АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № Суддя доповідач Івах А.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Пшенічної Л.В., Борової С.А.,

при секретарі - Варюшичевій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства «Виробничо-технологічне підприємство «Вода» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від ЗО липня 2010 року по справі за позовом комунального підприємства «Виробничо-технологічне підприємство «Вода» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2 , У ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про стягнення заборгованості за послуги водопостачання, -

встановила:

У травні 2007 року комунальне підприємство «Виробничо-технологічне підприємство «Вода» (далі КП ВТП «Вода») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа - комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про стягнення заборгованості за послуги водопостачання.

Уточнивши свої позовні вимоги у ході судового розгляду справи, КП ВТП «Вода» просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги водопостачання за період з 1 грудня 2004 року по 1 березня 2009 року, у розмірі 3038,46 грн.

В обґрунтування позову зазначало, що відповідачі за вищевказаний період не сплачували вартість наданих послуг, які останні отримували належним чином, чим допустили заборгованість.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 липня 2010 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі КП ВТП «Вода» просить рішення суду скасувати, а справу повернути на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись при цьому на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що сторонами були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

У відповідності до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що КП ВТП «Вода» надавалися відповідачам в період з 1 грудня 2004 року по 1 березня 2009 року належної якості та обєму для споживання послуги з водопостачання.

Проте, погодитися з такими висновками суду не можна, оскільки він дійшов їх із порушенням норм процесуального права - без повного і всебічного зясування дійсних обставин справи, прав та обовязків сторін у цих правовідносинах, належної правової оцінки доказами, зібраним у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі j питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

По справі достовірно встановлено, що відповідачі мешкають за адресою: вул. Мирна, 3- ААДРЕСА_1, м. Харків, на підставі свідоцтва про право власності на житло (а. с. 99 т. II) з 4 березня 2008 року вони є власниками вказаного житла.

КП ВТП «Вода» надає відповідачам за вказаною адресою послуги з водопостачання, які відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносяться до житлово-комунальних послуг.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобовязані сплачувати житлово-комунальні послуги.

Неодноразові звернення відповідачів до позивача та інших інстанцій з претензіями щодо неналежного надання послуг водопостачання не можуть бути підставою для звільнення споживачів від зобовязань сплачувати житлово-комунальні послуги.

Розглядом справи встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що будинок № З-A по вулиці Мирній у місті Харкові на протязі більш ніж 10 років потребує капітального ремонту, заміни труб холодного водопостачання та каналізації.

На початку 2008 року КП ВТП «Вода» на покращення забезпечення квартири відповідачів холодним водопостачанням проведена:

заміна стояка холодного водопостачання в туалетній кімнаті з 1 по 3 поверхи;

- заміна ділянок трубопроводу у підвальному приміщенні;

- заміна запірної арматури на стояках, шарових кранів;

- механічна чистка трубопроводу холодної води та відповідачам було запропоновано замінити стояк холодного водопостачання на кухні з 1 по 3 поверх, разом з тим мешканці доступу до квартири не надали та поставили вимоги щодо проведення кухонного стояка по варіанту, який не передбачається технічним проектом, про що складено акт від 29 січня 2008 року (а. с. 109,110,137 т. І).

Разом з тим, відповідачі продовжують наполягати на своїх вимогах та не платити за послуги.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення норм вказаного процесуального закону відповідачі на обґрунтування доводів своїх заперечень не надали належних та допустимих доказів про неотримання від позивача послуг з водопостачання.

Посилання відповідачів в ході розгляду справи на відсутність письмового договору, як на одну із підстав для звільнення їх від сплати житлово-комунальних послуг, є безпідставними.

У відповідності до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Із наявних матеріалів у справі вбачається, що позивач надавав і надає послуги водопостачання до квартири відповідачів, останні отримували ці послуги, та не відмовились від них.

Вказані дії сторін породжують цивільні права та обовязки, в тому числі і обовязок ; відповідача сплатити отримані від позивача послуги водопостачання.

Згідно рішення Харківської міської ради від 20 грудня 2006 року № 1186 «Про визначення виконавців послуг у житловому фонді м. Харкова» виконавцем послуг з ) гримання будинків, споруд та прибудинкових територій в частині технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання житлових будинків визначено КП ВТП «Вода», яке відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово- і, комунальні послуги» зобовязано утримувати у належному технічному стані, здійснювати І технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж.

У відповідності до положень п. 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 560 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» витрати на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення - від ' зовнішньої стіни будинку до внутрішньої стіни квартири.

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 встановлено, що споживач зобовязаний за власний рахунок проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів, пристроїв та обладнання.

Згідно правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року № 45 власник та наймач (орендар) квартири зобовязаний проводити за власні кошти ремонт квартири.

Статтею 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини.

Отже, обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання в квартирі проводиться за власний рахунок споживача - власника (наймача) квартири.

Відповідно до п. 1.5 договору на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання житлових будинків КП ВТП «Вода» здійснює технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання, що знаходяться в межах житлових будинків, які належать територіальній громаді м. Харкова, а саме: мережі, арматура на них, прилади та обладнання, побудникові засоби обліку та регулювання споживання послуг водопостачання, стояки житлових будинків до першого крану у квартирі.

Разом з тим, відповідачами не виконуються зобовязання щодо проведення ремонту та заміни санітарно-технічних приладів, пристроїв та обладнання.

28 липня 2010 року мав місце факт залиття квартири відповідачів, про що було складено акт (а. с. 90 т. II) де відображено, що у квартирі № 20 будинку № З-A по вулиці Мирній внутрішньоквартина розводка та стояки холодної води знаходяться у незадовільному технічному стані.

3а таких обставин, судова колегія вважає, що відповідачами не надано суду доказів про ненадання або надання неякісних послуг водопостачання до першого крану їх квартири з вини позивача.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України обовязок надання таких доказів лежить на

споживачеві.

Усупереч вимогам закону, суд не встановивши факту ненадання послуг водопостачання до квартири відповідачів, не зясувавши належним чином причину, з якої у квартирі відповідачів бувають випадки подачі води з низьким тиском, не прийняв мір для повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, поспішно дійшов висновку, який не відповідає обставинам справи.

Неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи є підставами для скасування рішення суду першої інстанції їутаажнняноното рішення, як.того вимагають норми, ст. 309 ЦПК України.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, судова колегія вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги КП ВТП «Вода» та стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги водопостачання за період з 1 грудня 2004 року по 21 квітня 2009 року, коли позивачем було уточнено свої позовні вимоги (а. с. 230, т. II).

У відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільно-процесуального Кодексу України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Останнє уточнення позовних вимог позивача суд було надано у ході судового засідання від 15 травня 2009 року з розрахунком заборгованості включно по 1 березня 2009 року (а. с. 231, 234-236 т. І).

Посилання апелянта в своїй скарзі на порушення судом норм процесуального права щодо неприйняття до уваги уточнення позову 10 вересня 2009 року, де позов було збільшено до 3561 грн., є безпідставними, оскільки матеріали справи такої уточненої позовної заяви не містять, розрахунку такої суми заборгованості позивач суду також не надав.

Разом з тим, в ході апеляційного розгляду справи представником позивача надана уточнена довідка щодо заборгованості по оплаті за водопостачання (а. с. 175, т. II).

При визначенні суми, яка підлягає стягненню, судова колегія вважає за необхідне керуватися даними, що містяться у довідці від 11 січня 2011 року (а. с. 175, т. II).

Стягненню підлягає:

- грудень 2004 року - 42,18 грн.;

2005 рік -506,16 грн.;

- 2006 рік - 585, 36 грн.;

- 2007 рік - 340, 58 грн.;

- 2008 рік -158,40 грн.;

- січень-лютий 2009 року - 26,40 грн., а всього 1659,08 грн.

За таких обставин, апеляційна скарга КП ВТП «Вода» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягненню з відповідачів на користь держави підлягає сума держмита.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Виробничо-технологічне підприємство «Вода» задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 липня 2010 року скасувати.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь комунального підприємства «Виробничо-технологічне підприємство «Вода» заборгованість за послуги водопостачання у сумі 2144 грн. 27 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь держави по 12 грн. 30 коп. з кожного судового збору.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.