Єдиний унікальний номер 234/127/15-ц Номер провадження 22-ц/775/1477/2016
Головуючий в 1 інстанції Марченко Л.М.
Доповідач Азевич В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Агєєва О.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Тимошенко А.С., заінтересована особа: ОСОБА_3, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 19 лютого 2015 року -

В С Т А Н О В И В:

13 січня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до Краматорського міського суду Донецької області зі скаргою на дії головного державного виконавця Тимошенко А.С. з приводу невідповідності вимогам законодавства розрахунку заборгованості по аліментам, проведеного при виконанні рішення Краматорського міського суду від 02.02.2009 року у цивільній справі №2-1886/2009 про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліментів на утримання двох дітей.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 19 лютого 2015 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця при визначені заборгованості по аліментам при виконанні рішення Краматорського міського суду від 02.02.2009 року по цивільній справі №2-1886/2009 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей до їх повноліття та складений ним розрахунок станом на 10.12.2014 року заборгованості по аліментам.

Зобов'язано державного виконавця, в проваджені якого перебуває виконавчий лист, скласти розрахунок заборгованості по аліментам за період з 10.05.2011 року по теперішній час у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» в порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

На вказану ухвалу суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Зазначає, що він як заінтересована особа (учасник виконавчого провадження) не був повідомлений судом про розгляд справи, тобто суд вирішив його права та інтереси без його участі у судовому процесі.

Вважає помилковим висновок суду про те, що зміст рішення суду та виданого на його підставі виконавчого листа є зрозумілим щодо мінімального розміру аліментів на кожну дитину, оскільки в них відсутня фраза «на кожну з доньок». Окрім того, ухвалою Краматорського міського суду від 17 лютого 2014 року відмовлено в роз'ясненні рішення Краматорського міського суду від 02 лютого 2009 року щодо мінімального розміру аліментів.

Окрім того, суд зазначив в ухвалі про відсутність розрахунку заборгованості по аліментам за травень - червень 2011 року, проте вказана заборгованість відсутня, оскільки сплачена ним у наступні місяці.

ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги.

Від ВДВС та ОСОБА_1 надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Краматорського міського суду від 02.02.2009 року по цивільній справі №2-1886/2009 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання доньок - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів, щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.12.2008 року і до повноліття дітей. (а. с. 10)

На підставі цього рішення Краматорським міським судом був виданий виконавчий лист. (а. с. 11)

Оскільки боржник ОСОБА_3 мешкав у м. Краматорську та працював на ПАТ «НКМЗ», виконавчі дії по вказаному виконавчому листу були розпочаті та проводилися ВДВС Краматорського МУЮ.

18.05.2011 року виконавчий лист з ПАТ «НКМЗ» був повернутий до ВДВС, у зв'язку зі зміною боржником місця роботи. Заборгованість на аліментам по 26.04.2011 року складала 271,42 грн. У зв'язку з працевлаштуванням ОСОБА_3 у ТОВ «Торговий Дім «Євроремонт», бухгалтерія якого знаходиться у м. Харкові, ВДВС Краматорського МУЮ направив виконавчий лист для продовження виконання до ВДВС ГУЮ у Харківській області за адресою: вул. Петровського, 26, м. Харків з долученням довідки державного виконавця ВДВС Краматорського МУЮ Казаніної Д.А. про заборгованість ОСОБА_3 по аліментам, яка станом на 09.05.2011 року становила 667,79 грн. (а. с. 12-13)

За розрахунком державного виконавця ВДВС Краматорського МУЮ Казаніної Д.А. за період по 09.05.2011 року, заборгованість по аліментам станом на 09.05.2011 року становить 667,79 грн. (а. с. 13)

Згідно розрахунку, складеного головним державним виконавцем Ленінського ВДВС Харківського МУЮ Тимошенко А.С., заборгованість ОСОБА_3 по аліментам станом на 10.12.2014 року відсутня. Розрахунок заборгованості по аліментам головного державного виконавцям Ленінського ВДВС Харківського МУЮ Тимошенко А.С. починається з липня 2011 року (тобто не зазначені доходи боржника, утримання аліментів та імовірна заборгованість за період з 10.05.2011 року по червень 2011 року включно). (а. с. 14-16)

Вказаний розрахунок містить посилання на розрахунок держвиконавця ВДВС Краматорського МУЮ Григоровича Є.І. згідно якому, заборгованість станом на 09.05.2011 року становить 534,80 грн. та даний борг був погашений, що не підтверджено будь-якими доказами та не відображеним у таблиці розрахунку.

