Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/294/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Крімченко С. А.
Доповідач Авраменко Т. М.
УХВАЛА

Іменем України

14.01.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді Авраменко Т.М.

суддів: Суровицької Л.В., Черненка В.В. секретар Гусак А.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Олександрійської міської ради про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та встановлення часів побачення з дитиною.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Олександрійської міської ради, про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та встановлення годин побачення з дитиною.

Зазначали, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є відповідно матір'ю та рідною старшою сестрою ОСОБА_6, яка ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3, народила ОСОБА_7. Відповідач проблемами сім'ї не цікавився, вживав наркотичні засоби, подавати заяву про реєстрацію себе батьком дитини відмовився, ім'я та по-батькові батька в свідоцтві про народження записано за вказівкою матері. Відповідач постійно влаштовував сварки з ОСОБА_6, застосовував до неї фізичну силу. У вересні 2007 року ОСОБА_6 припинила спільне проживання з ОСОБА_3 і переїхала з дитиною на проживання до своєї матері. Відповідач життям дитини не цікавився, батьківських обов'язків не виконував, участі у вихованні та утриманні дитини не приймав, а вихованням та утриманням дитини займалися вони. Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 16 липня 2013 року ОСОБА_6 позбавлено батьківських прав стосовно сина ОСОБА_7.. Рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 19 вересня 2013 року ОСОБА_7 було тимчасово влаштовано до сім'ї бабусі ОСОБА_4 В травні 2013 року відповідач подав в суд заяву про визнання свого батьківства відносно сина ОСОБА_7 і висновком судово-генотипоскопічної експертизи підтверджено факт батьківства відповідача відносно малолітнього ОСОБА_7 Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 27 січня 2014 року ОСОБА_3 визнано батьком ОСОБА_7, змінено прізвище дитини з ОСОБА_7 на ОСОБА_7. На даний час малолітній ОСОБА_7 проживає з батьком, можливості бачитися їм з дитиною він не дає. Рішенням органу опіки та піклування їм встановлено дні та години побачень з дитиною, яке відповідачем не виконується, він забороняє дитині спілкуватися з ними, налаштовує дитину проти них, забороняє педагогам допускати їх до спілкування з дитиною. Дійти згоди з відповідачем щодо їхньої участі у вихованні дитини та побачення з дитиною вони не можуть.

Просили усунути перешкоди в спілкуванні з малолітнім ОСОБА_7, встановивши дні та години побачень з дитиною - двічі на тиждень (вівторок,четвер) по 45 хв. після уроків у присутності класного керівника або психолога, або соціального педагога, кожної суботи з 10 год. до 13 год. на ігрових майданчиках, парках для спілкування з меншим братом ОСОБА_8 у присутності відповідача або за його згодою в присутності його матері, бабусі ОСОБА_7 по лінії батька, стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2015 року позов задоволено частково. Суд зобов'язав відповідача не чинити перешкод позивачам у спілкуванні з малолітнім ОСОБА_7 та встановив позивачам час побачення з малолітнім ОСОБА_7: один раз на тиждень в четвер після уроків в приміщенні школи в присутності класного керівника або психолога при наявності згоди на побачення з боку малолітнього ОСОБА_7 В іншій частині позову відмовив.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального права та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що суд не взяв до уваги пояснення малолітнього ОСОБА_7, який в судовому засіданні неодноразово пояснював, що не хоче спілкуватись з позивачами. Також суд не звернув увагу на письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, про те що позивачі негативно впливали на хлопчика, коли він проживав з ними. З поведінки позивачів не видно, що вони потребують спілкування з дитиною, з травня 2014 року вони не цікавилися життям дитини.

В засіданні апеляційного суду відповідач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, позивач ОСОБА_5 та представник позивачів просили відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду є законним.

Орган опіки та піклування про час та місце розгляду справи повідомлений під розписку (а.с.120,125), в засідання апеляційного суду не прибув.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи (ч.2 ст.305 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не є істотними (стаття 308 ЦПК).

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який з квітня 2014 року проживає з ним (а.с.18,28).

Батьківство встановлено рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 січня 2014 року, яке набрало законної сили 19 березня 2014 року .

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 липня 2013 року мати ОСОБА_7 ОСОБА_5 позбавлена батьківських прав стосовно своїх малолітніх дітей, зокрема, сина ОСОБА_7 (а.с.20-21). ОСОБА_4 є бабусею ОСОБА_7, а ОСОБА_5 є його рідною тіткою по лінії матері (а.с.16-19).

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей, інших членів сім'ї та родичів визначений Сімейним кодексом України. До особистих немайнових прав дитини відноситься, зокрема право дитини жити і виховуватися в родині; право дитини на спілкування з обома батьками, дідусем, бабусею, братами, сестрами й іншими родичами.

Дотримання і захист цих особистих прав дитини гарантується державою, що виходить з інтересів і потреб кожної дитини.

Згідно зі ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Статтею 263 СК України визначено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України. Згідно з ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Частково задовольняючи позов суд виходив з того, що позивачі мають бажання брати активну участь у вихованні ОСОБА_7, який майже з народження (з вересня 2007 року) і до 14 квітня 2014 року проживав з бабусею ОСОБА_4 та виховувався нею, і таке спілкування сприятиме нормальному розвитку дитини.

Позивачі мають право брати участь у вихованні малолітнього ОСОБА_7, який не повинен бути заручником неприязних відносин між позивачами та його батьком, а страх, який виник у дитини, став причиною саме таких відносин.

З урахуванням відносин, які в даний час склалися між сторонами у справі, з урахуванням інтересів дитини, суд правильно і обґрунтовано визнав за доцільне позивачам брати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною у присутності сторонньої особи. Визначення саме судом часу спілкування забезпечить відновлення та підтримання родинних відносин між позивачами та дитиною.

Згідно з положеннями ч.1 і ч.2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішення між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Посилання відповідача про неврахування судом при вирішенні спору особистої думки дитини є безпідставним та спростовується рішенням суду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Крім того, приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Суд повно і всебічно з'ясував обставини справи, перевірив доводи сторін, зібраним доказам дав належну оцінку. Рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону. В межах доводів апеляційної скарги підстав для зміни або скасування рішення суду не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1.ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Т.М.Авраменко

Судді: Л.В.Суровицька

В.В.Черненко