Справа № 309/231/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

24 травня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Кеміня М.П., Кожух О.А.

при секретарі: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Хустського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на рішення Хустського районного суду від 14 березня 2016 року по справі за позовом Хустського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплаченої пенсії,

в с т а н о в и л а :

Хустське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплаченої пенсії. Посилається на те, що управлінням ПФУ в м. Хуст та Хустського району проводилася перевірка пенсійних справ учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які отримують пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статус яким надано на підставі довідок, виданих Управлінням хімічних військ Прикарпатського військового округу. Згідно відповіді Державного Галузевого архіву Міністерства оборони України щодо перевірки підставності надання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_2, випливає, що відповідач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та зокрема працював в зоні відчуження тільки 21 день (Чорнобиль та Лелів), тоді як згідно статті 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» право на зменшення пенсійного віку на 5 років надається особам, які працювали у зоні відчуження , зокрема, у 1988 році - не менше 30 календарних днів. В зв'язку з частковим не підтвердженням первинними документами періоду перебування в зоні відчуження ОСОБА_2 за період з 18.08.2004 року по 17.08.2009 року виникла переплата пенсії в сумі 30052,60 грн. Згідно відповіді відділу у справах Чорнобиля ГУ з питань надзвичайних ситуацій та справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Закарпатської ОДА від 08.05.2012 р. №431/09-06 ОСОБА_2 виконував роботи по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в населених пунктах зони відчуження 22 дні, тому відповідач не має права на статус учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а тому відповідно посвідчення №142580 є недійсним та підлягає вилученню. Відповідно до ст.49 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виплата пенсій за рішенням територіальних органів пенсійного фонду або рішенням суду припиняється якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості. Управлінням було виявлено зловживання з боку пенсіонера. В добровільному порядку відповідач не погасив заборгованість суми надміру виплачених сум пенсій до УПФ в м. Хуст та Хустському районі. 17.12.2013 р. постановою Закарпатського окружного адміністративного суду у задоволенні позову Хустського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі управління Пенсійного фонду України в м. Хуст та Хустському районі, поданому в порядку КАС України, про стягнення з ОСОБА_2 надміру виплаченої пенсії у сумі 30052,60 грн. відмовлено. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2015 р. апеляційну скаргу УПФ у м. Хуст та Хустському районі задоволено, постанову Закарпатського окружного від 17.12.2013 р. скасовано. Просило поновити строк позовної давності та стягнути з відповідача надміру виплачену пенсію у сумі 30052,60 грн., судові витрати.

Рішенням Хустського районного суду від 14 березня 2016 року у задоволенні даного позову відмовлено.

На дане рішення Хустське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову,посилаючись на неповне зясування всіх обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, наводить такі ж самі доводи як у обґрунтування позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1988 р., що підтверджується копією посвідчення серії А №142580, яке видано 11.08.1993 року та архівною довідкою від 20.07.1993 року № 24/17941 виданою Управлінням хімічних військ Прикарпатського військового гарнізону, в якій зазначено, що ОСОБА_2 виконував задачі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження у 1988 році в кількості 82 днів, зокрема в населених пунктах : промзона ЧАЕС з 21.08. по31.08., з 10.09. по 29.09.88 р., з 11.10 . по 15.10.88 року.

На підставі вищевказаних документів управлінням Пенсійного фонду України у м. Хуст та Хустському районі відповідачу з 18.08.2004 року (в 55 років) була призначена пенсія відповідно до статті 55 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

01.03.2012 року УПФУ в м. Хуст та Хустському районі Закарпатської області отримано відповідь Державного Галузевого архіву Міністерства оборони України на поданий запит, з якої випливає, що гр. ОСОБА_2 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та зокрема працював в зоні відчуження тільки 21 день (Чорнобиль та Лелів), тоді як необхідна умова для визначення права на зниження пенсійного віку не менше 30 календарних днів.

17 серпня 2009 року відповідачу виповнилось 60 років, а тому він з 18.09.2009 року має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яку і отримує на даний час.

Відмовляючи в задоволені заявленого позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для стягнення з відповідача надміру виплаченої пенсії.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.

Відповідно до частини першої статті 50 даного Закону суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за №374/7695 (далі по тексту Порядок).

Згідно пункту 3 цього Порядку повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім'ї тощо.

При цьому зазначено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку, стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадиться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.

Абзацом 5 п. 3 Порядку чітко визначено підставу для звернення щодо стягнення такої заборгованості у судовому порядку, а саме у разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров'я тощо) до повного погашення заборгованості.

Аналогічна норма визначена у частині першій статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення", якою встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров'я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

В ході розгляду справи судом встановлено, що на даний час відповідач ОСОБА_2 є пенсіонером на загальних підставах і виплати пенсії йому не припинялися.

Також встановлено, що органом який призначає пенсії, у даному випадку позивачем, рішень про стягнення (відрахування) надміру виплаченої відповідачеві пенсії внаслідок подання документів, які містять неправильні відомості, станом на день розгляду справи не виносилося.

Крім того, відповідно до ст. 101 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій та окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. ОСОБА_3 надає органу Пенсійного Фонду право перевіряти надані особою, що звертається за призначенням пенсії, відомості, які є підставою для встановлення стажу, періоду роботи, а також встановлення наявності чи відсутності права особи на отримання пенсії.

В матеріалах справи відсутні дані, які підтверджували, що на час призначення пенсії надані відповідачем документи викликали сумнів у позивача щодо їх достовірності і що позивач на час призначення пенсії перевіряв обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб для існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, закон встановлює для виключення з цього правила: по перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність виконання розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у Постанові №6-91цс14 від 02.07.2014 року і є обовязковою для всіх судів України (ч.2 ст.214, ч.1 ст. 360-7 ЦПК України).

Матеріалами справи не доведено, що при поданні відповідачем документів для призначення пенсії відповідач вчинив будь які зловживання (недобросовісність), що призвели до безпідставної виплати йому сум пенсії, виплачених надміру. Саме позивач, виходячи з вищенаведених приписів закону, повинен був довести факт протиправної поведінки відповідача.

За таких обставин судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в заявленому позові.

З врахуванням наведеного доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Хустського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області відхилити.

Рішення Хустського районного суду від 14 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач

Судді