03.08.2016 Єдиний унікальний номер 205/4900/16-ц
03 серпня 2016 року м. Дніпропетрвоськ
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Федченко В.М.,
за участю секретаря Джурко Ю.І.
представника позивача ОСОБА_1
представника третьої особи ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Управління служба у справах дітей Ленінської районної у місті ради про надання тимчасового дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, -
Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі с відповідачем з 01 лютого 2008 року. Від спільного життя у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2015 року, шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано.
Після розірвання шлюбу позивачка виїхала працювати та мешкати в іншу країну, але відповідач був проти виїзду дитини разом з нею. Вони досягли домовленості про місце проживання дитини з батьком в Україні. Позивачка періодично приїжджала до України та проводила час з дитиною, постійно спілкується з дитиною по телефону.
Зараз позивачка мешкає у країні Грузії, місто Тбілісі, район Вайсубани, 2а, бду.27 кв.80, де є всі умови для перебування дитини. Позивачка працює в Грузії у власній туристичній компанії «Мзиури турс».
Відповідач працює у туристичній компанії «Екстрімпартія» та є одним з співвласників цієї компанії. Дуже часто знаходиться за межами України, а дитину передає на виховання стороннім особам. Відповідач перешкоджає їй спілкуватися з дитиною, та порушує досягнуту між ним домовленість, що вони мають однакові права та обовязки щодо спільної дитини, спілкування з нею, вихованні та відпочинку. Кожен з Батьків має право виїхати з Дитиною за межі України на максимальний термін до 90 календарних днів. З метою виконання такого виїзду Батько та ОСОБА_2 (в залежності від того з ким буде здійснювати такий виїзд Дитина) надає другому з Батьків нотаріально посвідчений дозвіл на такий виїзд. У дозволі має бути зазначено конкретну адресу, куди буде здійснювати виїзд Дитина, термін перебування за межами України та точну дату повернення на територію України.
Однак Відповідач з березня 2015 року не виконує умови договору. Перешкоджає їй у спілкуванні з дитиною, не відповідає на дзвінки.
Просила надати дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до країни Грузії, місто Тбілісі, район Вайсубани, 2а, буд.27 кв.80 з 01.07.2016 року по 29.08.2016 року, без згоди та супроводу батька.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 повністю підтримала позов та просила задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Суд ухвалив розглянути справу за відсутністю відповідача, відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України розглянути справу у заочному порядку на підставі доказів, які є у матеріалах справи.
Представник 3-й особи Управління служба у справах дітей Ленінської районної у місті ради не заперечувала проти задоволення позову.
Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 01 лютого 2008 року, який був розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2015 року (а.с.12).
Від спільного життя сторони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).
Позивачка мешкає у країні Грузії, місто Тбілісі, район Вайсубани, 2а, бду.27 кв.80, та бажає, щоб її син приїздив до неї в гості.
В зв'язку з тим, що відповідач є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, треба отримати його дозвіл на виїзд дитини за кордон, як батька дитини, однак відповідач не бажає його надавати.
В ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Конвенцією про права дитини (ст.18) проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов'язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування.
Згідно до ч.3ст.313 ЦК Українифізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Відповідно до ч.2 cт.4Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до п. 22 ч. 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженогоПостановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.
Отже, діючим законодавством не встановлено обмеження, щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Тому суд на підставі викладеного приходить до висновку, що надання такого дозволу відповідає інтересам дитини і дитина виїжджає з метою оздоровлення та спілкування із своїм дідусем.
Суд вважає надати дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до країни Грузії, місто Тбілісі, район Вайсубани, 2а, буд.27 кв.80 з 01.07.2016 року по 29.08.2016 року, без згоди та супроводу батька.
Керуючись ст. 157 СК України, ст. 4 Закону України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231, п. 22 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 , ст. ст. 3, 7, 14, 57, 88, 212, 214, 215, 217, 224 ЦПК України, суд-
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Управління служба у справах дітей Ленінської районної у місті ради про надання тимчасового дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька - задовольнити.
Надати дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до країни Грузії, місто Тбілісі, район Вайсубани, 2а, буд.27 кв.80 з 01.07.2016 року по 29.08.2016 року, без згоди та супроводу батька.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: В.М Федченко