Номер провадження: 22-ц/785/6385/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Полякової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави, за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 08 лютого 2016 року,

встановила:

У лютому 2015 р. товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (далі ТОВ) звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просило: 1) в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 28.08.2008 р. (далі Договір споживчого кредиту та заставу ТЗ) звернути стягнення на користь ТОВ на предмет застави, а саме - транспортний засіб марка «MITSUBSHI», модель «PAJERO», рік випуску 2008 р., колір чорний, номер шасі JMB0NK9408J003289, тип ТЗ - легковий універсал, державний номер ВН 0919 СВ, який належить ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС 157539, зареєстрованого у РЕВ № 8 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 26.08.2008 року, шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення ТОВ від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем; 2) надати (визнати) право ТОВ (в особі його уповноваженого представника) підписувати від імені ОСОБА_4 договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладення з іншою особою-покупцем; 3) витребувати у ОСОБА_4 вказаний автомобіль та передати у володіння ТОВ; 4) надати товариству (в особі уповноваженого представника) повноваження вчиняти від імені ОСОБА_4 усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, у відповідності до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 р. № 1388, в тому числі, повноваження на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, на предявлення вказаного автомобіля для огляду.

Позовні вимоги ТОВ обґрунтовувало тим, що за укладеним 28.08.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк» (далі Банк) та ОСОБА_4 договором про надання споживчого кредиту та заставу ТЗ відповідач отримав кредит у сумі 28 367,00 доларів США, для придбання автомобіля, строком до 28.08.2015 р., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14% річних.

В якості забезпечення виконання умов зазначеного договору про надання споживчого кредиту та заставу ТЗ у заставу було передано вищевказаний автомобіль, заставною вартістю 151 850,00 грн..

20.04.2012 р. між Банком та ТОВ був укладений Договір факторингу № 05/12, відповідно до умов якого до ТОВ перейшло право вимоги за вказаним договором про надання споживчого кредиту та заставу ТЗ.

ОСОБА_4 свої зобовязання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 12.01.2015 р. утворилася заборгованість на загальну суму 468 433,75 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом 215 593,21 грн.; - заборгованість по процентам 201 210,40 грн.; - пеня - 45 162,35 грн.; - три проценти річних від простроченої суми 6 467,80 грн..

Через неналежне виконання зобовязань, забезпечених заставою, ТОВ набуло право стягнення заборгованості шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження та укладення договору купівлі-продажу ТЗ з іншою особою покупцем.

Однак, відповідач не надає доступу до автомобіля, який знаходиться у нього. Через відсутність автомобіля, з усім приладдям до нього, у володінні позивача, ТОВ позбавлено можливості реалізувати своє право на продаж та передачу автомобіля покупцю. Пропозицію передати автомобіль ТОВ для його подальшої реалізації відповідач не виконав. Тому є всі підстави для витребування у відповідача автомобіля, з усім приладдям до нього, та його передачу у володіння ТОВ.

У товариства відсутні повноваження з відчуження автомобіля. У звязку з цим ТОВ змушено звернутися з вимогою про надання повноважень: - підписувати договір купівлі-продажу від імені боржника; - знімати автомобіль з обліку в ДАІ; - представляти автомобіль для огляду та здавати номерні знаки; - отримувати нове свідоцтво замість втраченого або викраденого.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 31.03.2015 р. позов ТОВ задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 28.08.2008 р. у розмірі 468 433,75 грн. звернуто стягнення на користь ТОВ на предмет застави, а саме - транспортний засіб марка «MITSUBSHI», модель «PAJERO», рік випуску 2008 р., колір чорний, номер шасі JMB0NK9408J003289, тип ТЗ - легковий універсал, державний номер ВН 0919 СВ, який належить ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС 157539, зареєстрованого у РЕВ № 8 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 26.08.2008 року, шляхом продажу вказаного автомобіля та укладення ТОВ від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем (в особі уповноваженого представника ТОВ «креденс Фінанс».

Надано право ТОВ (в особі його уповноваженого представника) підписувати від імені ОСОБА_4 договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладення з іншою особою-покупцем;

Витребувано у відповідача автомобіль марки «MITSUBSHI», модель «PAJERO», рік випуску 2008 р., колір чорний, номер шасі JMB0NK9408J003289, тип ТЗ - легковий універсал, державний номер ВН 0919 СВ, який належить відповідачу на праві власності та передано його у володіння ТОВ.

Надано товариству (в особі уповноваженого представника) повноваження вчиняти від імені ОСОБА_4 усі дії, необхідні для зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, у відповідності до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 р. № 1388, в тому числі, повноваження на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акту огляду вказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, на предявлення вказаного автомобіля для огляду.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ судовий збір у розмірі 4 019,40 грн..

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 25.01.2016 р. заяву ОСОБА_4 від 31.12.2015 р., яка була уточнена 25.01.2016 р., про перегляд заочного рішення задоволено.

Заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 31.03.2015 р. скасовано. Справу призначено до судового розгляду в загальному порядку.

ТОВ у судове засідання свого представника не направило. Про час і місце розгляду справи сповіщене належним чином. Надало заяву про підтримку позову, розгляд справи за відсутності його представника. Не заперечувало проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Посилався на те, що договір споживчого кредиту та застави ТЗ повинен бути посвідчений нотаріально. Оскільки договір споживчого кредиту та застави ТЗ потребує нотаріального посвідчення, то і договір факторингу має також бути посвідчений нотаріально.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 08.02.2016 р. у задоволенні позову ТОВ відмовлено.

ТОВ в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на те, що рішення ухвалено при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта у судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи ТОВ сповіщене належним чином. Причини неявки представника не повідомило. Заяв та клопотань не надало.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином сповіщених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

ОСОБА_4 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав. Його представник у судовому засіданні вважав необхідним скаргу відхилити. Рішення суду залишити без змін. Посилався на те, що ТОВ не набуло права вимоги, оскільки ні договір споживчого кредиту та застави ТЗ , ні договір факторингу не були посвідчені нотаріально.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в повному обсязі в задоволенні позовних вимог ТОВ, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про заставу», в редакції чинній на момент виникнення правовідносин між сторонами, договір застави повинен був бути посвідчений нотаріально, оскільки його обєктом є транспортний засіб. Договір факторингу також мав бути укладений в нотаріальній формі. Тому цей правочин є нікчемним, він не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. ОСОБА_4 не був повідомлений про заміну кредитора (а. с. 120 - 121).

Колегія суддів, вважає, що погодитися з вищевказаними висновками суду першої інстанції не можна. Цих висновків суд дійшов при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального (ст. ст. 11, 509, 525, 526, 546, 572, 575, 585, 589, 1054 ЦК України, ст. ст. 1, 13, 19, 20 Закону України «Про заставу», чинного на час виникнення правовідносин між сторонами, ст. ст. 3, 21, 23, 24, 27, 28, 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень») та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213, 214 ЦПК України) права. Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

За укладеним 28.08.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСіббанк», (далі Банк) та ОСОБА_4 договором про надання споживчого кредиту та заставу ТЗ (а. с. 25 33) останній отримав від Банку кредит у сумі 28 367,00 доларів США, для придбання автомобіля, строком до 28.08.2015 р., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14% річних.

В якості забезпечення виконання умов зазначеного договору про надання споживчого кредиту та заставу ТЗ у заставу було передано автомобіль марки - «MITSUBSHI», модель «PAJERO», рік випуску 2008 р., колір чорний, номер шасі JMB0NK9408J003289, тип ТЗ - легковий універсал, державний номер ВН 0919 СВ, який належить ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС 157539, зареєстрованого у РЕВ № 8 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 26.08.2008 року (а. с. 34). Заставна вартість автомобіля за домовленістю сторін становить 151 850,00 грн. (п. п. 2.1, 2.2).

Умовами договору передбачено, що Банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної плати за кредит (п. 6.1). Порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати плати за кредит встановлений п. 6.2 кредитного договору.

У випадках невиконання, неналежного виконання позичальником зобовязань за цим договором звернення стягнення здійснюється за рішенням суду. Одним із способів звернення стягнення є - продаж Банком предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем (п. п. 8.1, 8.2, 8.4, 8.6).

20.04.2012 р. між Банком та ТОВ був укладений Договір факторингу № 05/12, відповідно до умов якого до ТОВ перейшло право вимоги за вказаним договором про надання споживчого кредиту та заставу ТЗ (а. с. 46 50).

ОСОБА_4 свої зобовязання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 12.01.2015 р. утворилася заборгованість на загальну суму 468 433,75 грн., яка складається з: - заборгованість за кредитом 215 593,21 грн.; - заборгованість по процентам 201 210,40 грн.; - пеня - 45 162,35 грн.; - три проценти річних від простроченої суми 6 467,80 грн. (ст. 625 ЦК України).

11.08.2014 р. в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна товариством було зареєстровано звернення стягнення (а. с. 37 - 39).

26.12.2014 р. ТОВ направило відповідачу письмове повідомлення про заміну кредитора, невиконання грошового зобовязання за кредитним договором та наявність боргу, необхідність дострокового повернення усієї суми заборгованості, сплати процентів або передачу предмета застави у володіння ТОВ. Попереджено відповідача, що у випадку невиконання цієї вимоги звернення стягнення на предмет застави відбудеться у примусовому порядку (а. с. 46 50).

Предмет застави автомобіль залишився знаходитися у володінні та користуванні відповідача.

Між сторонами вникли кредитні правовідносини та правовідносини із забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами передбаченими ст. ст. 546, 572, 575, 585, 589 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, заставою. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконана боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення. У разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із ст. ст. 1, 13, 19, 20 Закону України «Про заставу», чинному на час виникнення правовідносин між сторонами (28.08.2008 р.), застава це спосіб забезпечення зобовязань, якщо інше не встановлено законом.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобовязання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Договір застави повинен бути укладений у письмовій формі.

У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні обєкти, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правоустановчих документів.

За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється, зокрема, за рішенням суду.

За правилами, передбаченими ст. ст. 3, 21, 23, 24, 25, 27, 28, 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувала на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувала на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з яким закон повязує виникнення права і обовязків щодо рухомого майна.

До забезпечувальних обтяжень належить, зокрема, застава рухомого майна.

Відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобовязання одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження.

Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду.

У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосування однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом.

Якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобовязаний надіслати боржнику письмове повідомлення про порушення забезпечувального обтяженням зобовязання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобовязання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобовязаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення обтяжувач зобовязаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону.

Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обовязок щодо передачі предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду.

Обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобовязанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах.

Договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є підставою для набуття покупцем цього предмета права власності на відповідне рухоме майно.

Оскільки, ОСОБА_4 порушив умови кредитного договору з повернення кредиту, сплаті процентів за користування грошима, а ТОВ виконало усі договірні умови щодо попереднього письмового повідомлення боржника про необхідність дострокового погашення боргу новому кредитору, звернення стягнення на предмет застави, необхідність передачі предмета застави у володіння ТОВ, попередньо зареєструвало звернення стягнення у Державному реєстрі, то існують усі передбачені законодавством умови звернення стягнення на предмет застави.

Звертаючи стягнення на предмет застави в рахунок погашення боргу за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, у резолютивній частині рішення суду необхідно вказати як загальну суму боргу, так і розмір його складових частин (ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).

Верховний Суд України у своїй постанові по справі № 6-10цс13 від 06.03.2013 р., яка в силу імперативних положень ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою у правозастосуванні судами, зазначив, що нормами чинного законодавства позивачу надається право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення не предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Позовна вимога ТОВ про надання останньому права підписувати від імені ОСОБА_4 договір купівлі-продажу є зайвою і не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є правовою підставою для набуття права власності на відповідне рухоме майно.

Позовна вимога ТОВ про витребування автомобіля у ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню. Необхідно зобовязати ОСОБА_4 передати предмет застави автомобіль в управління ТОВ на період його реалізації, оскільки це передбачено ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Позовні вимоги ТОВ про надання останньому повноважень вчиняти від імені ОСОБА_4 усі дії необхідні для зняття заставного автомобіля з реєстрації не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Вищевказаними Законом України «Про заставу», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а також договором про надання споживчого кредиту та заставу ТЗ № 0 від 28.08.2008 р. не передбачено такого способу захисту прав заставодержателя/обтяжувача.

Вирішуючи справу про звернення стягнення на предмет застави, суди повинні чітко дотримуватись вимог законодавства та враховувати способи захисту, визначені договором, не виходячи за їх межі. За аналогією про це, зокрема, вказується в узагальненні Верховного Суду України «ОСОБА_2 судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна».

Щодо необхідності стягнення крім заборгованості трьох процентів річних, колегія суддів зазначає наступне. У п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що витікають із кредитних правовідносин» розяснено, що за змістом ст. 552, ч. 2 ст. 625 ЦК стягнення трьох процентів річних від простроченої суми полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються.

Доводи представника відповідача про те, що як договір про надання споживчого кредиту та заставу ТЗ № 0 від 28.08.2008 р., так і укладений 20.04.2012 р. між Банком та ТОВ Договір факторингу № 05/12 є нікчемними, оскільки нотаріально не посвідчені, є неспроможними, оскільки вони не відповідають вимогам ст. 13 Закону України «Про заставу», в редакції чинній станом на 28.08.2008 р.. Договір факторингу на час розгляду справи судом першої інстанції є чинним.

Висновки суду першої інстанції щодо неповідомлення відповідача про заміну кредитора, не відповідають обставинам про відправлення товариством письмового повідомлення про заміну кредитора, необхідність погашення боргу та звернення стягнення на предмет застави (а. с. 41 45). Крім того, відповідачем не надано доказів щодо виконання зобовязання попередньому кредитору.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції вищевказаних норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення позову, яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1) перед ТОВ, за укладеним з АКІБ «УкрСиббанк» договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 28.082008 р., станом на 12.01.2015 р. на загальну суму 468 433,75 грн. і складається з: - заборгованість за кредитом 215 593,21 грн.; - заборгованість по процентам 201 210,40 грн.; - пеня - 45 162,35 грн.; - три проценти річних від простроченої суми 6 467,80 грн.,

звернути стягнення на предмет застави, за укладеним з акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 28.08.2008 р., транспортний засіб марка «MITSUBSHI», модель «PAJERO», рік випуску 2008 р., колір чорний, номер шасі JMB0NK9408J003289, тип ТЗ - легковий універсал, державний номер ВН 0919 СВ, який належить ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС 157539, зареєстрованого у РЕВ № 8 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 26.08.2008 року,

шляхом продажу предмета застави - вищевказаного автомобіля третій особі укладенням товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» договору купівлі-продажу від імені ОСОБА_4.

Зобовязати ОСОБА_4 передати предмет застави вищевказаний автомобіль в управління товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» на період його реалізації.

В решті позову ТОВ необхідно відмовити.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, у звязку з відсутністю підстав для звільнення ОСОБА_4 від сплати судового збору, необхідно стягнути з останнього на користь ТОВ судовий збір, який був сплачений ТОВ під час розгляду справи, у сумі 8 318,60 грн. = 243,60 грн. (а. с. 2) + 3 654,00 грн. (а. с. 3) + 4 421,00 грн. (а. с. 126).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 08 лютого 2016 року - скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1) перед товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», за укладеним з акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 28 серпня 2008 року, станом на 12 січня 2015 року на загальну суму 468 433 (чотириста шістдесят вісім тисяч чотириста тридцять три) грн. 75 коп. і складається з: - заборгованість за кредитом 215 593 (двісті пятнадцять тисяч пятсот девяносто три) грн. 21 коп.; - заборгованість по процентам 201 210 (двісті одна тисяча двісті десять) грн. 40 коп.; - пеня - 45 162 (сорок пять тисяч сто шістдесят дві) грн. 35 коп.; - три проценти річних від простроченої суми 6 467 (шість тисячі чотириста шістдесят) грн. 80 коп.,

звернути стягнення на предмет застави, за укладеним з акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 28 серпня 2008 року, транспортний засіб марка «MITSUBSHI», модель «PAJERO», рік випуску 2008 р., колір чорний, номер шасі JMB0NK9408J003289, тип ТЗ - легковий універсал, державний номер ВН 0919 СВ, який належить ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС 157539, зареєстрованого у РЕВ № 8 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 26.08.2008 року,

шляхом продажу предмета застави - вищевказаного автомобіля третій особі укладенням товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» договору купівлі-продажу від імені ОСОБА_4.

Зобовязати ОСОБА_4 передати предмет застави вищевказаний автомобіль в управління товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» на період його реалізації.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» судовий збір у сумі 8 318 (вісім тисяч триста вісімнадцять) грн. 60 коп..

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

ОСОБА_3