківському державному університеті харчування та торгівлі на посаді агента з постачання та отримував щомісячно зарплату у розмірі 559,04 грн. (а.с. 53, 73). Як пояснив відповідач ОСОБА_3, на той час він працював на півставки, маючи непостійний додатковий дохід від випадкових заробітків. Крім того, як безспірно встановлено під час апеляційного розгляду справи, відповідач на день ухвалення оскаржуваного заочного рішення районного суду мав повнолітню доньку ОСОБА_6, яка навчалася на ВНЗ, і матір, яка страждає вадами зору.

Оскільки вказані докази відповідач не зміг вчасно подати до районного суду внаслідок того, що не був сповіщений про розгляд справи у передбаченому ст. 74 ЦПК України порядку, колегія суддів дослідивши їх з передбачених ч. 2 ст. 303 ЦПК України підстав встановила зазначені обставини. При апеляційному розгляді такою було безспірно встановлено, що на день оскаржуваного заочного рішення стан здоров?я дитини був задовільний, позивачка також працювала у Харківському державному університеті харчування та торгівлі.

Виходячи з наведеного, районний суд вважає, що розумний і справедливий розмір аліментів, який відповідач в змозі був сплачувати на день ухвалення оскаржуваного заочного рішення, з урахуванням наведених вимог ч. 1 ст. 182 СК України, складає 500 грн., а не 1500 грн., як районний суд визначив без належного обґрунтування своїх висновків, без з'ясування передбачених ст. 182 СК України обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи скарги стосовно його звільнення та розміру його заробітків після дати ухвалення оскаржуваного заочного рішення, оскільки ці факти мали місце вже після його ухвалення районним судом і можуть мати значення лише в контексті інших позовних вимог про зміну розміру призначених судом аліментів, які по цій справі не заявлялися і районним судом не розглядалися.

Таким чином, оскільки районний суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, внаслідок чого не застосував вказані норми ст. 182 ЦК України, то з передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України заочне рішення районного суду підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 316, 317, 319-325 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2013 року - змінити.

Зменшити розмір стягнення з ОСОБА_3 аліментів до 500 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В іншій частині заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2013 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: