Справа № 191/1474/15-ц
Провадження № 2/191/33/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого - судді Гречко Ю.В. при секретарі - Борисовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, а також за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права на спадкування спадкоємця другої черги разом із спадкоємцем першої черги та визнання права власності на ? частину житлового будинку в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Представник ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_2, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 і після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Заповіту вона не залишила і спадщину в порядку спадкування за законом успадкував її син ОСОБА_5, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 помер, не оформивши спадщину документально. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після його смерті є позивач ОСОБА_2, як рідний син спадкодавця і який прийняв спадщину, оскільки своєчасно звернувся до нотаріуса з відповідною заявою, однак у зв'язку з ненаданням правовстановлюючих документів на спадкове майно у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено. Як з'ясувалося пізніше, відповідач ОСОБА_3 також звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але отримав відмову у звязку з наявністю спадкоємця першої черги. Свої дії відповідач ОСОБА_3 мотивує тим, що він протягом тривалого часу проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_2, який потребував сторонньої допомоги, доглядав за ним та поховав його за свій рахунок, тоді як позивач ОСОБА_2 свідомо ухилявся від надання батькові допомоги, знаючи про незадовільний стан його здоров'я. Вважає, що відповідач не надавав усієї тієї допомоги, яку необхідно надавати з метою отримання права на спадкування разои із спадкоємцем першої черги, тому не має права на спадкування після смерті ОСОБА_5 Просить суд встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті матері - ОСОБА_4, та визнати за ОСОБА_2 право власності на вищезазначений житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_5.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 і після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. Заповіту вона не залишила і спадщину в порядку спадкування за законом успадкував її син ОСОБА_5, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 помер, не оформивши спадщину документально. Заповіту він не залишив і єдиним спадкоємцем першої черги за законом після його смерті є позивач ОСОБА_2, як рідний син спадкодавця і який прийняв спадщину, оскільки своєчасно звернувся до нотаріуса з відповідною заявою. Однак мати відповідача - ОСОБА_6 є рідною сестрою ОСОБА_5 і померла вона ІНФОРМАЦІЯ_6, тобто до відкриття спадщини після смерті останнього, у зв'язку з чим відповідач ОСОБА_3 є племінником ОСОБА_5 і спадкоємцем другої черги за законом. Спадщину відповідач прийняв, оскільки з 2004 року і на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 Він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але отримав відмову у зв'язку з наявністю спадкоємця першої черги. Вважає, що спадщину після смерті дядька прийняв не лише позивач, а й він, оскільки відповідач з травня 2004 року по день смерті дядька проживав разом з ним, опікувався ним, матеріально забезпечував, купував ліки та продукти харчування, сплачував комунальні послуги, оскільки дядько ОСОБА_5 був у безпорадному стані, знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні КЗ «Синельниківська ЦРЛ» з 24 травня 2004 року по 10 червня 2004 року з діагнозом: атеросклероз, оклюзія стегново підколінного сегмента зліва, гангрена лівої стопи, ішемія нижньої кінцівки справа ІІІ ст., зліва ІV. 26 травня 2004 року йому була зроблена операція і ампутовано середню треть лівої нижньої кінцівки на рівні середньої треті лівого стегна, у звязку з чим у травні 2004 року відповідач ОСОБА_3 разом зі своєю сім'єю переїхав на простійне проживання до свого дядька, який не міг самостійно забезпечити умови свого життя та потребував стороннього догляду, допомоги та піклування. З 28 лютого 2005 року по 15 березня 2005 року ОСОБА_5 також знаходився на лікуванні з діагнозом: атеросклероз, оклюзія стегново підколінного сегмента зправа, ішемія правої нижньої кінцівки справа ст., волога гангрена правої стопи, інтоксикація. 01 березня 2005 року йому була зроблена операція і ампутовано середню треть правого стегна. ОСОБА_5 був визнаний інвалідом першої групи і потребував стороннього догляду. До переїзду до дядька відповідача, його доглядом займалася мати відповідача. За час проживання з дядьком відповідач та його дружина кормили його, купували ліки, прали одяг, робили косметичний ремонт в будинку. Після смерті дядька відповідач організував похорон та поховав його. Сам відповідач є інвалідом другої групи. Просить суд встановити факт того, що він постійно проживав разом з ОСОБА_5 на час відкриття спадщини та визнати за ним, спадкоємцем другої черги за законом, право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 разом із спадкоємцем першої черги - ОСОБА_2.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити. У задоволенні зустрічних позовних вимог просила відмовити.

Представник позивача ОСОБА_7 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити. У задоволенні зустрічних позовних вимог просив відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити. У задоволенні первісних позовних вимог просила відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_8 у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити. У задоволенні первісних позовних вимог просив відмовити.

Представник відповідача - Синельниківської міської ради Дніпропетровської області - в судове засідання не з'явився по невідомим суду обставинам.

Представник позивача ОСОБА_1 під час її допитана у судовому засіданні в якості свідка пояснила, що зі спадкодавцем ОСОБА_5 вона перебувала у шлюбі, в подальшому шлюб було розірвано. Від шлюбу народився син - позивач ОСОБА_2 Тривалий час вона зі спадкодавцем не бачилася, син також. Матеріальної допомоги на утримання та лікування дитини ОСОБА_5 не надавав. У 2000 році син поїхав до Російської Федерації працювати і приїхав під час відпустки через 6 років у 2006 році та вирішив побачити батька та залишити йому гроші на ліки, оскільки зі слів знайомих стало відомо, що батько не здоровий і на той час його доглядала рідна сестра - мати відповідача ОСОБА_3. Вона разом зі своєю сестрою ОСОБА_9 провели сина до місця проживання його батька. Їх зустріла мати відповіідача ОСОБА_3 і провела сина в приміщення будинку до кімнати батька, а позивач з сестрою залишилися чекати в коридорі та у вікно бачили, що син здійснив рух рукою як начебто поклав гроші на стіл. Скільки було грошей вона не знала, однак потім син повідомив, що передав батькові 1000 доларів США. Потім син поїхав до Російської Федерації, а весною приїздила її невістка та повідомила, що чоловік просив передати його батькові гроші. Вона відвела невістку до місця проживання ОСОБА_5, але в хату зайшла лише невістка, а вона не заходила. Коли невістка вийшла, то повідомила, що залишила ОСОБА_5 гроші в сумі 2000 доларів США.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_1 після розлучення сестри з ОСОБА_5 останній не допомагав ні сестрі ні дитині, навіть коли дитина хворіла, тому вона надавала необхідну допомогу сестрі. Стосовно передачі у 2006 році грошових коштів дала показання, які аналогічні показанням ОСОБА_1 Щодо передачі грошових коштів жінкою ОСОБА_2, то вона з нею не ходила і факту передачі грошей не бачила, але знає про це зі слів сестри.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 є її родичем і з 2000 року він проживає в Російській Федерації, де на той час проживала і вона. З 2004 року вона проживає в Україні, ОСОБА_2 бачила у 2006 році, коли він приїздив до України. У цьому році він ходив разом з матір'ю і тіткою до батька та передав батькові гроші в сумі 1000 доларів США. Цей факт їй відомий зі слів ОСОБА_2 У 2009 році в Україну приїздила дружина ОСОБА_2, яка також передала ОСОБА_5 гроші в сумі 2000 доларів США. Відповідача ОСОБА_3 вона знає як покупця, коли вона працювала продавцем в магазині, а він часто приходив купувати продукти харчування. Він дуже погано бачить і часто він на ладоні давав гроші, а вона сама брала скільки потрібно.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству з відповідачем ОСОБА_3, який з 2004 року разом з дружиною і донькою проживає по сусідству. ОСОБА_3 з дружиною працювали. На той час з ними проживав ОСОБА_5, який був інвалідом, рухався в інвалідній калясці, майже не міг розмовляти і ОСОБА_3 разом з дружиною його доглядали, зокрема вона бачила, що влітку його вивозили на подвір'я, де дружина ОСОБА_3 його стригла, брила, кормила. ОСОБА_3 купував ОСОБА_5 продукти харчування, памперси, ліки. Вона часто заходила до них додому і бачила, що ОСОБА_5 завжди чистий та вибритий. Який розмір пенсій отримував ОСОБА_5 їй невідомо і куди саме витрачалися гроші також, однак вважає, що пенсію ОСОБА_5 віддавав дружині ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що він проживає по сусідству з ОСОБА_3, який разом з дружиною і донькою з 2004 року мешкав разом з ОСОБА_5 Останній був інвалідом без ніг, практично не розмовляв і потребував сторонньої допомоги. ОСОБА_3 разом з дружиною працювали та доглядали ОСОБА_5 В будинку він у них був декілька разів, однак бачив, що ОСОБА_5 вивозили у подвір'я, він завжди був чистий, доглянутий. Зі слів ОСОБА_3 йому відомо, що для ОСОБА_5 купувалися ліки і все необхідне. Який розмір пенсій отримував ОСОБА_5 йому невідомо, однак вважає, що отриманої йому пенсії не вистачало на проживання і ОСОБА_3 докладав свої гроші. Сина ОСОБА_13 він ніколи не бачив і вважає, що якби він з'явився, він би про це знав.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_5, померла вона приблизно 10 років тому. ОСОБА_5 був інвалідом без ніг, паралізований, практично не розмовляв і потребував сторонньої допомоги. Коли померла мати, за ОСОБА_5 став доглядати ОСОБА_3, який і проживав постійно разом з інвалідом, тоді як рідний син ОСОБА_2 не бажав знати батька, про що він раніше особисто казав свідку. Зокрема, останнього разу він бачив ОСОБА_2 у 2009 році на вокзалі і просив сходити до батька, але останній сказав, що батько йому не потрібен. ОСОБА_3 повністю доглядав ОСОБА_5, кормив, одягав, купав тощо. Допомагала дружина ОСОБА_3 та малолітня донька. Він бував у них вдома 1-2 в неділю, знає, що ОСОБА_5 вивозили на подвір'я, іноді і він надавав допомогу - перенести чи перевернути інваліда. Сина ОСОБА_5 жодного разу не було і він вважає, що вони взагалі не були знайомі. ОСОБА_5 отримував пенсію по інвалідності, якої на його думку не вистачало. ОСОБА_3 завжди працював, отримував дохід. Також ОСОБА_3 страждає цукровим діабетом і останні 3-4 роки дуже погано бачить, з того часу він перестав працювати.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснила, що вона є квартальною тієї вулиці, де проживає ОСОБА_3, який став проживати разом з дружиною, донькою та ОСОБА_5 приблизно 10 років тому. ОСОБА_5 був інвалідом без ніг, паралізований та не міг самостійно себе доглянути, тому його доглядом займався ОСОБА_16 разом з дружиною. Сина ОСОБА_5 вона ніколи не бачила, питала сусідів, але і вони його не бачили. В будинку у ОСОБА_3 вона не була, однак була біля подвір'я і бачила, що ОСОБА_5 був завжди охайний, чистий. Також бачила як його вивозили до магазину, купували йому продукти харчування, цигарки, памперси. Який розмір пенсій отримував ОСОБА_5 їй невідомо. ОСОБА_3 працював, але потім він взагалі став погано бачити і перестав працювати. Довідку від 12 травня 2015 року про те, що ОСОБА_3 разом з сім'єю доглядали ОСОБА_5, робили косметичні ремонти будинку та двору, матеріально забезпечували ОСОБА_5 вона надала як квартальна, на підставі якого закону надана довідка сказати не може, однак закон їй не потрібний.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою дружини ОСОБА_3, яка проживає разом з ним та донькою по вул.Полтавській в м.Синельникове, вказаний будинок належав ОСОБА_5 ОСОБА_3 переїхав разом з сім'єю до вказаного будинку і став постійно проживати у зв'язку з доглядом ОСОБА_5, який потребував сторонньої допомоги, оскільки був інвалідом, не мав ніг, була паралізована права сторона. Вона раніше проживала у Криничанському районі, у 2004 році приїзджала до сестри, у 2005 році зареєструвалася за місцем проживання батьків. Вона відвідувала сестру декілька разів на тиджень, іноді залишалася на ніч, брала участь у наданні допомоги ОСОБА_5 ОСОБА_3 разом з дружиною його доглядали, кормили, купували ліки, бинти, робили перев'язки, ОСОБА_5 скаржився на біль в ногах та серці. Які були встановлені діагнози ОСОБА_5 їй невідомо, лікарів у будинку вона не бачила, однак бачила список ліків, який рекомендував лікар, які були ліки не пам'ятає. ОСОБА_3 страждає цукровим діабетом, але на той час він працював і добре бачив. Стосовно пенсії ОСОБА_5 їй невідомо, однак у них був спільний бюджет, гроші складалося і все купувалося разом.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснив, що він відповідач ОСОБА_3 є його тестем. Проживає з його донькою він з 2010 року. Періодично він бачив ОСОБА_5, який був інвалідом без ніг і потребував постійного стороннього догляду. Він особисто іноді їздив та купував йому ліки, які саме не пам'ятає. Тесть проживав разом з ОСОБА_19 і разом з дружиною доглядав його. Після смерті ОСОБА_5 тесть поховав його частково за власні кошти, а частково гроші позичалися. З приводу виниклого спору за період часу з 2004 року до 2010 року йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні пояснив, що знає відповідача ОСОБА_3 з 2005 року, який у нього працював, він розраховувався з ОСОБА_3 овочами. Також він неодноразово бував вдома у ОСОБА_3 і знав, що з ним мешкав ОСОБА_5, який був інвалідом без ніг і якого ОСОБА_3 разом з дружиною і донькою доглядав. Декілька разів він бачив і сестру дружини ОСОБА_3 ОСОБА_5 мав окрему кімнату, бачив, що ОСОБА_3 купував ліки, іноді він сам підвозив ОСОБА_3 до аптеки, ОСОБА_5 часто вивозили на вулицю, годували його.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною відповідача ОСОБА_3 У 2001 році померла мати ОСОБА_5 і на час її смерті з нею він проживав. У 2004 році вона разом з чоловіком та донькою переїхали жити до ОСОБА_5, оскільки він потребував постійного стороннього догляду, був інвалідом без ніг після інсульта і вони забезпечували його повне існування - кормили, одягали, брили, купували ліки, які він завжди приймав, які саме не пам'ятає та інше. Вони разом святкували свята, приходили сусіди та її рідна сестра, ОСОБА_5 завжди був з ними. Чи є у ОСОБА_5 діти їй невідомо. До ампутації ніг коли вони мешкали окремо від ОСОБА_5, він часто до них приїздив та просив переїхати жити до нього. Вона та чоловік працювали, чоловік отримував в середньому дохід 1300,00 грн. на місяць без премії, ОСОБА_5 отримував пенсію по інвалідності в розмірі 900,00 грн., яку приносила поштарка. Гроші у них були спільні, ОСОБА_5 отримував те, що бажав купити. ОСОБА_5 мав пільги, зокрема 50 % знижки по оплаті комунальних послуг, якими користувалися всі, оскільки жили разом. Її чоловік ОСОБА_3 є інвалідом другої групи, страждає цукровим діабетом і три роки тому у нього значно погіршився зір.

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні пояснила, що вона працювала в магазині, де відповідач ОСОБА_3 купував продукти харчування. Неодноразово бачила в пакеті у ОСОБА_3 ліки, які він на її думку купував ОСОБА_5, який був інвалідом і потребував стороннього догляду. Такий догляд йому надавав ОСОБА_3 разом з дружиною, ОСОБА_5 був завжди чистий. Також ОСОБА_3 робив ремонти в будинку, провів воду, добудував гараж.

Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті наступні докази:

копії свідоцтв про народження ОСОБА_5 та ОСОБА_2; копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4 та ОСОБА_5; довідка голови квартального комітету від 21 листопада 2013 року; копія свідоцтва про право власності від 19 листопада 1999 року; копія рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2015 року; копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 березня 2014 року; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6; копії свідоцтв про народження ОСОБА_23 та ОСОБА_3; довідка квартального комітету від 16 жовтня 2015 року; довідка квартальної від 12 травня 2015 року; довідки МСЕК; свідоцтво про поховання від ІНФОРМАЦІЯ_5; договір-замовлення на організацію і проведення поховання від ІНФОРМАЦІЯ_5; накладна №131 від ІНФОРМАЦІЯ_5; копія витягу з трудової книжки ОСОБА_3; довідка Пенсійного фонду України щодо розміру пенсії ОСОБА_5; копія спадкової справи ОСОБА_5; інші докази.

Таким чином,суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню, позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом не підлягають задоволенню, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права на спадкування спадкоємця другої черги разом із спадкоємцем першої черги та визнання права власності на ? частину житлового будинку в порядку спадкування за законом не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Згідно копії свідоцтва про народження, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 і його батьками є ОСОБА_24 та ОСОБА_4.

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності від 19 листопада 1999 року, а також з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 листопада 1999 року ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_24 і відповідно була власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла, про що свідчить копія свідоцтва про її смерть.

Згідно довідки голови квартального комітету від 21 листопада 2013 року ОСОБА_4 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, з 20 листопада 1979 року по день смерті разом з сином ОСОБА_5, який був зареєстрований за даною адресою з 07 лютого 1994 року по день смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_5.

Як зазначено в п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2004 року правила книги шостої даного Кодексу застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

У відповідності до ч.1 ст.529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_4 померла у 2001 році, тобто до набрання чинності ЦК України 2004 року, і на момент її смерті з нею проживав її рідний син ОСОБА_5, який прийняв спадщину після смерті матері шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині встановлення факту прийняття ним спадщини після смерті матері є обґрунтованими.

Згідно копії свідоцтва про народження, позивач ОСОБА_2 є рідним сином ОСОБА_5.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5, що доводиться копією свідоцтва про смерть.

В матеріалах спадкової справи мається копія письмової заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_5, заява прийнята нотаріусом 29 листопада 2013 року.

У відповідності до ст.1261 ЦК України 2004 року упершу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як зазначено у ч.1 ст.1270 ЦК України дляч прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5, позивач ОСОБА_2 є його рідним сином, який в передбачений законом шестимісячний строк з дня смерті батька звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тому вважається таким, що спадщину прийняв.

Отже, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Зазначені позовні вимоги, спрямовані до органу місцевого самоврядування, суд вважає необґрунтованими.

Так, у відповідності до ч.1 ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно ч.3 ст.1277 ЦК України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Отже, Синельниківська міська рада Дніпропетровської області є неналежним відповідачем по справі, оскільки у разі якби спадкоємців після смерті ОСОБА_5 не існувало, на спірне спадкове майно мав би право претендувати орган місцевого самоврядування за місцем знаходження такого майна, однак у даному випадку існують два спадкоємці, які своєчасно звернулися з заявою про прийняття спадщини і між якими виник спір, що униможливлює отримання спірного майна у власність територіальної громади, у зв'язку з чим зазначені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 до Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права на спадкування спадкоємця другої черги разом із спадкоємцем першої черги та визнання права власності на ? частину житлового будинку в порядку спадкування за законом.

Як зазначалося вище, територіальна громада в особі Синельниківської міської ради Дніпропетровської області може претендувати на спірне спадкове майно лише у разі відсутності спадкоємців після смерті ОСОБА_5, тоді як у даному випадку спадкоємці існують і в порядку ст.1277 ЦК України спадкове майно не може бути визнане відумерлим.

Таким чином, Синельниківська міська рада Дніпропетровської області є неналежним відповідачем, тому зазначені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини.

Позовна вимоги про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті матері ОСОБА_4 заявлений позивачем за первісним позовом і задоволений судом, тому зазначена вимога по суті не є зустрічною і встановлювати такий факт двічі суд вважає незаконним.

Крім того, у відповідності до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні зустрічного позову в цілому, то у даному випадку сам по собі факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті матері ОСОБА_4 не призводить до виникнення майнових прав у відповідача ОСОБА_3 на спадкове майно, тому у задоволенні позову в цій частині також слід відмовити.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У відповідності до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, встановлення факту постійного проживання відповідача ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 доведений і сторонами не оспорювався, однак такий факт повинен встановлюватися у судовому порядку, якби він мав в подальшому юридичне значення для відповідача ОСОБА_3, однак оскільки судом відмовлено у задоволенні позову в цілому, у тому числі щодо позовних вимог про визнання права на спадкування спадкоємця другої черги разом із спадкоємцем першої черги, суд вважає, що у даному випадку сам по собі факт проживання відповідача разом із спадкоємцем не призводить до виникнення майнових прав відповідача на спадкове майно, тому у задоволенні позову в цій частині також слід відмовити.

Щодо позовної вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права на спадкування спадкоємця другої черги разом із спадкоємцем першої черги.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є спадкоємцем другої черги за законом після смерті дядька ОСОБА_5, який був рідним братом матері відповідача - ОСОБА_6.

У відповідності до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу піклувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Отже, для того, щоб відповідач мав одержати право на спадкування за законом разом із спадкоємцем першої черги, необхідно довести суду наявність наступних п'яти умов:

1)безпорадність стану спадкодавця;

2)тривалість часу опікування спадкодавцем;

3)опікування спадкодавцем;

4)надання іншої допомоги спадкодавцеві;

5)матеріальне забезпечення спадкодавця.

Безпорадність стану спадкодавця підтверджується довідкою Синельниківської ЦРЛ від 16 квітня 2014 року, а також довідкою МСЕК, згідно яких спадкодавець ОСОБА_5 був інвалідом першої групи, у нього були ампутовані ноги, і він потребував сторонньої допомоги та стороннього догляду.

Тривалість часу опікування відповідача ОСОБА_3 над спадкодавцем ОСОБА_5 також суд вважає доведеною, оскільки згідно довідки квартальної та показань допитаних у судовому засіданні свідків, ОСОБА_3 та члени його сім'ї проживали разом з ОСОБА_5 з 2004 року.

Сам факт опікування над спадкодавцем відповідачем ОСОБА_3 разом з дружиною та донькою випливає з того, що вони разом світкували свята, ОСОБА_5 завжди мав охайний вигляд, його вивозили гуляти на подвір'я та інше. Зазначені факти доведені показаннями свідків та не оспорювалися у судовому засіданні.

Факт надання спадкодавцеві іншої допомоги зі сторони ОСОБА_3 та його родини також підтверджується показаннями свідків та письмовими доказами, зокрема те, що з огляду на каліцтво спадкодавця він не мав змоги самостійно вирішувати побутові проблеми, готувати їжу, прибиратися, купувати продукти харчування тощо.

В той же час факт матеріального забезпечення спадкодавця зі сторони ОСОБА_3 в суді не підтвердився.

Так, відпоівідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Отже, судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях і кожна сторона повинна довести суду наявність тих обставин, якими вони обґрунтовують свої вимоги та заперечення проти позову.

Саме по собі матеріальне забезпечення спадкодавця розуміється як надання йому матеріальної допомоги, яка є основним засобом для існування, тобто така допомога повинна бути значною.

З метою доведення перебування спадкодавця на матеріальному забезпеченні ОСОБА_3, останньому необхідно довести суду які доходи мав спадкодавець і які сам ОСОБА_3, із чого складалося матеріальне забезпечення спадкодавця, яких матеріальних затрат він потребував і які затрати були на нього понесені відповідачем, однак крім доходів відповідача та спадкодавця жодних доказів необхідності несення затрат на утримання спадкодавця та потреби в них останнім суду не надано.

З показань допитаних у судовому засіданні свідків такий факт не вбачається, оскільки відомості щодо розміру доходів спадкодавця ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_3, а також щодо порядку розпорядження ними грошовими коштами їм невідомі, жодного письмового доказу з цього приводу суду не надано, дружина відповідача також конкретних даних про потреби ОСОБА_5 та розміру понесених на нього щомісячних витрат суду не пояснила.

В той же час в матеріалах справи мається довідка Управління Пенсійного фонду України, де зазначені розміри отриманої спадкодавцем ОСОБА_5 пенсії з січня 2004 року по серпень 2013 року і суд вважає за необхідне перевірити співмірність отриманих спадкодавцем щомісячних доходів з розмірами прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, з метою встановлення обґрунтованості позовних вимог в частині матеріального забезпечення останнього.

Так, відповідач ОСОБА_3 зазначає, що разом з ОСОБА_5 він став проживати з травня 2004 року і проживав до дня смерті останнього, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5.

З 01.05.2004 року прожитковий мінімум для непрацездатних осіб склав 284,69 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 177,96 грн., однак з 01.09.2004 року розмір його пенсії став дорівнювати розміру прожиткового мінімуму.

З 01.01.2005 року прожитковий мінімум склав 300,00 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 335,03 грн.

З 01.01.2006 року прожитковий мінімум склав 350,00 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 380,70 грн.

З 01.04.2006 року прожитковий мінімум склав 359,00 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 389,70 грн.

З 01.10.2006 року прожитковий мінімум склав 366,00 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 396,70 грн.

З 01.01.2007 року прожитковий мінімум склав 380,00 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 410,70 грн.

З 01.04.2007 року прожитковий мінімум склав 406,00 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 440,76 грн.

З 01.10.2007 року прожитковий мінімум склав 411,00 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 510,68 грн.

З 01.01.2008 року прожитковий мінімум склав 470,00 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 555,40 грн.

З 01.04.2008 року прожитковий мінімум склав 481,00 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 566,40 грн.

З 01.07.2008 року прожитковий мінімум склав 482,00 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 629,40 грн.

З 01.10.2008 року прожитковий мінімум склав 498,00 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 678,87 грн.

З 01.01.2009 року прожитковий мінімум склав 573,00 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 678,87 грн., з 01.04.2009 року отримував 686,37 грн., з 01.07.2009 року отримував 693,07 грн.

З 01.01.2010 року прожитковий мінімум склав 695,00 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 829,87 грн.

З 01.04.2010 року прожитковий мінімум склав 706,00 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 540,87 грн.

З 01.07.2010 року прожитковий мінімум склав 709,00 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 843,87 грн.

З 01.10.2010 року прожитковий мінімум склав 723,00 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 857,87 грн.

З 01.12.2010 року прожитковий мінімум склав 734,00 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 868,87 грн.

З 01.01.2011 року прожитковий мінімум склав 750,00 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 884,87 грн.

З 01.04.2011 року прожитковий мінімум склав 764,00 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 898,87 грн.

З 01.10.2011 року прожитковий мінімум склав 784,00 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 918,87 грн.

З 01.12.2011 року прожитковий мінімум склав 800,00 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 934,87 грн.

З 01.01.2012 року прожитковий мінімум склав 822,00 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 956,87 грн.

З 01.04.2012 року прожитковий мінімум склав 838,00 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 972,87 грн.

З 01.07.2012 року прожитковий мінімум склав 844,00 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 1078,87 грн.

З 01.10.2012 року прожитковий мінімум склав 856,00 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 1090,87 грн.

З 01.12.2012 року прожитковий мінімум склав 884,00 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 1118,87 грн.

З 01.01.2013 року прожитковий мінімум склав 894,00 грн., ОСОБА_5 отримував пенсію в розмірі 1128,87 грн.

Отже, розмір отриманої ОСОБА_5 пенсії перевищував розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, що свідчить про недоведеність позовних вимог в частині надання матеріальної допомоги спадкодавцю.

В той же час суду надана довідка щодо розміру отриманої пенсії відповідача ОСОБА_3 за період з травня 2005 року по серпень 2013 року.

Так, з 01.05.2004 року ОСОБА_3 отримував пенсію в розмірі 147,55 грн.

З 01.06.2004 року - 149,76 грн.

З 01.08.2004 року - 181,83 грн.

З 01.09.2004 року - 284,69 грн.

З 01.12.2004 року - 290,95 грн.

З 01.01.2005 року - 319,23 грн.

З 01.02.2005 року - 138,23 грн.

З 01.01.2006 року - 354,43 грн.

З 01.04.2006 року - 362,53 грн.

З 01.10.2006 року - 368,83 грн.

З 01.01.2007 року - 331,49 грн.

З 01.02.2007 року - 284,69 грн.

З 01.08.2007 року - 292,66 грн.

З 01.09.2007 року - 296,65 грн.

З 01.10.2007 року - 284,69 грн.

З 01.01.2008 року - 470,92 грн.

З 01.04.2008 року - 481,00 грн.

З 01.07.2008 року - 544,00 грн.

З 01.04.2009 року - 551,50 грн.

З 01.07.2009 року - 558,20 грн.

З 01.10.2009 року - 572,40 грн.

З 01.11.2009 року - 601,40 грн.

З 01.01.2010 року - 695,00 грн.

З 01.04.2010 року - 706,00 грн.

З 01.07.2010 року - 709,00 грн.

З 01.10.2010 року - 723,00 грн.

З 01.12.2010 року - 734,00 грн.

З 01.01.2011 року - 750,00 грн.

З 01.04.2011 року - 764,00 грн.

З 01.10.2011 року - 784,00 грн.

З 01.12.2011 року - 800,00 грн.

З 01.01.2012 року - 822,00 грн.

З 01.04.2012 року - 830,00 грн.

З 01.05.2012 року - 938,00 грн.

З 01.07.2012 року - 944,00 грн.

З 01.10.2012 року - 956,00 грн.

З 01.12.2012 року - 964,00 грн.

З 01.01.2013 року - 994,00 грн.

Отже, розмір отримуваних ОСОБА_3 доходів є меншим, ніж розмір отримуваних доходів ОСОБА_5, що унеможливлює надання ОСОБА_3 значної матеріальної допомоги ОСОБА_5

Той факт, що ОСОБА_3 у вказаний період часу працював кухарем, комірником, диспетчером свідчить копія його трудової книжки, однак трудова книжка не є доказом розміру отриманої ним заробітної плати за цей час, не доведено яка була встановлена відповідачу ОСОБА_3 норма робочого часу з огляду на те, що він є інвалідом.

Крім того, ОСОБА_5 користувався пільгами як інвалід і мав 50 % знижки за комунальні послуги, якими користувалися і відповідач ОСОБА_3 разом з членами своєї сім'ї, проживаючи в належному ОСОБА_5 будинку, що було визнано у судовому засіданні і свідчить про те, що ОСОБА_5 приймав участь у сплати таких послуг і посилання відповідача на те, що саме ним та його родиною вони сплачувалися є необґрунтованими.

Також зі змісту позовної заяви та наданих суду пояснень у судовому засіданні вбачається, що за спадкодавцем ОСОБА_5 догляд здійснював не лише відповідач ОСОБА_3, але й його дружина та донька.

Із вищезазначеного суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 разом з ОСОБА_3 та його дружиною отримували щомісячний дохід та мали спільний сімейний бюджет і ОСОБА_3 разом з дружиною хоч і доглядали ОСОБА_5, однак значної матеріальної допомоги йому не надавала у зв'язку з наявністю у останнього доходу, який забезпечував його існування, оскільки іншого суду не доведено.

Щодо позовної вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину житлового будинку в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги про визнання за відповідачем ОСОБА_3 права власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування за законом є похідними від вимог про визнання права на спадкування спадкоємця другої черги разом із спадкоємцем першої черги, тому задоволенню у даному випадку не підлягають.

Крім того, навіть у разі задоволення позовних вимог в частині визнання права на спадкування спадкоємця другої черги разом із спадкоємцем першої черги, такі вимоги про визнання права власності на спадкове майно є передчасними.

Так, у відповідності до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Отже, у разі задоволення позовних вимог про визнання права на спадкування спадкоємця другої черги разом із спадкоємцем першої черги, спадкоємець повинен звернутися до нотаріуса з відповідною заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, в іншому випадку суд фактично виконує функції, покладені законом на нотаріуса.

Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою частково, а наявність фактів, якими відповідач обґрунтовує свої зустрічні позовні вимоги, не встановленою.

Оскільки відповідач, як інвалід другої групи, звільнений від сплати судових витрат, зазначені судові витрати стягненню з нього на користь позивача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.529, 549, 560 ЦК України 1963 року, ст.ст.1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1259, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст.10, 60, 61, 88, 209, 212 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт прийняття ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який народився у м.Синельникове Дніпропетровської області, спадщини після смерті матері - ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який народився у м.Синельникове Дніпропетровської області, право власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом відмовити.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права на спадкування спадкоємця другої черги разом із спадкоємцем першої черги відмовити.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області може бути подано апеляційну скаргу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом у разі, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя: Ю. В. Гречко