Провадження номер 2/741/395/16
Єдиний унікальний номер 741/912/16
РІШЕННЯ

іменем України

04 серпня 2016 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Дикого В.М.,

з участю секретаря с/з ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 подала до Носівського районного суду Чернігівської області позовну заяву про розірвання шлюбу, укладеного з ОСОБА_3. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 25 жовтня 2013 року вона та відповідач уклали шлюб. Сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалося у звязку несумісністю характерів, різними поглядами на життя та ведення спільного господарства. Часті конфлікти стали причиною того, що з листопада 2015 року сторони проживають окремо. Позивач не має наміру продовжувати подружнє життя. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому ОСОБА_2 просила суд винести рішення про розірвання шлюбу.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, пояснила, що відповідач інколи зловживав спиртними напоями, застосував по відношенню до неї та її сина від першого шлюбу фізичну силу. Спільних дітей подружжя не має. У листопаді 2015 року позивач та відповідач припинили спільне проживання. На час розгляду справи ОСОБА_2 має стосунки з іншим чоловіком.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що вони з відповідачем дійсно з листопада 2015 року проживають окремо й не ведуть спільне господарство. Свою незгоду на розірвання шлюбу відповідач пояснив тим, що він хоче повернути собі свої особисті речі, які знаходяться в помешканні позивача, та боїться, що після розірвання шлюбу не отримає їх.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд робить нижченаведений висновок.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У судовому засіданні встановлено, що позивач не бажає зберегти сімю, шлюбні стосунки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 припинені в листопаді 2015 року, подружжя проживає окремо один від одного, не веде спільного господарства. Спільних дітей сторони не мають. Позивач має стосунки з іншим чоловіком. Отже, суд уважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Суд уважає, що невизнання відповідачем позовних вимог про розірвання шлюбу на підставі того, що на момент розгляду справи існує майновий спір щодо поділу майна подружжя, не є підставою для відмови в задоволенні позову, адже не має жодного відношення до вирішення позову про розірвання шлюбу.

Ураховуючи вищевикладене, суд робить висновок, що позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню та розриває шлюб.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 110, 112 СК України, ст. ст. 208-209, 212-215 ЦПК України, суд

РІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_3 та Павленко (дошлюбне прізвище Новікова) ОСОБА_4, зареєстрований 25 жовтня 2013 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1007.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 змінити прізвище на дошлюбне, тобто «Новікова».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Дикий