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Краматорського міського суду від 02.02.2009 року (у справі №2-1886/2009) та виданий на його підставі виконавчий лист відповідають діючому законодавству та є цілком зрозумілими. Тобто судом визначено стягнення аліментів на двох дітей - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в єдиній частці - в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів боржника, щомісяця, яка повинна бути не менше мінімального розміру аліментів, який згідно ч. 2 ст. 182 СК України на одну дитину становить 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тому щомісячний розмір аліментів, який визначений у виді 1/3 частки всіх видів доходів боржника ОСОБА_3, повинен бути не менше ніж сума мінімальних розмірів аліментів на кожну з доньок в залежності від їх віку.

З огляду на зазначене, суд вважав, що державним виконавцем Ленінського ВДВС Харківського МУЮ мінімальний розмір аліментів визначався всупереч рішення Краматорського міського суду від 02.02.2009 року та положень Сімейного кодексу України, що є порушенням ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд зробив висновок, що недотримання державним виконавцем Ленінського ВДВС Харківського МУЮ чинного законодавства при складанні розрахунку заборгованості по аліментам є підставою для визнання його дій та вчиненого розрахунку неправомірними, і зобов'язання усунути порушення шляхом складання нового розрахунку відповідно до закону.

З вказаними висновками суду першої інстанції можливо погодитися, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються (ст. 386 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Вказана норма передбачає мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону «Про виконавче провадження», а також у статтях 194 - 197, 274 СК.

Відповідно до частин 1, 3, 7 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. У разі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови державного виконавця. При цьому розмір аліментів у разі їх стягнення у частці від заробітку (доходу) не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. У разі якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа - підприємець, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

Тобто, у будь-якому разі, розмір аліментів на одну дитину повинен бути не меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Окрім того, згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Таким чином, закон встановлює та гарантує, що частки усіх дітей, на яких судом стягуються аліменти, у єдиній загальній частці від заробітку (доходу) того з батьків, на кого покладається обов'язок сплачувати аліменти, що визначається судом, є рівними. Причому таке правило діє лише до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Також діє правило про рівність часток усіх дітей, на яких сплачуються аліменти, у єдиній загальній частці від заробітку (доходу) того з батьків, на кого за рішенням суду покладено обов'язок сплачувати аліменти.

Зважаючи на викладене, мінімальний розмір аліментів, який нараховується на одну дитину, не може бути менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму навіть за умови, якщо платник отримує заробітну плату з якої стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист №2-1886/2009 від 02.02.2009 року був направлений ДВС Краматорського МУЮ до ДВС Харківського МУЮ з заборгованістю станом на 09.05.2011 року на загальну суму 667,79 грн. (а. с. 11 - 13)

Згідно ч. 4 та ч. 9 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, суму індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, зокрема, за заявою сторін виконавчого провадження. Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Як вбачається з розрахунку державного виконавця від 10.12.2014 року №30707, складеного за заявою ОСОБА_1, заборгованість за період з липня 2011 року по грудень 2014 року відсутня.

В запереченнях на скаргу державний виконавець зазначив, що при обчисленні розрахунку було встановлено, що 30% доходу боржника є більшим ніж встановлений законом мінімум для дитини відповідного віку, а до уваги бралася старша донька стягувача. (а. с. 33 - 34)

Тобто даний розрахунок не відповідає зазначеним нормам Сімейного законодавства щодо мінімального розміру аліментів на кожну дитину, а доводи державного виконавця не ґрунтуються на законі.

Доводи апеляційної скарги боржника про те, що він не повідомлявся судом про час та місце розгляду справи спростовуються матеріалами справи. (а. с. 29)

З огляду на наведене, судова колегія приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, при вирішенні питання не були порушені норми процесуального права та порядок, встановлений для його вирішення.

Таким чином, апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 19 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: