Справа № 697/1646/16-ц
№ пров. 2/697/613/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2016 р. р. м. Канів

Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Русаков Г.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю без укладення шлюбу, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю без укладення шлюбу, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам статті 119 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Як зазначено в п. 13 Постанови Пленуму ВССУ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо в позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Позивачем ставляться вимоги як майнового (визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя) так і немайнового характеру (про встановлення факту проживання однією сімєю без укладення шлюбу та визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя), натомість позивачем сплачено 551,20 грн. судового збору за вирішення немайнового спору (однієї позовної вимоги), натомість в позові містяться ще одна вимога немайнового характеру та майнового характеру, які відповідно не оплачені судовим збором.

В силу вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення із позовом) ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551,20 грн.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно визначається дійсною вартістю нерухомого майна на час подання позову.

З матеріалів справи вбачається, що ціна позову згідно висновку про вартість обєкта оцінки становить 211 655,00 грн. Звертаючись до суду з відповідними позовними вимогами (визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя), позивачу необхідно сплатити судовий збір в сумі 1058,27 грн. (211655,00/2*1%).

В позовній заяві позивач просила звільнити її від сплати судового збору, посилаючись на тяжкий матеріальний стан.

Звернення позивача з проханням про звільнення від сплати судового збору під час звернення до суду з даним позовом не є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Разом з цим, вважаю, що клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про судовий збір» закріплено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, або звільнення від його сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

Крім того, вказаними нормами визначено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення заявника від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, вважаю про відсутність підстав для зменшення позивачу суми судового збору для звернення до суду із даним позовом, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження важкого матеріального стану.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір у встановленому Законом України "Про судовий збір" розмірі, тобто за ще одну вимогу немайнового характеру в сумі 551,20 грн. та майнового в сумі 1058,27 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження, тому вказану заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків. У разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (ч. 5 ст. 121 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зменшення суми судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю без укладення шлюбу, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя, залишити без руху, надавши строк для усунення вказаних недоліків протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали (до 16.08.2016 року).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. С. Русаков