Справа № 352/1802/15-ц
Провадження № 2/352/142/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Пилипів М.В.

представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим, -

в с т а н о в и в :

Позивач ПАТ «Дельта Банк» 03.09.2015 р. звернувся в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 682821,33 грн.

Відповідачка за первісним позовом ОСОБА_3 28.10.2015 р. подала до суду зустрічний позов до ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим, який ухвалою суду від 19.11.2015 р. обєднаний в одне провадження з первісним позовом.

Первісний позов ПАТ «Дельта Банк» обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та третьою особою ОСОБА_4 кредитного договору № 101/363/06 від 24.03.2006 р. (згідно додаткової угоди № 1 від 13.04.2009 р. реєстраційний номер договору в системі обліку банку змінений на № 1) банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 30736,66 доларів США. Виконання позичальником зобовязань за цим кредитним договором забезпечено порукою відповідно до укладеного між банком та поручителем відповідачкою ОСОБА_3 договору поруки № 1/101-П від 24.03.2006 р., згідно якого поручитель взяв на себе зобовязання солідарно відповідати за зобовязаннями позичальника. 08.12.2011 р. між правонаступником банку ПАТ «УкрСиббанк» та позивачем ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, у тому числі за вказаними кредитним договором та договором поруки, відповідно до якого позивач як новий кредитор отримав право вимоги за цими договорами. Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У звязку з неналежним виконанням позичальником зобовязань за кредитним договором заборгованість за цим договором станом на 28.07.2015 р. складає 682821,33 грн., з якої 598937,68 грн. заборгованості за кредитом та 83883,65 грн. заборгованості за відсотками. Просив вказану суму заборгованості стягнути з поручителя ОСОБА_3

Зустрічний позов ОСОБА_3 обґрунтовувала тим, що згідно кредитного договору від 24.03.2006 р. позичальнику ОСОБА_4 надано кредит у розмірі 38000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,8 % річних на строк до 23.03.2021 р. Саме для забезпечення цих зобовязань позичальника між нею та банком був укладений договір поруки від 24.03.2006 р. Після цього банк на підставі додаткової угоди № 1 від 13.04.2009 р. з позичальником на десять років, а саме до 23.03.2031 р., збільшив строк повернення кредиту, у квітні 2009 р. банк так само без згоди поручителя, без жодного повідомлення поручителя збільшив відсоткову ставку за даним кредитним договором з 11,8 % до 13,8 %, виходячи з яких позивач зробив розрахунок боргу; збільшення такої ставки без її згоди як поручителя збільшило обсяг її відповідальності, що згідно з вимогами ч.1 ст.559 ЦК України є підставою припинення поруки. Просила визнати припиненим договір поруки.

Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні цей позов підтримала і просила його задовольнити, зустрічний позов не визнала, посилаючись на те, що заборгованість за кредитним договором погашав як позичальник ОСОБА_4, так і поручитель ОСОБА_3, якій було відомо про зміну відсоткової ставки; ПАТ «УкрСиббанк» має докази щодо повідомлення поручителя про збільшення відсоткової ставки з 11,8 % до 13,8 %, однак, їх не надає, не виявивши бажання вступити у розгляд справи в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача за первісним позовом. Просила у зустрічному позові відмовити.

Представник позивача за зустрічним позовом цей позов підтримав і просив його задовольнити; первісний позов не визнав і пояснив, що лише у вересні 2015 р. з первісного позову ОСОБА_3 стало відомо про збільшення банком у квітні 2009 р. без згоди поручителя строку повернення кредиту на десять років та збільшення відсоткової ставки за даним кредитним договором з 11,8 % до 13,8 %; жодних повідомлень щодо цього відповідачка як поручитель не отримала, жодних додаткових угод з нею банк не укладав. Просив у первісному позові відмовити.

Представник відповідача за зустрічним позовом ПАТ «УкрСиббанк» у судове засідання не зявився, відповідач належним чином повідомлявся про час і місце судового розгляду, не повідомив суду про причини неявки свого представника в судове засідання.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про час і місце судовго розгляду справи повідомлявся належним чином, не повідомив суду про причини неявки.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що первісний позов не підлягає до задоволення, а зустрічний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що відповідно до укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та третьою особою ОСОБА_4 кредитного договору № 101/363/06 від 24.03.2006 р. (згідно додаткової угоди № 1 від 13.04.2009 р. реєстраційний номер договору в системі обліку банку змінений на № 1) банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 38000 доларів США на строк до 23.03.2021 р., а позичальник зобовязався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобовязання згідно з договором у повному обсязі (а.с.65-67).

Згідно з п.1.3.1 кредитного договору за використання кредитних коштів на перший місяці встановленого терміну кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 11,8 % річних; по закінченню цього терміну та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.9.2 договору; у випадку, якщо банк не повідомив позичальника в порядку, передбаченому п.9.2 договору, про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць терміну кредитування, застосовується діючий розмір процентної ставки.

Відповідно до п.9.2 кредитного договору сторони погодили, що протягом дії договору процентна ставка підлягає зміні в сторону збільшення у випадку порушення позичальником кредитної дисципліни; про збільшення розміру процентної ставки банк повідомляє позичальника шляхом направлення поштою рекомендованого листа за вказаною у договорі адресою, новий розмір процентної ставки починає застосовуватись з дати, що буде вказана у повідомленні банку.

На забезпечення належного виконання кредитних зобовязань 24.03.2006 р. між банком, позичальником ОСОБА_4 та поручителем ОСОБА_3 укладено договір поруки № 1/101-П, згідно якого поручитель взяв на себе зобовязання солідарно відповідати за зобовязаннями позичальника (а.с.70). Відповідно до п.1.2 договору поруки поручителю відомі всі умови кредитного договору № 101/363/06 від 24.03.2006 р., зокрема: сума договору 38000 доларів США, строк повернення кредиту 23.03.2021 р., відсоткова ставка 11,8 % річних. Договором поруки не передбачено можливості зміни розміру процентів за основним зобовязанням, строку погашення кредиту без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди.

13.04.2009 р. між банком і позичальником укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору (а.с.68-69), згідно якої змінено кінцевий термін повернення кредиту (п.3.1), а саме на десять років до 23.03.2031 р. збільшено строк повернення кредиту. Додаткової угоди з поручителем щодо збільшення строку повернення кредиту банк не укладав.

Встановлено також, що у квітні 2009 р. банк без згоди поручителя збільшив відсоткову ставку за кредитним договором з 11,8 % до 13,8 %, виходячи з яких позивач зробив розрахунок боргу.

Суд вважає голослівним посилання представника позивача за первісним позовом на те, що поручителю було відомо про збільшення відсоткової ставки, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаної обставини позивач суду не надав.

08.12.2011 р. між правонаступником банку ПАТ «УкрСиббанк» та позивачем ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, у тому числі за вказаним кредитним договором, відповідно до якого позивач як новий кредитор отримав право вимоги за цим договором (а.с.116-117).

Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У звязку з неналежним виконанням позичальником зобовязань за кредитним договором заборгованість за цим договором станом на 28.07.2015 р. склала 682821,33 грн., з якої 598937,68 грн. заборгованості за кредитом та 83883,65 грн. заборгованості за відсотками, згідно наданих позивачем розрахунків (а.с.15, 130-131).

Відповідно до вимог ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності з вимогами ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Як зазначено у п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя; при цьому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Якщо у договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобовязанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобовязання. Якщо у договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч.1 ст.559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на предявлення позову про визнання договору поруки припиненим.

З огляду на викладене, з урахуванням встановлених обставин щодо припинення поруки, тобто припинення права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя, суд дійшов висновку про безпідставність первісного позову та обґрунтованість зустрічного позову.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 514, 526, 554, 559 ч.1 ЦК України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити у позові ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зустрічний позов задовольнити.

Визнати припиненим договір поруки № 1/101-П від 24 березня 2006 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча М.М.Хоминець