УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Черкаської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 18 лютого 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати за нею право власності за набувальною давністю після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на квартиру АДРЕСА_1.

Позов мотивовано тим, що з 1997 року позивач проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер. Після смерті чоловіка залишилося спадкове майно - зазначена квартира. Позивач у встановлений законом термін до нотаріальної контори не звернулася, інших спадкоємців у померлого не має, заповіт на спадкове майно не складався. Вказувала, що весь час ОСОБА_4 дбала про квартиру, робила у ній ремонт, сплачувала комунальні послуги.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 квітня 2014 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності за набувальною давністю після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 18 лютого 2016 року рішення районного суду скасовано з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Представник позивача, не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та залишити в силі рішення місцевого суду.

Дослідившиматеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідност. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, у зв'язку із чим, обґрунтовано скасував рішення місцевого суду та вирішив спір по суті.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на початку 1997 року ОСОБА_4 почала проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 в належній останньому квартирі АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер, після його смерті відкрилася спадщина на вищезазначену спірну квартиру. Спадкоємців ОСОБА_6 не мав, на депозитний вклад він зробив заповідальне розпорядження на ОСОБА_4

Скасовуючи рішення місцевого суду, апеляційний суд виходив з того, що володіння спірною квартирою не можна визнати відкритим, оскільки позивач жодного разу не зверталася до відповідних органів та служб для переоформлення рахунків чи квартири на своє ім'я, не повідомляла нікого, що проживає у зазначеній квартирі; володіння не можна визнати давнім та безперервним, оскільки позивач весь час зареєстрована за іншою адресою та має інше власне житло. Крім того, комунальні платежі були сплачені позивачем після звернення Черкаської міської ради до суду з позовом про визнання спадщини відумерлою.

Суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачем право власності за набувальною давністю після смерті ОСОБА_6 на спірну квартиру.

Висновки суду в цій частині узгоджуються з роз'ясненнями постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав».

Суд апеляційної інстанції, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України про те, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду при новому розгляді справи, встановив, що позивач не надала переконливих доказів того, що вона відкрито володіла вказаної квартирою та дане володіння було давнім та безперервним, тому визнання за нею права власності на вказану квартиру суперечить вимогам закону.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.М. Колодійчук
І.М. Фаловська