Провадження № 2/638/1606/16
22 червня 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді Шишкін О.В.,
при секретарі Голуб Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позивач, ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, у якому просив суд стягнути із останнього на їх користь 112674,95 грн., а також судові витрати.
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 01.11.2006 року між сторонами укладено кредитний договір № DNH4KP20821214, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 7449.00 грн із сплатою відсотків у розмірі 25,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом по технології "Просто кредит".
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам та тарифами складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.
Відповідно до умов вказаного договору, кредит має цільве призначення - розрахунок за придбану побутову техніку та має бути повернутий у строк до 03.05.2010 року
Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитним договором, яка складається із заборгованості по кредиту та відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.
Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, завдатком.
У судове засідання сторони не зявились, повідомлялись належним чином. Представником позивача подано заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вона також просила позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Поштові повістки, направлені на адресу відповідача, повернулись до суду за закінченням терміну зберігання.
За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено обставини, як це викладено вище та дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовної заяви у зв'язку із наступним.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно довідки з Адресно-довідкового бюро ГУ ДМС України у Харківській області від 30.09.2014 року та відповіді ВДРАЦС по місту Харкову РС ХМУЮ від 21.04.2015 року, ОСОБА_2 помер 22.03.2010 року.
Згідно відповіді Шостої ХДНК № 1069/01-16 від 07.04.2016 року, 04.11.2010 року за реєстровим номером 2-2649 ОСОБА_3, син померлого відповідача, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на належне спадкодавцю майно.
Ухвалою суду від 22.06.2016 року відповідач в порядку ст. 37 ЦПК України був замінений правнаступником.
Згідно змісту пункту 5.5 вищевказаних Умов передбачає, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів, щомісячної комісії, неустойки (пені та штрафу) встановлюється сторонами тривалістю 5 років.
Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 11 лютого 2015 року при розгляді справи №6-240цс14, яка є обов'язковою для судів в силу приписів ст.360-7 ЦПК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.
Окрім цього частиною першої статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
За ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Зігдно ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.
Згідно ч.2, 3 ст.1282 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.
Таким чином, позивач мав звернутись до ОСОБА_3 із вимогою про погашення зобов'язання ОСОБА_4 перед ним протягом одного року від настання строку вимоги.
Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Позивачем не надано належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли Умови надання споживчого кредиту в редакції, що передбачає збільшення строку позовної давності, ці умови не є складовою частиною, укладеного між сторонами договору, відповідачем вони не підписувалися.
Оскільки Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), затверджені позивачем 13 вересня 2007 року, позичальником не підписувалися, то позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що при укладенні договору сторони у письмовій формі домовилися про збільшення трирічного загального строку позовної давності до п'яти років, а тому не можна вважати, що позовна давність, встановлена законом, збільшена.
Заява про застосування строку позовної давності відповідачем не подана, разом із тим, зігдно роз'яснень, викладених у Постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 р. „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів", а також п.7 ч.11 ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів", суди мають застосовувати до споживчих кредитів строк позовної давності.
Згідно ст.262 ЦК України, заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.
Отже, починаючи з кінцевої дати повернення кредиту, 03.05.2010 року, почався перебіг позовної давності за кредитним договором. Із позовом про стягнення заборгованості по кредиту позивач звернувся до суду 15.09.2014 року.
За ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 32, 15, 88 107, 113, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 261, 262, 267, 526, 530, 543, 553, 625,628, 629, 1050, 1054, 1218, 1282 ЦК України, Закону України "Про захист прав споживачів", суд,
Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати розміром 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Дзержинського районного суду м. Харкова протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Суддя Шишкін О.В.