У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Собіна І.М., Максимчук З.М.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

за участі: представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Рокитнівської селищної ради Рівненської області про розяснення рішення Апеляційного суду Рівненської області від 8 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,: Рокитнівська селищна рада Рокитнівського району Рівненської області, Реєстраційна служба Рокитнівського районного управління юстиції, приватний нотаріус Рокитнівського районного нотаріального округу ОСОБА_5; про визнання договорів недійсними та застосування наслідків недійсності,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 8 серпня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено частково:

Рішення Рокитнівського районного суду від 23 травня 2014 року скасовано.

ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,: Рокитнівська селищна рада Рівненської області, Реєстраційна служба Рокитнівського районного управління юстиції, приватний нотаріус Рокитнівського районного нотаріального округу ОСОБА_5; про визнання договорів дарування і купівлі-продажу недійсними та застосування наслідків їх недійсності.

Скасовано заходи забезпечення позову, що вжиті ухвалою Рокитнівського районного суду від 28 березня 2014 року у вигляді накладення заборони на вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо земельної ділянки площею 0, 0245 га, кадастровий номер :01:0016:0402, яка знаходиться в смт. Рокитне Рівненськоїх області по вулиці Партизанській 12/1, 2, Рівненської області, та заборонено ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1; 34200 Рівненська область, смт. Рокитне, вулиця Грушевського, 6) вчиняти щодо цієї земельної ділянки будь-які дії щодо використання і розпорядження.

21 березня 2016 року Рокитнівська селищна рада Рівненської області подала заяву, де просила розяснити резолютивну частину рішення Апеляційного суду Рівненської області від 8 серпня 2014 року в частині того, чи повинна Рокитнівська селищна рада повертати у власність територіальної громади земельну ділянку в смт. Рокитне, вул. Партизанська, 12/1,2 Рівненської області шляхом подання позову про витребування майна з чужого володіння.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи і доводи Рокитнівської селищної ради, колегія суддів прийшла до висновку про залишення заяви без задоволення.

З поданої Рокитнівською селищною радою заяви вбачається незрозумілість для заявника змісту резолютивної частини рішення Апеляційного суду Рівненської області від 8 серпня 2014 року, оскільки рішенням того ж суду від 2 грудня 2013 року визнано незаконним і скасовано рішення Рокитнівської селищної ради №692 від 19.03.2009 року "Про затвердження матеріалів вибору земельної ділянки та надання дозволу гр.. ОСОБА_2 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки шляхом викупу у власність в смт. Рокитне по вулиці Партизанській, 12/1,2" та рішення цього органу місцевого самоврядування №714 від 20.05.2009 року "Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення гр.. ОСОБА_2 для обслуговування частини житлового будинку в смт. Рокитне, вулиця Партизанська, 12/1,2", а також державний акт серії ЯЕ №234305 на право власності на земельну ділянку площею 0, 0245 по вулиці Партизанська, 12/1,2, що виданий 21 листопада 2009 року на користь ОСОБА_2

Внаслідок ухвалення рішень суду власником земельної ділянки в смт. Рокитне, вулиця Партизанська, 12/1,2 на даний час є ОСОБА_4, а тому Рокитнівська селищна рада просить розяснити, чи вона зобовязана повертати у свою власність цю ділянку через подання позову про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Між тим, згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Частини 1, 2 ст. 11 ЦПК України передбачають розгляд цивільних справ не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Норми ст.ст. 15, 16 ЦК України надають кожній особі право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тобто право на звернення до суду є невід'ємним суб'єктивним правом особи. Від цього права вона не може відмовитися і це право не може бути обмежене правочином. Право на звернення до суду реалізується нею в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Особа має право звернутися до суду за захистом саме своїх прав. Право на позов має особа, юридичні права, свободи або інтереси якої порушені. Тому при зверненні до суду позивач повинен доводити свою юридичну заінтересованість у справі, а завдяки такому підходу якраз і реалізується принцип диспозитивності цивільного процесу, відповідно до якого кожна особа самостійно вирішує, чи звертатися їй до суду, чи ні. Диспозитивність це надання особам, які беруть участь у справі, можливості вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд.

Оскільки повноваження на звернення до суду є виключно диспозитивним правом особи і вона в будь-якому випадку не може бути примушена до подання позову в порядку цивільного судочинства, тому суд, який ухвалив рішення, не вправі розяснювати органу місцевого самоврядування, чи зобовязаний він повертати у комунальну власність земельну ділянку через звернення до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, чи відмовитися від цього процесуального права.

З огляду на наведені обставини заява Рокитнівської селищної ради до задоволення не підлягає.

Згідно із положеннями ч.ч. 1-3 ст. 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про розяснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання. Заява про розяснення рішення суду розглядається протягом десяти днів. Неявка осіб, які брали участь у справі, і (або) державного виконавця не перешкоджає розгляду питання про розяснення рішення суду.

Зважаючи на викладене та керуючись ст.ст. 304, 221 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Рокитнівській селищній раді відмовити у задоволенні заяви про розяснення рішення Апеляційного суду Рівненської області від 8 серпня 2014 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: