Ухвала

іменем україни

28 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_4 про звернення стягнення, за касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє через представника ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором від 11 липня 2008 року у розмірі 85 244,40 грн здійснити вилучення предмета застави - автомобіль Chevrolet Lacetti,р.н. НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_4; звернути стягнення на вказаний предмет застави, шляхом його продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дубліката свідоцтва про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Також позивач просив стягнути солідарно з ПАТ «Акцент-Банк» і ОСОБА_4 на свою користь заборгованість у розмірі 10 тис. грн та стягнути з відповідача ОСОБА_4 сплачений судовий збір.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення.

У рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором від 11 липня 2008 року у розмірі 85 244,40 грн звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль Chevrolet Lacetti, р.н. НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом опису та передачі цього автомобіля позивачу з правом його продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.

Судами встановлено, що 11 липня 2008 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитно-заставний договір, за умовами якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 99 991,80 грн, з кінцевим терміном повернення 10 липня 2015 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за цим договором, позичальником в заставу банку було передано належний йому автомобіль - Chevrolet Lacetti, р.н. НОМЕР_2.

Банк свої зобов'язання з видачі кредиту виконав, а позичальник умови кредитно-заставного договору не виконував, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, а тому апеляційний суд у відповідності до вимог статей 526, 527, 628 ЦК України дійшов правильного висновку про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення цієї заборгованості.

Твердження скаржника, що ним виконані умови договору, при цьому банк безпідставно зарахував витрати на здійснення страхових платежів до кредитної заборгованості не знайшли свого підтвердження.

Так, обов'язковою умовою укладення кредитно-заставного договору було укладення договорів особистого страхування позичальника та страхування предмета застави.

У зв'язку з цим, 11 липня 2008 року ОСОБА_4 та ЗАТ СК «Інгосстрах» уклали договори страхування наземного транспорту та особистого страхування. На виконання цих договорів, відповідно до п. 17.1.7 кредитно-заставного договору, позичальнику була відкрита кредитна лінія у розмірі 38 409,70 грн для сплати чергових страхових платежів.

Судом було встановлено, що страхові платежі за вказаними договорами страхування відповідач не вносив, а їх було сплачено банком за рахунок кредитних коштів, що відповідає умовам укладеного сторонами договору.

Отже доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Таким чином, у справі, що переглядається, колегією суддів встановлено, що апеляційний суд, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє через представника ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана І.М. Завгородня В.М. Коротун