АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2081/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 Чепурний О. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоФетісової Т. Л.
суддівЗахарової А. Ф., Качана О. В.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 02 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернулася до суду із вказаним позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини його доходів та на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку у розмірі 1/6 частини його доходів. В обґрунтування вказала на те, що вона проживала з відповідачем у громадянському шлюбі. За час спільного проживання у них народилась дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. З 13.09.2015 вони з відповідачем не проживають разом. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вона перебуває у декретній відпустці, змоги працювати та утримувати дитину належним чином не має, так як її дохід складає 860,00 грн. щомісячна допомога на дитину.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 02.08.2016 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом при його ухваленні норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 500,00 грн. та на утримання позивачки - 200,00 грн., мотивуючи про те, що він ніде не працює, має мінливий дохід, отже правильним буде визначення розмірів аліментів у твердій грошовій сумі, а не в частині від доходів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини його доходів та на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку у розмірі 1/6 частини його доходів, суд першої інстанції виходив із того, що саме такий розмір аліментів буде обґрунтованим та справедливим ,та відповідатиме прав та законним інтересам як позиваки так і дитини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

При розгляді справи встановлено, що згідно свідоцтва про народження сторони у справі мають неповнолітню дитину - дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 Відповідно до довідки №456 від 25.07.2016, виданої виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради, разом з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно проживає її дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Павлівщина Драбівського району. Згідно довідки №605 від 07.04.2016 малолітня ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території Великохутірської сільської ради зареєстрована, але не проживає.

Вказані обставини у справі визнаються сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Виходячи з аналізу наведених норм закону суд приходить до висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов'язку по утриманню малолітньої дитини, зокрема, сплати аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу утримання дочки та розміру аліментів суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення аліментів з батька на користь матері, з якою постійно проживає дитина, оскільки відповідач не надав суду доказів які б підтверджували добровільну сплату ним аліментів на утримання дитини.

Відповідно до п.п.3 п.17 постанови Пленуму Верховний Суд України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим в тих випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін.

В ході розгляду даної справи по суті встановлено, що позивачка ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, проживає в будинковолодінні своїх батьків ,які допомагають їй за рахунок свого сімейного бюджету, її власний дохід становить її 860,00 грн. на місяць, що є державною соціальною виплатою, іншого майна чи доходів не має.

Відповідач ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає в будинковолодінні своїх батьків, користується їх фінансовою підтримкою, ніде не працює, власного майна не має, утриманців, окрім доньки ОСОБА_8 та позивачки не має, жодних інших офіційних та легальних доходів не отримує.

Доказів отримання відповідачем будь-якого доходу, мінливого чи нерегулярного, зокрема від зайняття сільськогосподарською діяльністю чи підсобним господарством апелянтом не надано. При цьому, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 заявив, що в даний час вирішує питання про влаштування на роботу за своїм фахом.

Колегія суддів відхиляючи доводи апелянта, виходить з того, що відповідач є молодою, здоровою, працездатною особою, має професію промислового електрика, а тому має можливість влаштуватися на достойну роботу, працювати та сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини у визначеному судом розмірі.

При цьому, колегія суддів вважає визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі таким, що суперечить інтересам малолітньої дитини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також, зокрема, і держави, оскільки їх стягнення в тому розмірі, що просить відповідач є недостатнім для забезпечення її інтересів, виходячи з розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на 2016 рік, що в подальшому неодмінно потягне за собою необхідність компенсувати державою різницю між стягнутими аліментами і 30% мінімальним прожитковим мінімумом для дитини відповідного віку у вигляді державної допомоги.

При цьому, жодних належних та переконливих доказів того, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів є таким що суттєво порушує права відповідача, а стягнення аліментів з нього в твердій грошовій сумі найкраще відповідає інтересам дитини та усуне порушення його прав, ОСОБА_6 суду не надав.

Виходячи з вищевикладеного, доводи апелянта про неможливість сплачувати аліменти у розмірі та в спосіб, визначеному судом, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідач має можливість працевлаштуватися та забезпечити право дитини на нормальний життєвий рівень, мінімально достатній для її фізичного, морального, культурного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Дані права мають у тому числі жінки, які не перебувають в шлюбі з чоловіком (ч.2 ст.91 СК України). Згідно ч.4 ст.84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та викладених вище норм законодавства, які регулюють суспільні відносини з приводу сплати аліментів на утримання дитини та дружини, з якою проживає дитина, належного стану здоров'я матері дитини та самої дитини, молодого віку платника аліментів, його стану здоров'я, вищевикладених аргументів, колегії суддів колегія суддів вважає, що таким, що відповідає вимогам розумності та справедливості буде розмір аліментів на дитину у вигляді ? частини доходів відповідача та на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку у розмірі 1/6 частини його доходів, як і визначено судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для скасування рішення суду, яке є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу - відхилити .

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 02 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :