Справа № 522/8967/16-ц
Провадження № 2/522/5624/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
«22» липня 2016 року
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Погрібного С.О.
за секретаря судового засідання Грищук В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив звільнити з-під арештів майно, що належить на праві власності ОСОБА_2, накладеного 22.09.2009 року постановою Другого ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції №В-3/67 про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження; накладеного постановою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області №31658525 від 14.03.2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження; накладеного постановою Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції №49688048 від 25.12.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, обґрунтовуючи позовні вимоги наступним.
Між Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 17.04.2007 року укладено кредитний договір №3175-012/07Ф. В якості забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором 17.04.2007 року між сторонами укладено договір іпотеки №3175-012/07Ф, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №1191, заборона відчуження предмета іпотеки за №1192.
Відповідно до вказаного договору іпотеки іпотекодавець, ОСОБА_2, передала в іпотеку банку належне їй на праві власності майно: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 148,10 кв.м. На момент звернення з позовом до суду, позивач має наміри звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором.
Проте, ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» стало відомо, що на іпотечне майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2, накладено також наступні арешти:
постановою Другого ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції №В-3/67 від 22.09.2009 року;
постановою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області №31658525 від 14.03.2012 року;
постановою Малиновського відділу державної виконавчої служби одеського міського управління юстиції №49688048 від 25.12.2015 року.
На думку позивача, цей банк має пріоритетне право на звернення стягнення на предмет іпотеки поряд з вимогами державних виконавців на спірне майно.
Представник позивача надав суду заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» від імені ОСОБА_2 визнає в повному обсязі.
Представники відповідачів ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у судове засідання не зявилися неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Суд у звязку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив розглянути справу за відсутності відповідачів, які не зявились, у порядку заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову з наступних підстав.
Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Між Акціонерним комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 17.04.2007 року укладено договір про відкриття кредитної лінії №3175-012/07Ф. В якості забезпечення виконання зобовязань за цим кредитним договором 17.04.2007 року між сторонами укладено договір іпотеки №3175-012/07Ф, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі під №1191, із забороною відчуження предмета іпотеки під №1192.
В порядку забезпечення виконання умов кредитного договору відповідачем ОСОБА_2 позивач 06.04.2009 року звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про видачу виконавчого напису з метою звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за цим кредитним договором.
В межах виконавчого провадження за виконавчим написом нотаріуса від 06.04.2009 року №224 постановою державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 22.09.2009 року накладено арешт на майно боржника, ОСОБА_2, та оголошено заборону його відчуження.
Крім того, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 від 14.03.2012 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-1437/10, виданим 05.12.2011 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованості за кредитним договором в розмірі 2 444 506,54 гривень, витрат по сплаті держмита у сумі 1700,0 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення справи в сумі 250,0 гривень. В межах цього виконавчого провадження 14.03.2012 року державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника, ОСОБА_2, та оголошення заборони його відчуження.
Зазначені постанови ухвалено в межах виконавчих проваджень за виконавчими листами, відповідно до яких позивач по справі є стягувачем в цих провадженнях, проте ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» бажає звернути стягнення на предмет іпотеки поза межами цих виконавчих проваджень, у звязку з чим у нього виникли певні труднощі.
Отже, єдиним стягувачем за всіма зазначеними виконавчими провадженнями є позивач ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», права та інтереси інших кредиторів за цими правовідносинами судом не встановлено.
Згідно зі ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
За правилом ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Згідно з ч.ч.6,7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» єдиний, хто має право на задоволення своєї вимоги до ОСОБА_2 за рахунок іпотечного майна квартири АДРЕСА_2.
Отже, суд дійшов висновку, що арешт спірного майна квартири АДРЕСА_2 має бути скасовано.
Згідно зі ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених законом.
У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Порядок скасування арешту, накладеного в межах виконання рішення, встановлений ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч.5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту.
Таким чином наведені арешти перешкоджають реалізації прав самого позивача, їх накладено в інтересах цього самого позивача, що виступав стягувачем у тих виконавчих провадженнях, за якими такі арешти накладено виконавчою службою. На сьогоднішній момент захистити права та законні інтереси позивача в іншому порядку, ніж судовому, можливість відсутня, що є підставою для такого рішення суду в цьому провадженні.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Способом захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує права відповідно до ст. 16 ЦК України.
Керуючись ст.ст. 572, 589 ЦК України, ст.ст. 10, 11, п.1 ч.1 ст.152, 212, 214-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, СУД
Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту задовольнити.
Звільнити з-під арешту все рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2, накладеного на підставі постанови Другого ОСОБА_1 відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції №б/н від 22 вересня 2009 року.
Звільнити з-під арешту все рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2, накладеного на підставі постанови Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області ВП№3165825 від 14 березня 2012 року.
Звільнити з-під арешту все рухоме та нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2, накладеного на підставі постанови Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ВП№49688048 від 25 грудня 2015 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення з заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: С.О. ПОГРІБНИЙ

22.07.2016