АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1438/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 5, 43, 44 Шипович В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКарпенко О. В.
суддівПальонного В. С., Нерушак Л. В.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про виселення з квартири без надання іншого житла,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_7, який просив апеляційну скаргу відхилити, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ОСОБА_7 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про виселення з квартири без надання іншого житла, посилаючись в обгрунтування заявленого позову на те, що з 2004 року є власником квартири АДРЕСА_1. На даний час в його квартирі зареєстрований він та його неповнолітня донька ОСОБА_3, 2002 року народження.

ОСОБА_7 вказує, що з 2011 по 2013 рік він тимчасово виїжджав за межі м. Черкаси та залишав свою квартиру. Повернувшись додому у серпні 2013 року, зазначає позивач, він виявив, що в квартиру без його згоди заселилася відповідачка ОСОБА_6 зі своїм сином ОСОБА_8, які пояснили, що їм дозволила проживати в квартирі голова ЖБК-92 ОСОБА_9 і вони сплачують їй за це 600 грн. на місяць. Ніякого договору найму житла із відповідачами він не укладав. Голова ЖБК свої дії щодо вселення в його квартиру сторонніх осіб не пояснює.

ОСОБА_7 вказує, що спільне проживання з відповідачами в одній квартирі є для нього нестерпним, в добровільному порядку виселитися з належної йому на праві власності квартири ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не бажають, проживання відповідачів в його квартирі без будь-якої правової підстави та його згоди, зазначає позивач, суттєво порушує його права, як власника і перешкоджає йому у здійсненні своїх повноважень, які витікають із права власності.

З метою захисту своїх порушених прав, ОСОБА_7 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси та просив постановити судове рішення, яким виселити відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_1 без надання їм іншого житлового приміщення.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_7 - задоволено.

Виселено ОСОБА_6 та ОСОБА_8 із квартири АДРЕСА_2, без надання іншого жилого приміщення.

Стягнуто із ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь держави судовий збір у сумі по 275,60 грн. із кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення спору по суті, невідповідність висновків суду фактичним обставинам даної справи, просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_7 відмовити в повному обсязі.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_7

Як вбачається із наявних матеріалів справи, ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.05.2004 року є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до довідки ЖБК-92 № 22 від 18 березня 2014 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_7 та дочка позивача - ОСОБА_10 (а.с.4)

Судом також встановлено, що відповідачі мають зареєстроване місце проживання в с.Цвітне, Олександрівського району, Кіровоградської області.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України від 25 лютого 2016 року місце проживання ОСОБА_6 зазначено за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 21,), а ОСОБА_11 за вказаною адресою не значиться.

Письмового договору найму житла між ОСОБА_7 та відповідачами укладено не було. Плату за проживання у квартирі відповідачі ОСОБА_7 не сплачували.

Згідно наявних матеріалів справи, а саме акту від 22.10.2015 року в квартирі, належній позивачеві на праві власності з листопада 2011 року по теперішній час проживають сторонні люди.

Відповідно до ч.1 ст. 810 ЦК України, - за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Згідно ч.1 ст.811 ЦК, ст. 158 ЖК, договір найму житла укладається у письмовій формі.

Судом першої інстанції при вирішенні даного спору правильно враховано, що відповідачі вселилися у квартиру ОСОБА_7 всупереч встановленому законом порядку, без згоди власника та без укладання письмового договору найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про виселення.

Оскільки сукупність наявних по справі доказів об'єктивно свідчить про те, що ОСОБА_6 і ОСОБА_8 вселилися у спірну квартиру без будь-яких правових підстав та без згоди самого власника, тобто самоправно, не є наймачами житла, проживання відповідачів в належній ОСОБА_7 на праві власності квартирі суттєво порушує його права, як власника і перешкоджає йому у здійсненні своїх повноважень, які витікають із права власності, у зв'язку із чим суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення заявлених ОСОБА_7 позовних вимог та виселення ОСОБА_6 і ОСОБА_8 з квартири позивача без надання їм іншого жилого приміщення.

Інші доводи, наведені ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Підстав для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про виселення з квартири без надання іншого житла - відхилити, зазначене рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :