Справа № 204/92/16-ц
Провадження № 2/204/649/16
РІШЕННЯ

Іменем України

19 травня 2016 року м.Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Тітової І.В.

за участю секретаря Духневича B.C.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и в:

06 січня 2016 року до суду надійшов вищевказаний цивільний позов, у якому позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача на утриманні дітей: ОСОБА_3 14.09.2010р.н., ОСОБА_4, 01.11.2001р.н., ОСОБА_5, 31.03.1999р.н., ОСОБА_6, 08.02.1998р.н., до досягнення ними повноліття, аліменти у розмірі 70 % заробітної плати щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягнути з відповідача на користь позивача на утриманні дітей: ОСОБА_3 14.09.2010р.н., ОСОБА_4, 01.11.2001р.н., ОСОБА_5, 31.03.1999р.н., ОСОБА_6, 08.02.1998р.н., аліменти за минулий період, за 35 місяців, починаючи з 09.02.2013р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони з 15.03.1997р. перебувала у шлюбі. Від сумісного подружнього життя у сторін народилися діти: ОСОБА_3 14.09.2010р.н., ОСОБА_4, 01.11.2001р.н., ОСОБА_5, 31.03.1999р.н., ОСОБА_6, 08.02.1998р.н. 09.02.2013р. рішенням Красногвардійського районного суду шлюб між сторонами було розірвано. З цього моменту відповідач остаточно пішов з нашої сімї, а діти залишилися жити разом із позивачем, і повністю знаходилися на її утриманні. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надавав, більш того, після уходи з сімї відповідач приховував своє місце знаходження, місце своє роботи, та змінив усі свої номери телефону, єдиним джерелом інформації про відповідача була його матір, (бабуся дітей), але й вона відмовлялася повідомляти будь яку інформацію про відповідача, говорячи, «не чіпайте його, йому й без вас важко живеться». Таким чином відповідач зробив усе щоб унеможливити звернення позивача до відповідача стосовно надання матеріальної допомоги на утримання дітей.

Позивач у судове засідання не зявилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від неї надійшла заява, у якій просить розглядати справу за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього надійшла заява, у якій просить розглядати справу за своєї відсутності, позовні вимоги визнає частково, а саме: згоден сплачувати аліменти у розмірі 40% від своєї заробітної плати та погоджується на стягнення аліментів за минулий період, за 35 місяців починаючи з 09 лютого 2013 року.

У звязку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

15 березня 1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної Ради народних депутатів м.Дніпропетровська було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, актовий запис №181, який рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська розірвано (а.с.9-10).

Від шлюбу у сторін є четверо дітей: донька ОСОБА_6, 08.02.1998р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8), син - ОСОБА_5, 31.03.1999р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8), донька - ОСОБА_4, 01.11.2001р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7), син - ОСОБА_3, 06.09.2010р.н., що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6).

Діти на цей час проживають разом з матірю і знаходяться на повному утриманні та матеріальному забезпеченні позивача (а.с.4).

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовні моральний розвиток (ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно зі ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Верховний Суд України в абз.2 п.17 Постанови Пленуму №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року розяснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та сторін, той факт, що діти мешкають разом із позивачем та перебувають на її утриманні, та те, що відповідач є працездатним та працює, не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб.

Оскільки відповідач є батьком дітей, які не досягли повноліття, проживають разом із позивачем, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дітей між сторонами у справі досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей підлягають частковому задоволенню.

Відповідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно з ч.2ст.191 СК України суд може присудити аліменти і за минулий час.

Враховуючи вимоги ст.191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дітей, які не досягли повноліття з 09 лютого 2013 року тобто за минулий час, оскільки відповідач визнав позов повністю в цій частині.

Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст.88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, 01 березня 1974р.н., на користь ОСОБА_1, 04 квітня 1977р.н., аліменти на утримання дітей: доньки ОСОБА_6, 08 лютого 1998р.н., сина - ОСОБА_5, 31 березня 1999р.н., доньки - ОСОБА_7, 01 листопада 2001р.н., сина - ОСОБА_3, 06 вересня 2010р.н., у розмірі 40% з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із 09 лютого 2013 і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні цивільного позову в іншій частині відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2, 01 березня 1974р.н. в дохід держави судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім)грн.20коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Тітова