Справа №580/2242/15 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/139/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

14 січня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Криворотенка В. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу судді Лебединського районного суду Сумської області від 03 грудня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4

про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню та стягнення витрат на правову допомогу, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою судді Лебединського районного суду Сумської області від 03 грудня 2015 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Вказану ухвалу судді Грохольська О.М. оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу судді скасувати і постановити нову, якою вжити заходи забезпечення позову, а саме, зупинити виконавче провадження ВП №48985017 від 15 жовтня 2015 року, відкрите постановою державного виконавця відділу ДВС Лебединського МУЮ ОСОБА_5 на підставі виконавчого напису нотаріуса №4355 виданого 18 серпня 2015 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 в розмірі 97862,97 грн.

В доводах апеляційної скарги заявник зазначає про безпідставність посилання суду на Закон України «Про виконавче провадження» про те, що звернення стягнення за виконавчим написом нотаріуса не входить до переліку обставин, які зумовлюють зупинення виконавчого провадження. Також вважає, що є безпідставними посилання суду на п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» згідно якого забезпечувати позов шляхом зупинення судових рішень, що набрали законної сили недопустимо. У даному випадку судове рішення відсутнє, а є виконавчий напис нотаріуса, який оскаржується до суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді суду першої інстанції, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_3 в забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив з того, що стаття 152 ЦПК України не містить такого виду забезпечення позову як зупинення виконання рішення у справі.

Проте, з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 151 ЦПК України - суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову.

Відповідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 152 ЦПК України. Одним з передбачених цією нормою способом забезпечення позову є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку (пункт 6).

Як вбачається з матеріалів справи в провадженні Лебединського районного суду Сумської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приват Банк», третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню та стягнення витрат на правову допомогу. 02 грудня 2015 року позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову. Просила вжити заходи по забезпеченню позову у вигляді встановлення обовязку Відділу ДВС Лебединського районного управління юстиції вжити заходи по зупиненню у виконавчому провадженні стягнення на підставі виконавчого напису від 18 серпня 2015 року зареєстрованому в реєстрі №3455 що є предметом виконавчого провадження №48985017.

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_3 мотивує тим, що 23 жовтня 2015 року нею було отримано постанову державного виконавця ВП №48985017 від 15 жовтня 2015 року про відкриття виконавчого провадження винесену на підставі виконавчого документу, а саме: виконавчого напису нотаріуса № 4355 від 18.08.2015 року (а.с.11).

Після звернення за розясненнями до державного виконавця, вона довідалась про те, що на її імя ПАТ КБ «ПриватБанк» 03 листопада 2006 року було видано кредит у сумі 4365,54 грн. строком на 12 місяців з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09% у місяць (а.с.9-10).

У звязку із виникненням заборгованості за цим кредитним договором, 18 серпня 2015 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 видала виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в сумі 97862,97 грн. (а.с.7).

18 вересня 2015 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернулося з заявою до ВДВС Лебединського МУЮ про відкриття виконавчого провадження за вищезазначеним виконавчим написом нотаріуса (а.с.8).

Позивачка наполягає на тому, що у будь-яких договірних відносинах з ПАТ КБ «Приват Банк» не перебуває, із заявою про видачу їй кредиту вона не зверталась, у заяву позичальника, поданої від її імені, унесені недостовірні відомості: зокрема щодо адреси реєстрації, її трудової діяльності, розміру заробітної плати, номерів її контактних телефонів. Підпис від її імені у зазначеній заяві є підробленим.

Після отримання необхідних документів від Відділу ДВС вона звернулась до правоохоронних органів із заявою про вчинене кримінальне правопорушення і її заяву прийнято до виконання (а.с.14).

Вважає, що вчинення виконавчих дій за виконавчим провадження на виконання виконавчого напису нотаріуса суттєво погіршує її майновий стан, оскільки державним виконавцем накладені арешти на усе її майно та банківські рахунки, що позбавляє її можливості користуватись грошовими коштами, які перебувають на цих рахунках, що позбавляє засобів до існування її та її малолітніх дітей.

Таким чином, ОСОБА_3 було зазначено причини, у зв'язку з якими вона вважає за потрібне забезпечити позов, вказано вид забезпечення позову з обґрунтуванням його необхідності та зазначено інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову є непереконливим.

Колегія суддів вважає помилковим посилання суду на п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», яким вважається недопустимим забезпечення позову шляхом зупинення виконання судових рішень, які набрали законної сили, оскільки в даному випадку заявниця просить зупинити виконання не судового рішення, а виконавчого напису нотаріуса і саме цей виконавчий документ оспорюється нею в судовому порядку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржувана ухвала не може вважатись такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального закону, а тому, у відповідності до положень ч. 1 п.2 ст. 312 ЦПК України, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали .

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є підстави для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки вони спрямовані на забезпечення прав сторони у спорі, запобіганню негативних наслідків, можливому забезпеченню виконання рішення суду в майбутньому.

За викладених умов, ухвала суду відповідно до положень ч. 1 п. 2 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 303, ч.2 п. 2 ст. 307, ч.1 п.1 ст. 311, ч.1 п. 2 ст. 312, 313 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Лебединського районного суду Сумської області від 03 грудня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Задовольнити заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Зупинити виконавче провадження ВП № 48985017 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у сумі 97862 грн. 97 коп. відкрите за виконавчим написом № 4355 виданого 18 серпня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_4.

Направити ухвалу для виконання до відділу державної виконавчої служби Лебединського районного управління юстиції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -