АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 682/659/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1505/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючого судді Фанди В.П.,

суддів : Купельського А.В., Спірідонової Т.В.,

за участі : секретаря Лапка Ю.В.

розглянула у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 червня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Славутський солодовий завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а

У березні 2016 року позивач звертаючись до суду з позовом, який в подальшому змінив, просив стягнути із відповідача на його користь заробітну плату в розмірі 2 429,92 грн. та 202,49 грн. компенсації за зменшення розміру відпустки з 1996 року по 2001 рік. Зазначав, що в періоди з 1994 року по 2007 рік працював у відповідача на посаді слюсара (оператором) теплопункту котельні. З 1996 року працівникам заводу з дванадцятигодинним робочим днем було введено обідню перерву протягом 30 хв. та визначено тривалість робочого дня 11 год. 30 хв.. Рішенням суду від 16 квітня 2003 року дії адміністрації підприємства було визнано неправомірними та стягнуто із підприємства на користь ОСОБА_1 1054,31 грн. компенсації заробітної плати за обідню перерву в 30 хв., яка протиправно вираховувалася із заробітної плати, та моральну шкоду в розмірі 800 грн.. Внаслідок таких неправомірних дій відповідача було порушено норми тривалості робочого часу встановлені на відповідний період Міністерством праці та соціальної політики України.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 червня 2016 року відмовлено в задоволені позову за його безпідставністю.

В апеляційній скарзі апелянт з рішенням суду не погоджується, посилається на порушення норм матеріального та процесуального законодавства, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

____________________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції ОСОБА_2

Доповідач Фанда В.П. Категорія : 55

Зазначає, що судом безпідставно було зроблено висновок про те, що облік понаднормових годин поквартально вівся з 1999 року. Крім того, посилання суду на ст. 64 КЗпП України було застосовано на користь відповідача, тоді як робота на вимогу роботодавця не передбачена трудовою угодою, не погоджена із профспілковим комітетом та як наслідок тягне за собою відповідальність.

На апеляційний перегляд рішення суду сторони не зявилися, належним чином повідомленні про день, час і місце слухання справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень від 13 липня 2016 року, 18 липня 2016 року.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач працював на ВАТ "Славутський солодовий завод" слюсарем-ремонтником теплопункту з 12 годинним робочим днем та безперервним виробничим процесом. З 2001 року дана найменування посади змінено на оператора теплосистеми солодосушок.

Суд першої інстанції правомірно виходив з наявності рішення Славутського міського суду Хмельницької області від 16 квітня 2003 року, у справі № 2-88/2003, яким встановлено неправомірність дій адміністрації Славутського солодового заводу щодо виключення 30 хв. обідньої перерви з тривалості робочої зміни позивача та стягнуто з ВАТ "Славутський солодовий завод" на користь ОСОБА_1 недонараховану заробітну плату за 30 хв. обідньої перерви в період з 01 червня 1996 р по 31 грудня 2001 року.

Позивачем ставиться питання стягнення грошової компенсації за виконання надурочної роботи в період з 01 червня 1996 року по 31 грудня 2001 року та донарахування і виплату відпускних за вказаний період.

Суд першої інстанції правильно врахував вимоги ст.ст.50,61,64 КЗпП України, Правила внутрішнього трудового розпорядку Славутського солодового заводу від 07 травня 1999 року відповідно до якого на підприємстві ведеться підсумковий облік робочого часу щоквартально починаючи з 2000 року.

У відповідності з ч.4 ст.10 ЦПК України суд розяснив сторонам надання відповідних доказів щодо обліку робочого часу у період з 01.06.96 року по 31.12.2000 року, однак такі докази суду наданні не були.

Суд правомірно взяв до уваги довідку про заробітну плату ОСОБА_1 у період з 01.06.96 року по 31.12.2001 року, з якої виконання понадурочних робіт в підсумковому обліку робочого часу не слідує, тому обґрунтовано відмовив у задоволенні даного позову.

Доводи апеляційної скарги, на які посилається апелянт, не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис Судді: підписи

З оригіналом згідно : суддя Апеляційного суду В.П. Фанда