Провадження № 2/752/833/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

09 серпня 2016 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого - судді Новак А.В.,

при секретарі Закаблуківській О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю,-

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю.

Мотивував свої вимоги тим, що вона є колишньою дружиною відповідача, який є власником квартири АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що вона проживає і зареєстрована у вказаній квартирі починаючи з липня 2005 року, вільно та безперешкодно володіє нею, сплачує комунальні платежі, доглядає за нею і утримує її.

Позивач з посиланням на ст. 344 ЦК України просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що він як власник квартири не заперечував проти того, щоб у останній проживала його дружина з дочкою. Саме за його згоди позивача було зареєстровано у квартирі і він як позивач до цієї квартири інтересу не втрачав, а тому вважає позовні вимоги надуманими і необґрунтованими.

Заслухавши представників сторін, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2.

Згідно відомостей довідки Форми № 3 за № 681 від 10.06.2015 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_3, починаючи з 09.02.2006 року.

Сторонами спору не заперечується факт вільного володіння та проживання у квартирі ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Той факт, що ОСОБА_1 проживає і зареєстрована у квартирі позивача не може бути правовою підставою для визнання за нею права власності на таку квартиру за набувальною давністю.

Тобто суд вважає, що фактично ОСОБА_1 суб'єктом права володіння чужим майном, оскільки як встановлено в судовому засіданні право володіння квартирою ОСОБА_2 виникло у ОСОБА_1 виникло внаслідок домовленості між ними.

В той же час, суд вважає необхідним зазначити, що запропонований ОСОБА_1 спосіб набуття права власності на квартиру АДРЕСА_1 з урахуванням наявного фату зареєстрованого права власності на квартиру за ОСОБА_2 не відноситься до першопочаткового, оскільки права ОСОБА_1 в конкретному випадку не можуть базуватися на попередній власності.

Інститут набувальної давності, як спосіб набуття права власності базується на сукупності обставин про які наголошує позивач, однак за умови відсутності попереднього власника і повинен бути першопочатковим, що в конкретному випадку спростовано наявністю зареєстрованого права власності за відповідачем.

Таким чином, такі обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 є абсолютно безпідставними і невмотивованими та спростованим в ході розгляду справи належними і допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного-процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову повністю.

Судові витрат між сторонами розподілити за правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 212-215, 223, 294-296 ЦПК України,суд,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя А.Новак