Справа №583/301/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1271/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Шевченка В. А. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7,

про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

При цьому, вказує на помилкові висновки суду про початок перебігу строку позовної давності з 2012 року, оскільки тільки у липні 2015 року з позовної заяви ОСОБА_8 позивачка дізналася, що ОСОБА_5 не розрахувався з ОСОБА_8 за відчуження спірного автомобіля у 2009 році, а продавши його у 2012 році, відповідач кошти у сумі 37156,07 грн. ОСОБА_3 не передав. Вказує, що у ОСОБА_5 не було законних підстав вважати себе власником автомобіля при його відчуженні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивачки ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу відповідача ОСОБА_5 та його представника адвоката ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 30 жовтня 2008 року подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_8 набули у спільну сумісну власність автомобіль ЗАЗ DAEWOO ОСОБА_2, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, та зареєстрували його в органах МРЕВ за ОСОБА_3 (а.с.5)

17 травня 2009 року приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу ОСОБА_10 посвідчена довіреність ОСОБА_3, якою вона уповноважила ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вчинення дій, у тому числі продати належний їй автомобіль ЗАЗ DAEWOO ОСОБА_2, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, для чого надала їм право керувати транспортним засобом, представляти її інтереси з усіх без винятку питань, повязаних з його експлуатацією, розпорядженням, а також одержувати належні їй внаслідок продажу автомобіля грошові суми. Строк дії довіреності до 17 травня 2012 року з правом передовіри повноважень іншим особам (а.с. 111).

20 березня 2012 року Охтирська філія ТОВ «Торговий Альянс» на підставі договору комісії укладеного з ОСОБА_3, від імені та в інтересах якої згідно з вище вказаною довіреністю діяв ОСОБА_5, продала належний комітенту автомобіль ОСОБА_11 за 37156,07 грн. (а.с. 4 і на звор.).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1006 ЦК України повірений зобов'язаний негайно передати все одержане у звязку з виконанням доручення.

Місцевим судом встановлено та сторонами визнається, що отримані від продажу автомобіля кошти ОСОБА_5 позивачці не передав.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідач, здійснивши на підставі довіреності відчуження автомобіля, виручені від продажу кошти позивачці не передав, чим порушив її права.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з наявності підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, на застосуванні яких наполягав відповідач.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

За змістом зазначеної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й обєктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Згідно з ч.5 ст.261 ЦК України за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

З огляду на зазначене суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що по закінченню строку дії довіреності, а саме 17.05.2012 року, позивачка, не отримавши ні виручених від продажу автомобіля коштів, ні самого автомобіля, мала обєктивну можливість знати про порушення її прав повіреними, проте у межах строку позовної давності, тобто у період з 18 травня 2012 року по 18 травня 2015 року за захистом порушеного права вона до суду не зверталася. Звернувшись до суду в січні 2016 року, тобто поза межами строку позовної давності, поважних причин його пропуску суду не навела і з клопотанням про його поновлення не зверталася.

Відповідач ОСОБА_5, скориставшись передбаченим ч. 4 ст. 267 ЦК України правом, звернувся до суду першої інстанції з відповідною заявою про застосування наслідків пропуску строку позовної давності (а.с. 44-45).

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 за пропуском строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги цих висновків суду першої інстанції не спростовують.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: