Справа № 333/928/16-ц
Провадження № 2/333/1097/16
р і ш е н н я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.09.2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Носаченко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобовязання включити осіб у список квартирного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016р. позивач, яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, який у подальшому уточнила, до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про зобовязання включити осіб у список квартирного обліку.

Обґрунтовуючи свій позов, ОСОБА_1 зазначила, що вона разом із своїм неповнолітнім сином ОСОБА_2 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказана квартира належить на праві приватної власності у рівних частках (по 1/3) батькам ОСОБА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також рідній сестрі ОСОБА_1 ОСОБА_5 Квартира складається з трьох жилих кімнат, в яких крім позивача та її неповнолітнього сина проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Житлова площа квартири АДРЕСА_1 складає 42,5 кв.м. (три кімнати площею: 10,8 кв.м., 14,6 кв.м., 17,1 кв.м.).

ОСОБА_5 має право на користування однією з кімнат у вказаній квартирі, наприклад, найменшою площею 10,8 кв.м. Таким чином, для розрахунку забезпеченості житловою площею необхідно брати до уваги площу не 42,5 кв.м., а 31,7 кв.м. Враховуючи проживання 4 осіб у квартирі, припадає по 7,9 кв.м., кожному, що менше, ніж норма забезпеченості житлом по м. Запоріжжю.

Крім того, відповідно до положень «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджені постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року № 470 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають бути надані різні кімнати, враховуючи стать та вік дитини. З урахуванням кількості вільних кімнат (2) проживання позивачів та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не виявляється можливим.

29.10.2015 року, враховуючи, що існують усі підстави для прийняття її та неповнолітнього ОСОБА_2 на квартирний облік як осіб, які потребують поліпшення житлових умов, для позачергового надання житлового приміщення, позивач звернулася до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району із відповідною заявою. Відповідач листом від 17.11.2015 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1

Позивач вважає дії районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району незаконними та просить суд зобовязати відповідача включити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до списку квартирного обліку для отримання житла з 29.10.2015 троку.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позові, просили суд задовольнити позов. Позивач додатково пояснила, що на цей час у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: вона, її неповнолітній син ОСОБА_2 та її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Її сестра - ОСОБА_5 у вказаній квартирі не зареєстрована та не проживає. Порядок користування житловими приміщеннями між позивачем та третіми особами не встановлювався та не визначався. Позивач з неповнолітнім сином та її батьки користуються усіма жилими приміщеннями, які є у квартирі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що дійсно квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності по 1/3 частці ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Позивач разом зі своїм неповнолітнім сином та батьками мешкають і зареєстровані за вказаною адресою. ОСОБА_5 у зазначеній квартирі не мешкає та не зареєстрована. Підстави для прийняття її та неповнолітнього ОСОБА_2 на квартирний облік як осіб, які потребують поліпшення житлових умов, для позачергового надання житлового приміщення, на даний час відсутні. Так, житлова площа у розмірі 42,5 кв.м. є не нижчою за рівнем, що визначений законодавством України, тому на кожну особу, яка мешкає у спірній квартирі приходиться по 10,6 кв.м., що значно перевищує мінімальну норму (6 кв.м.).

Крім того, спірним є твердження позивача, що вона разом зі своїм неповнолітнім сином не мають у власності житла. Квартира, де проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходиться у приватній власності батьків та рідної сестри позивачки, а отже відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України відносяться до членів сімї власника (власників) квартири. Згідно ч.3 ст.64 ЖК України якщо позивач та її син перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач та члени його сімї та повинні були укласти договір найму з власником житла. У матеріалах справи відсутній договір найму жилого приміщення між позивачем та власником (власниками) квартири АДРЕСА_2. Враховуючи, що на квартирний облік беруться громадяни, які проживають не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності, тому ОСОБА_6 та ОСОБА_2 не мають права бути прийняти на облік як особи, які потребують поліпшення житлових умов,.

Також, нормами чинного законодавства України передбачено, що неізольована кімната, площею 14,6 кв.м., також може бути предметом договору найму, а отже і місцем для проживання. Квартира, де мешкають ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 складається з 3-х кімнат. Тому, твердження позивача, що остання та її неповнолітній син віком старші 9 років, як особи різної статі проживають в одній кімнаті, а 3-я кімната є неізольованою та не може бути місцем для проживання, не є обґрунтованою та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства України.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні посилаючись на обставини, викладені позивачкою, просив суд задовольнити позов, при цьому пояснив суду, що на цей час у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: вона, її неповнолітній син ОСОБА_2 та її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Її сестра - ОСОБА_5 у вказаній квартирі не зареєстрована та не проживає. Порядок користування житловими приміщеннями між позивачем та третіми особами не встановлювався та не визначався. Позивач з неповнолітнім сином та її батьки користуються усіма жилими приміщеннями, які є у квартирі.

Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до судового засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Керуючись ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відстутності зазначених третіх осіб.

Суд, вислухавши сторони, їх представників, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Квартира АДРЕСА_2 належить по 1/3 частці: батькам ОСОБА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4В, а також рідній сестрі ОСОБА_1 ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 26563 від 11.01.2007 року, видане Комунарською районною державною адміністрацією Запорізької міської ради.

Свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС №085529, виданим 21.08.2010 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області встановлено, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, при реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на ОСОБА_5.

Згідно з технічним паспортом на вказану квартиру, приміщення має житлову площу розміром 42,5 кв.м. та складається з трьох жилих кімнат, площею: 10,8 кв.м., 14,6 кв.м., 17,1 кв.м.

Відповідно даних довідки від 28.10.2015 року № 1890, виданою Центром обслуговування абонентів КП «Основаніє», за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані та мешкають 4 особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2.

З свідоцтва про народження серії 1-ЖС №022519, виданим 18.01.2006 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, вбачається, що матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_1.

29.10.2015 року ОСОБА_1, яка діяла особисто та і інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернулася до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району із заявою про прийняття її та сина на квартирний облік як осіб, які потребують поліпшення житлових умов, для позачергового надання житлового приміщення.

17.11.2015 року відповідач листом № 07-09/26 відмовив у задоволенні вказаної заяви ОСОБА_1

Питання прийняття на квартирний облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов, регулюється Житловим Кодексом Української РСР (далі ЖК Української РСР), Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджені постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року (далі Правила) та спільною Постановою виконавчого комітету Запорізької обласної ради народних депутатів та президії обласної ради профспілок від 08.01.1985 року №2 «Про правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та надання їм жилих приміщень» (далі Постанова).

Згідно ст.34 ЖК Української РСР потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:

1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок;

2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам;

3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у звязку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сімї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоровя Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок;

4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;

5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;

6) які проживають у гуртожитках.

Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до п.13 Правил на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов.

Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни:

1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами;

2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам. Перелік випадків, коли жилі будинки (жилі приміщення) вважаються такими, що не відповідають санітарним і технічним вимогам, визначається Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством охорони здоровя УРСР і Держбудом УРСР;

3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у звязку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім'ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоровя УРСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок. Порядок видачі медичних висновків зазначеним хворим встановлюється Міністерством охорони здоровя УРСР;

4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів;

5) які проживають не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності;

6) які проживають у гуртожитках;

7) які проживають в одній кімнаті по дві і більше сімї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати).

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що підстави для прийняття осіб на квартирний облік ідентичні, за виключенням додаткового (сьомого) пункту у Правилах.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначала, що підставами для постановлення її та сина на квартирний облік є менша, ніж передбачена по м. Запоріжжя, норма забезпеченості житловою площею осіб, які мешкають у квартирі АДРЕСА_2 та неможливість проживання її та сина в одній кімнаті, враховуючи вік та стать дитини.

Відповідно до п.3 Постанови мінімальний розмір жилої площі на кожного члена сімї на території Запорізької області складає 6 кв.м. Жила площа квартири, в якій проживає позивача та її син, складає 42,5 кв.м. Враховуючи кількість осіб, які зареєстровані та проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1 (4 особи), забезпеченість житловою площею складає 10,6 кв.м. на кожного з проживаючих, що перевищує мінімальну норму, встановлену Постановою. Посилання позивача на розмір жилої площі менше, чим 8 кв.м. як на розмір площі, який дає право взяти особу на квартирний облік є помилковим, так як 8 кв.м. це середня забезпеченість жилої площі у м. Запоріжжі, і яка не являється рівнем жилою площі у розумінні п.1 ст.34 ЖК Української РСР та п.13 Правил.

У квартирі, де мешкає позивач разом із своїм неповнолітнім сином, зареєстровані та мешкають 4 особи (ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4В.). В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є подружжям. ОСОБА_5 хоч і є співвласником квартири АДРЕСА_4, але в ній не зареєстрована та не проживає. Порядок користування жилим приміщенням не встановлювався рішенням суду, а також іншими договорами, тому мешканці квартири використовують усі жилі приміщення для проживання. Таким чином, у вказаній квартирі мешкають дві сімї. При розташуванні подружжя ОСОБА_4 у одній із кімнат, позивач та її девятирічний син мають змогу розміститися в інших двох кімнатах квартири, в кожній окремо. Тому, посилання позивача, що проживання із девятирічним сином в одній кімнаті надає їй право стати на квартирний облік не відповідає фактичним обставинам справи. Твердження ОСОБА_1, що ОСОБА_5 як співвласник квартири в силу ч.3 ст.358 ЦК України має право на надання їй у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає її частці у праві спільної часткової власності, не оспорюється, але в даному випадку при відсутності фактів проживання ОСОБА_5 у квартирі та встановлення порядку користування жилою площею, права та інтереси останньої не порушуються ніяким чином. Також, права ОСОБА_5, передбачені ч.3 ст.358 ЦК України не впливають на виникнення у позивача та її неповнолітнього сина права на взяття їх на квартирний облік.

При відсутності інших обставин, передбачених у п.1 ст.34 ЖК Української РСР та п.13 Правил, які б надавали право відповідачу взяти на квартирний облік позивача та її неповнолітнього сина, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 34 ЖК України, ч.3 ст.358 ЦК України, ст.ст. 60, 212-214 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І. Боровікова