Єдиний унікальний номер №243/4591/16-ц
Номер провадження №4-с/243/35/2016
УХВАЛА

Іменем України

08 серпня 2016 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Носовської Л.О.

при секретареві Воліковій О.О.

за участі заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_3,

розглянувши в відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Словянську цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Словянський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, старший державний виконавець Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_4, публічне акціонерне товариство «Донбасенерго», ОСОБА_5, на дії та бездіяльність державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

06.06.2016 року до Словянського міськрайонного суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Словянського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Дана заява мотивована тим, що у Словянському міськрайонному ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області знаходилися два виконавчі листи по цивільній справі № 2-4947-2008 від 09.10.2008 року, видані Словянським міськарйонним судом Донецької області про солідарне стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь ВАТ «Донбасенерго» комунального боргу за користування тепловою енергією та гарячою водою за період з 01.06.2005 року по 01.05.2008 року в сумі 2254,04 грн., судового збору в сумі 51 грн. та відшкодування витрат на ІТЗ розгляду справи в сумі 30 грн. На підставі даних листів державним виконавцем Словянського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_6 26.08.2009 року було відкрито одне виконавче провадження №14415133. Вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки дана постанова боржнику не направлялася та боржником отримана не була. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що жодної виконавчої дії щодо виконання заочного рішення суду від 09.10.2008 року державним виконавцем не проводилось. Невідомо з яких причин, зазначене виконавче провадження було передано іншому державному виконавцю - Іваніній Т.О. Жодних документів, які б свідчили про виклик боржників до ВДВС та про обізнаність боржників про наявність у виконавчій службі виконавчих листів з примусового виконання рішення суду від 09.10.2008 року, про відправлення та вручення сторонам виконавчого провадження постанови про його закриття від 10.11.2014 року в матеріалах виконавчого провадження відсутні. 26.05.2016 року заявник отримала у Словянському міськрайонному ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області копію постанови про відкриття виконавчого провадження №14415133 від 26.08.2009 року та копію постанови про повернення стягувачу виконавчого документа від 10.11.2014 року, яка була винесена старшим державним виконавцем Словянського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_4 на підставі ст.47 п.2 ч.1 ЗУ «Про виконавче провадження». Вважає, що державним виконавцем порушено вимоги чинного законодавства України, оскільки виконавче провадження №14415133 від 26.08.2009 року повинно бути закінчено в звязку із скасуванням 17.02.2012 року Словянським міськрайонним судом заочного рішення суду, на підставі якого до ВДВС були направлені виконавчі листи. Крім того, в матеріалах вказаного виконавчого провадження знаходиться акт державного виконавця, складений 27.10.2014 року старшим державним виконавцем Іваніною Т.О., з численними порушеннями чинного законодавства, оскільки в ньому відсутні відомості про місце складання акту, акт складений за відсутністю сторін виконавчого провадження та в ньому не зазначено, яким чином встановлено відсутність майна та доходів у боржників.

Заявник просить визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Словянського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_4 під час виконання виконавчого провадження №14415133 від 26.08.2009 року; визнати дії старшого державного виконавця Словянського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_4 при складанні акту від 27.10.2014 року незаконними; визнати акт державного виконавця від 27.10.2014 року недійсним; визнати дії старшого державного виконавця Словянського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_4 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 10.11.2014 року незаконними; визнати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 10.11.2014 року недійсною; оскільки ОСОБА_4 не працює, зобовязати Слов,янський міськрайонний ВДВС винести постанову про закінчення виконавчого провадження №14415133 від 26.08.2009 року на підставі п.4 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» в звязку зі скасуванням рішення суду.

В судовому засіданні заявник, ОСОБА_1, підтримала заявлені вимоги, уточнила в частині, просила визнати дій неправомірними ,наполягала на задоволенні скарги в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи, Словянського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2, заперечував проти задоволення скарги. Зазначив, що у ВДВС на виконанні знаходилось виконавче провадження №14415133, відкрите на підставі виконавчих листів №2-4947-2008, виданих Словянським міськарйонним судом Донецької області про солідарне стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на користь ВАТ «Донбасенерго» заборгованості за користування тепловою енергією та гарячою водою за період з 01.06.2005 року по 01.05.2008 року в сумі 2254,04 грн., судового збору в сумі 51 грн. та відшкодування витрат на ІТЗ розгляду справи в сумі 30 грн. Судовими виконавцями по ним проводилися належні дії. Було складено акт про відсутність майна. 10.11.2014 року по провадженню винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», строк на оскарження якої заявник пропустила. Виконавчій службі про скасування рішення суду за №2-4947 від 09.10.2008 року не було відомо, копія судового рішення про скасування вказаного документу до відділу ДВС ні боржником, ні стягувачем не надавалась. Просив відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1

Представник заінтересованої особи, ПАТ «Донбасенерго», ОСОБА_3, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги. Пояснила, що по провадженню виконавцем проводилися певні дії. Після скасування заочного рішення стягувач не повідомляв про це ДВС. У 2012 році по справі було ухвалено нове рішення , яке на теперішній час знаходиться на виконанні ДВС. У 2014 році підприємство отримувало від ДВС постанову про повернення виконавчих листів та листи , які не подавало до виконання , у звязку з ухваленням нового рішення по справі.

Заінтересована особа, ОСОБА_5, належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, в судове засідання не зявився, просив розглянути заяву у нього відсутність та задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

09.10.2008 року Словянським міськрайонним судом Донецької області на підставі рішення Словянського міськрайонного суду від 20.10.2008 року були видані 2 виконавчі листи № 2-4947-2008 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Донбасенерго» в особі структурної одиниці Словянської теплової електричної станції заборгованості за надані комунальні послуги в розмірі 2254,04 грн., судового збору в сумі 51 грн. та відшкодування витрат на ІТЗ розгляду справи в сумі 30 грн.

26.08.2009 року дані виконавчі документи були предявлені до виконання до Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, внаслідок чого державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №14415133.

27.10.2014 року під час здійснення виконавчого провадження №14415133 державним виконавцем Іваніною Т.О. було складено акт про відсутність у боржників майна для погашення боргу.

При вирішенні питання щодо дотримання заявником строків оскарження рішення, дій та бездіяльності державного виконавця Іваніної Т.О. суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Заявник стверджує, що про існування акту державного виконавця від 27.10.2014 року їй стало відомо 26.05.2016 року у відділі ДВС під час вивчення матеріалів виконавчого провадження №14415133.

28.07.2016 року заявником було надано суду клопотання про доручення доказів з додатками, серед яких зазначено запит від 22.01.2016 року.

Згідно наданого запиту щодо складання акту від 22.01.2016 року, адресованого начальнику ВДВС Словянського МУЮ ОСОБА_7, заявник зазначає, що копію акту державного виконавця від 27.10.2014 року їй було надано старшим державним виконавцем ВДВС Словянського МУЮ Донецької області Петренко Т.В. 15.01.2016 року.

З викладеного вбачається, що про існування акту державного виконавця від 27.10.2014 року ОСОБА_1 стало відомо 15.01.2016 року, зі скаргою на дії державного виконавця заявник звернулась до суду 06.06.2016 року, тобто з порушенням строку звернення до суду, клопотання про поновлення строку звернення до суду заявником не подавалось.

Крім того, ухвалою Словянського міськрайонного суду від 01.02.2016 року, яка набула законної чинності, ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні вимоги про визнання недійсним акту державного виконавця від 27.10.2014 року.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Заявник вважає , що виконавцем не були здійснені ніякі дії , спрямовані на виконання виконавчого провадження щодо збору інформації про майновий стан боржників ,тому просить визнати бездіяльність виконавця ОСОБА_4 неправомірною. Однак , з матеріалів виконавчого провадження вбачається , що державним виконавцем були проведені певні дії , направлені на виконання судового рішення: викликалися боржники по справі , зроблено запити щодо майнового стану боржників до ДПС України ,Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ; направлено копію постанову від 10.11.2014 року для відома , про що свідчить супровідний лист та запис в журналі реєстрації вихідної кореспонденції за №8-1765 від 10.11.14 року.

Свідок Титаренко АВ підтвердила суду , що в якості понятої була присутня при складанні акту державного виконавця Іваніни МО 27 жовтня 2014 року . З виходом за місцем мешкання та з матеріалів виконавчого перевірявся майновий стан боржників ОСОБА_1, ОСОБА_5, зроблено висновок про відсутність майна , яке підлягає опису.

Тобто ствердження заявника щодо бездіяльності державного виконавця не знайшли підтвердження в судовому засіданні.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 в задоволенні вимог щодо визнання бездіяльності та дій державного виконавця Словянського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_4 при складанні акту від 27.10.2014 року неправомірними , визнання акту державного виконавця від 27.10.2014 року недійсним, визнання бездіяльності неправомірною.

10.11.2014 року державним виконавцем ІваніноюТО винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у звязку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

На підставі наказу №1858/1 від 30.07.2015 року Головного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_4 з 4 серпня 2015 року було звільнено з посади за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Словянського міськрайонного суду від 17.02.2012 року, яка набула законної чинності, було скасоване заочне рішення Словянського міськрайонного суду від 09.10.2008 року.

Як вбачається з довідки Словянського міськрайонного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 27.07.2016 року до відділу не надходила ухвала Словянського міськрайонного суду про скасування заочного рішення суду від 09.10.2008 року.

Згідно із п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, провадження з виконання судових рішень є самостійною і невід'ємною частиною судового розгляду.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З урахуванням наведеного, державний виконавець при проведенні виконавчих дій зобов'язаний діяти не лише у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження», але й дотримуватися інших законів, використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК. Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Відповідно до вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, судом встановлено неправильне застосування державним виконавцем Закону України «Про виконавче провадження» та неправомірне винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав, передбачених п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», в звязку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Розглядаючи в межах заявлених у скарзі вимог, з урахуванням оскарження підстав повернення виконавчого документу стягувачеві, враховуючи скасування судового рішення, на підставі якого відкрито виконавче провадження, суд дійшов висновку про необхідність поновлення порушених прав заявника шляхом зобов'язання державного виконавця закінчити виконавче провадження на підставі п.4 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 10, 60, 212-215, 383, 386 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: Словянський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, старший державний виконавець Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_4, публічне акціонерне товариство «Донбасенерго», ОСОБА_5, на дії та бездіяльність державного виконавця задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_4 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 10.11.2014 року у виконавчому провадженні №14415133.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 10.11.2014 року у виконавчому провадженні №14415133.

Зобовязати Словянський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області усунути порушення шляхом закінчення виконавчого провадження №14415133 на підставі п.4 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку зі скасуванням рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу постановлено у відсутності особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала винесена та підписана в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повний текст ухвали складено 10 серпня 2016 року.

Суддя Л.О. Носовська