Провадження № 2/761/5602/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Волошина В.О.

при секретарі: Анісковець Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення банківських вкладів, -

в с т а н о в и в :

В травні 2016р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», в якому просив суд: стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 226688,0 грн., а також понесені судові витрати, які складаються з судового збору 2267,0 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 05 листопада, 17 грудня 2013р. між сторонами було укладені договори банківських вкладів: «Англійський «он-лайн» Здорова добавка» «Тринадцяти місячний» № 674580/2013 розміщеного за допомогою системи дистанційного банківського обслуговування Internet-Banking (в євро) (далі по тексту - договір 1); «Новорічний подарунок «Он-лайн» «Тринадцяти місячний» № 695197/2013 розміщеного за допомогою системи дистанційного банківського обслуговування Internet-Banking (в доларах США) (далі по тексту - договір 2), на виконання яких позивачем було внесено терміном на 13 місяців на депозит 12550,0 євро та 5000,0 дол. США відповідно, відсоткова ставка складала 9% річних і 9,5 % річних відповідно.

Після закінчення строку на які були розміщені вклади за договорами 1, 2, відповідач грошові кошти та відсотки за їх користування позивачу не повернув, а після початку процедури ліквідації відповідача позивачу було виплачено лише частину суми вкладів у розмірі 200000,0 грн., у зв'язку з чим позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просила суд позов задовольнити. Відповідач про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, клопотав перед судом про розгляд справи у відсутність свого представника, надіславши на адресу суду письмові заперечення. Також, сторона відповідача наголошувала, в письмових запереченнях, що у зв'язку з запровадженням у відповідача процедури ліквідації чинним законодавством встановлений спеціальний порядок задоволення вимог кредиторів після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Задоволення таких вимог кредиторів здійснюється за участю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб через відповідні позасудові механізми, передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Також відповідач наголошував, що була частково задоволена вимога позивача і його включено до акцептованого реєстру кредиторів на суму 179292,82 грн.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, і не оспорювалося сторонами 05 листопада, 17 грудня 2013р. між сторонами було укладені договори 1, 2, на виконання яких позивачем було внесено відповідачу терміном на 13 місяців на депозит 12550,0 євро та 5000,0 дол. США відповідно, відсоткова ставка складала 9% річних і 9,5 % річних відповідно.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (ч. 1 ст. 1060 ЦК України).

Судом було встановлено, що на підставі постанови Правління НБУ від 20 листопада 2014р. № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014р. № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21 листопада 2014р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк».

20 березня 2015р. Рішенням № 63 від 20 березня 2015р. Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру ліквідації відповідача.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що відповідачем йому не було повернуто всієї суми вкладів та відсотків за їх користування за договорами 1, 2.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Отже, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі по тексту - Закон), який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Відповідно до положень ч. 1, п. 1) ч. 5 ст. 36 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та кредиторів банку.

При цьому, п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону визначено, що обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За змістом ч. 1, 2 ст. 46 цього Закону, уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Судом встановлено, що позивачу було нараховано та виплачено суму гарантованого відшкодування в розмірі еквівалентному 200000,0 грн. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що вимогу позивача в сумі 17929,82 грн. було внесено до реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідача.

Відтак, у зв'язку із застосуванням спеціальних процедур врегулювання правовідносин та прав позивача із банком, щодо подальшої діяльності якого прийнято рішення про виведення його з ринку, застосуванню підлягає Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Інші правові норми, зокрема положення ЦК України про зобов'язання, можуть бути застосовані, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги правову позицію, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 січня 2015р. у справі № 6-2001цс15, і з урахуванням того, що на час ухвалення рішення по справі у відповідача розпочата процедура ліквідації, що унеможливлює задоволення позовних вимог про стягнення коштів, враховуючи вимоги ст. ст. 36, 46, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Керуючись 8, 10, 57-61, 88, 169, 179, 209, 212-215, 218, 223, 294, 360-7 ЦПК України; ст. ст. 525, 526, 1058, 1060 ЦК України; ст. ст. 36, 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст. ст. 2, 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність», суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення банківських вкладів - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скаргипротягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: