справа № 243/3496/16-ц
провадження № 2-о/243/318/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Ільяшевич О.В.,

при секретареві Хміль О.М.,

за участю:

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського,2, м. Словянськ, Донецької області) цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту народження дитини в певний час, -

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Словянського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту народження дитини в певний час. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 14 травня 2015 року, вона народила в пологовому відділенні міської лікарні м. Донецька доньку. Вказаний лікувальний заклад, видав їй медичне свідоцтво про народження дитини, з яким заявник звернулася у відділ реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції м. Донецька, де була проведена реєстрація народження її доньки за актовим записом № 126, а 19 травня 2015 року видано свідоцтво про народження. Згодом, їй стало відомо, що всі державні органи на території зони проведення антитерористичної операції діють незаконно, а свідоцтво про народження її дитини, видане у м. Донецьку, на території не підконтрольній Уряду України, є недійсним. У звязку із чим, вона звернулась до ВДРАЦС по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області із заявою про реєстрацію народження її дитини. Однак, у ВДРАЦС по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції в Донецькій області заявнику було відмовлено у реєстрації дитини з вищенаведених підстав. Встановлення факту народження дитини заявнику необхідне для проведення державної реєстрації народження на території України, яка контролюється державними органами, а саме відділом ДРАЦС по місту Слов'янську, Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, та отримання свідоцтва про народження її доньки встановленого державного зразка, для подальшого його використання згідно із законодавством України.

У звязку із викладеним, через, відсутність можливості зареєструвати народження своєї доньки у встановленому законом порядку, аніж як через звернення до суду, заявник змушена була звернутися із даною заявою та просити суд ухвалити рішення яким встановити факт народження нею дитини жіночої статі вагою 3 250 гр., зростом 54 см., - 14 травня 2015 року в Україні, у м. Донецьку, за рахунком дитина друга.

Заявник ОСОБА_1 та представник заявника ОСОБА_2, який діє на підставі договору про надання юридичних/адвокатських послуг від 22 квітня 2016 року, у судовому засіданні просили задовольнити заявлені ОСОБА_1 вимоги посилаючись на обставини, викладені у заяві.

Заявниця ОСОБА_1 допитана у судовому засіданні як свідок у порядку ст. 184 ЦПК України, про обставини, які їй відомі особисто, під присягою пояснила, що вона 14травня 2015 року дійсно народила дівчинку вагою 3 250 гр., зростом 54 см., - 14 травня 2015 року в Україні, у м. Донецьку, за рахунком дитина друга. Пологи пройшли нормально, без особливостей. У січні 2015 року вона разом із дитиною переїхала до м. Словянська Донецької, де стала на облік як особа, яка перемістилась з тимчасово окупованої території України, і де проживає по теперішній час.

Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не зявився, суду надано клопотання про розгляд справи у відсутності представника відділу, з проханням винести рішення згідно із вимогами діючого законодавства.

Суд, заслухавши пояснення заявника, її показання як свідка, представника заявника, дослідивши надані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно вимог ч.3 ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

19 травня 2015 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції у м. Донецьку, було видане свідоцтво про народження ОСОБА_3 14 травня 2015 року. У графі «Мать» значиться запис ОСОБА_1 (свідоцтво про народження І-НО № 630429).

Відповідно медичного свідоцтва про народження № 104 виданого центральною міською клінічною лікарнею №9 м. Донецька, від 16 лютого 2016 року, 14 травня 2015 року ОСОБА_1, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, народила дівчинку вагою 3 250 грамів. Дитина народилася на 40 тижні вагітності доношеною. За рахунком дитина є другою.

Згідно із відомостями обмінної карти № 282 пологового будинку, пологового відділення лікарні ТАЛОН 3. Відомості пологового будинку, пологового відділення лікарні про новонародженого, породілля - ОСОБА_1, у віці 24 років, 14 травня 2015 року о 07 год. 50 хв., на 40 тижні вагітності, при одно плідних пологах народила одну дитину. При народженні дитина мала вагу 3 250 грамів, зріст 54 см. Дитина та мати були виписані на 4 день після пологів у задовільному стані.

Відповідно медичної довідки № 166/5 про перебування дитини під наглядом лікувального закладу виданої 22 квітня 2016 року ОСОБА_1 центром первинної медико-санітарної допомоги м. Словянська, 15 березня 2016 року центром було взято на облік дитину жіночої статі яка народилась 14 травня 2015 року. Вага дитини 3 250 г., довжина тіла - 53 см. Місцем проживання матері є: АДРЕСА_1.

Згідно із повідомленням Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Реєстраційної служби Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області №1460/03.2-45 від 27 квітня 2016 року, актовий запис про народження за період з 14 травня 2015 року по теперішній час на імя ОСОБА_3, 14 травня 2015 року, по Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську відсутній.

Згідно із відповіддю ВДРАЦС по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_1 у реєстрації народження її доньки було відмовлено, натомість розяснено, що за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження жінкою дитини, у звязку із чим, єдиною підставою для державної реєстрації народження ОСОБА_3, в даному випадку є рішення суду про встановлення факту її народження. Для вирішення питання по суті, заявниці було запропоновано звернутися до Словянського міськрайонного суду Донецької області.

Згідно із копією свідоцтва про народження серія І-НО № 533843, виданого ВДРАЦС Будьонівського районного управління юстиції у м. Донецьку 19 вересня 2013 року, ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно ч. 2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в державних органах, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а лише є підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно із ч.1ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована відразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для державної реєстрації народження доньки.

Згідно п.7 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Відповідно Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» від 04 лютого 2016 року № 990-VIII встановлені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, які відображені в ст.257-1, 367 п.8 ЦПК України.

Тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України, відповідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 р. (далі-Закон), є, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Відповідно ст. 1, Закону, тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Та обставина, що ОСОБА_1 14 травня 2015 року, народила дитину жіночої статі вагою 3 250 гр., зростом 54 см., - в Україні, у м. Донецьк, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та стверджується даними медичного свідоцтва про народження, обмінної карти, довідкою центру первинної медико-санітарної допомоги м. Словянська, фотознімками заявниці у період її вагітності, та разом із новонародженою дитиною, свідоцтвом про народження, а також показаннями самої заявниці, допитаної у порядку ст. 184 ЦПК України, як свідка.

З урахуванням положень ст. 57ЦПК України, за якими, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги, та зокрема, можуть бути встановлені на підставі письмових доказів.

Суд зазначає, що згідно із статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання щодо допустимості та належності доказів у сенсі глави 5 ЦПК України, суд приймає до уваги досліджені у судовому засіданні медичне свідоцтво про народження № 104, обмінна карта № 282, а також свідоцтво про народження дитини І-НО №630429, котрі хоч і не є офіційними документами, які створюють самі по собі правові наслідки, однак, на думку суду, можуть слугувати джерелом тих фактичних даних, які у сукупності із фотозображеннями заявниці із дитиною, її поясненнями у судовому засіданні як свідка, медичної довідки № 166/5 про перебування дитини під наглядом лікувального закладу від 22 квітня 2016 року, дають можливість суду дійти висновку про народження заявницею дитини за вказаних у заяві обставин.

Приймаючи до уваги вказані письмові докази, суд виходить з того, що у тому становищі, в якому опинилася заявниця, вона була позбавлена можливості отримати офіційні документи щодо народження дитини, а тому звертаючись до суду, заявниця надала всі можливі докази, які могла надати у цій ситуації.

Суд також зазначає, що вищенаведені документи у сукупності із фотознімками заявниці із дитиною, її поясненнями у судовому засіданні як свідка, на думку суду є належними, допустимими та достатніми, для того щоб дійти висновку, про те, що заявниця дійсно народила дитину жіночої статі 14 травня 2015 року.

За змістом ч. 2 ст. 8 Конвенції з прав та основоположних свобод людини, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У тлумаченні поняття «невтручання органів державної влади у здійснення права до приватного і сімейного життя людини», Європейським судом з прав людини застосовується принцип пропорційності та балансу інтересів, який забезпечується зокрема накладенням на державу позитивних обовязків, властивих дієвій повазі до приватного та сімейного життя.

У вказаній конкретній справі, на думку суду, встановлення факту народження заявницею дитини, саме буде відповідати позитивному обовязку держави сприяти заявниці, яка знаходиться під юрисдикцією України щодо визначення статусу новонародженої дитини та самої заявниці. При цьому суд зазначає, що досліджені судом докази у їх сукупності дають підстави вважати, що в даному конкретному випадку встановлення факту народження дитини заявницею має значення для охорони її прав та прав новонародженої дитини, оскільки в такому випадку визначається можливість визначення соціального статусу як заявниці так і новонародженої дитини, а також не порушує балансу інтересів суспільства та/ або держави, за яким на державу покладаються нереальні і непропорційні зобовязання.

Крім того, застосовуючи Рішення Європейського Суду, як джерело «живого» права, суд також зазначає, що в ситуаціях, подібним тим, що приводяться у вказаній справі, обовязок ігнорувати, не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

Така позиція висловлена у Рішенні Європейського Суду по справі «Кипр проти Турції» від 10 травня 2001 року (, де також у п. 93 Суд нагадує, що в своєму Консультативному Висновку по Намібії Міжнародний Суд заявив наступне (1971 ICJ Reports, p. 56, § 125):

"Загалом непризнання північно-африканської адміністрації цієї Території не повинно привести позбавлення народу Намібії вигод від міжнародної співпраці. Зокрема в той час як дії офіційного характеру, які здійснюються урядом Північної Африки від імені або по відношенні Намібії після спливу відомого мандата, являються незаконними та такими, що не мають сили, ця неспроможність не може бути розповсюджена на такі дії, як наприклад реєстрація народження, смерті, шлюбу, наслідки подібних дій можуть бути проігноровані в погіршення мешканців цієї Території».

Суд, виходячи з аналізу чинного законодавства, розглянувши подані заявницею документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши представлені в силу положень ст. 60 ЦПК України докази в їхній сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявниці свідоцтво про народження її дитини, виданого державним органом України.

Керуючись ст. ст.10,60,212-215,223,234,251-256 ЦПК України,ст.144 Сімейного кодексу України,ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", ст.8 Конвенції з прав та основоположних свобод людини, суд,-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_5 Василівни, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту народження дитини в певний час - задовольнити.

Встановити факт народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: 318404308, громадянкою України, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, дитини жіночої статі вагою 3 250 гр., зростом 54 см., - 14 травня 2015 року в Україні, у м. Донецьку, за рахунком дитина друга.

Рішення відповідно ст.257-1 ч.4 п.8 ч.1 ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Головуючий суддя: О.В. Ільяшевич