Номер провадження: 22-ц/785/4359/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Колеснікова Г.Я.,

суддів Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря Желєзнова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства «Комуна» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 18 квітня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним позовом, в якому, уточнивши вимоги, просила розірвати договір оренди землі від 10 листопада 2011 року, укладений між ОСОБА_3 та приватним підприємством «Комуна» (далі-ПП «Комуна»), та стягнути заборгованість з орендної плати в розмірі 1133,47 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником земельної ділянки площею 3,23 га, яка розташована на території Любашівської сільської ради Любашівського району Одеської області. Право власності на вказану земельну ділянку вона набула на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 листопада 2015 року, після смерті матері ОСОБА_3, яка настала 06 березня 2012 року.

Вказувала, що на підставі договору оренди землі від 10 листопада 2011 року, який був укладений між ОСОБА_3 та ПП «Комуна» на 7 років та який не набрав чинності, оскільки був зареєстрований у відділі Держкомзему у Любашівському районі Одеської області 03 травня 2012 року, тобто через декілька місяців після смерті її матері, земельною ділянкою користуєтьсяся відповідач.

Відповідно до умов договору, виходячи з нормативної оцінки землі, яка складала 36 335,97 грн., орендна плата вноситься орендарем у грошовому вигляді в розмірі 1 090 грн. в рік до 31 грудня кожного року.

Зазначала, що за умовами п.п.10,13 договору розмір орендної плати повинен переглядатися один раз у 3 роки, зокрема, з урахуванням зміни цін, коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, проте відповідач відмовляється здійснити перерахунок орендної плати землі та виплатити їй заборгованість з орендної плати.

Посилаючись на те, що оцінка земельної ділянки станом на 01 січня:

- 2012-2013-2014р.р. становила 63 806,03 грн.;

- 2015 р. становила 79 697,7 грн.;

а заборгованість з орендної плати, з урахуванням сплаченого ПП «Комуна» аванса у розмірі 7000 грн., станом на 01 січня 2016 року складає 1 133,47 грн., ОСОБА_2 просила задовольнити її вимоги на підставі ст.651 ЦК України та ст.31 Закону України «Про оренду землі» (а.с.2-4,46-48,69-70).

Представник відповідача в суді першої інстанції позов не визнав.

Посилався на те, що на підставі письмової заяви ОСОБА_3 від 05 лютого 2011 року про надання їй в рахунок орендної плати за наступні 7 років 7 000 грн. та відмови в подальшому звертатись з приводу орендної плати до ПП «Комуна» та суду, остання їх отримала у той же день 05 лютого 2011 року. При цьому зазначив, що спірний договір був укладений з ОСОБА_3А лише 10 листопада 2011 року, оскільки її державний акт на земельну ділянку станом на лютий 2011 року не мав кадастрового номера.

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 18 квітня 2016 року у позові ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки відмовлено (а.с.96).

Додатковим рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 16 червня 2016 року у позові ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з орендної плати відмовлено (а.с.121).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду від 18 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог (а.с.99-101).

Додаткове рішення суду першої інстанції від 16 червня 2016 року ОСОБА_2 та її представниками не оскаржено, а тому, відповідно до ст.11, ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційним судом не перевіряється.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинна здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, представників апелянта, які підтримали доводи апеляційної скарги та вважали,що спірний договір оренди землі не є укладеним та не набрав чинності, представника відповідача, який просив відхилити апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у позові про розірвання договору оренди суд першої інстанції керувався ст.ст.11,387,638 ЦК України, ст.ст.18,20,21,24 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.96,141 ЗК України та виходив з того, що:

-позивач ОСОБА_2 не зверталась до ПП «Комуна» із заявою про перерахунок орендної плати;

-мати позивача отримала розрахунок за оренду землі за 7 років ще до укладення договору;

-у матеріалах справи відсутні докази систематичної несплати орендної плати.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у позові, проте з інших мотивів та підстав.

Апеляційним судом встановлено, що згідно державного акта на право приватної власності на землю серії III-ОД № 049447, виданого 24 лютого 2003 року Любашівською райдержадміністрацією на підставі розпорядження Любашівської районної державної адміністрації від 23 жовтня 2002 року №304/Ад-2002, ОСОБА_3 на праві власності належала земельна ділянка площею 3,23 га №10, масив №1, розташована на території Любашівської селищної ради Любашівського району Одеської області.

Маючи намір укласти з ПП «Комуна» договір оренди земельної ділянки, ОСОБА_3 звернулася 05 лютого 2011 року до директора вказаного підприємства із письмовою заявою про видачу їй в рахунок орендної плати за наступні 7 років кошти в сумі 7 000 грн., зазначивши, що в подальшому вона за орендну плату до ПП «Комуна» та до суду звертатись не буде (а.с.29).

Згідно видаткового касового ордера ПП «Комуна» №4 від 05 лютого 2011 року ОСОБА_3 одержала 7 630 грн. в якості розрахунку за майбутню оренду землі за 7 років (а.с.31) .

10 листопада 2011 року року між ОСОБА_3та ПП «Комуна» було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 7 років. який зареєстрований у відділі Держкомзему у Любашівському районі Одеської області 03 травня 2012 року за №01168 (а.с.21-24). У той же день (11 листопада 2011 року) сторонами договору було складено акт приймання передачі земельної ділянки в оренду (а.с.24).

Згідно п.20 договору оренди землі передача земельної ділянки орендарю здійснюється після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

У п.43 договору оренди вказано, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 2 ст.792 ЦК України).

Відповідно до ст.1 Закону України « Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно із ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно із ч. 1ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ст.20 Закону України « Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення договору оренди) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст 18 Закону України « Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення договору оренди) договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації.

За змістом ч. 3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації.

Системне тлумачення зазначених положень законів дає підстави дійти висновку, що вчинення правочину закон пов'язував з фактом його державної реєстрації, яка має правовстановлювальне значення, оскільки у випадку відсутності державної реєстрації правочину він вважається неукладеним й не створює прав та обов'язків для сторін.

Частиною 4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент іі смерті.

Апеляційним судом встановлено, що 06 березня 2012 року померла ОСОБА_3, не залишивши заповіту.

Після її смерті позивач ОСОБА_2 отримала 11 листопада 2015 року свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку (а.с.12).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки на час відкриття спадщини (06 березня 2012 року) договір про оренду землі не був зареєстрований в порядку, встановленим законом, та не набрав чинності, позивач ОСОБА_2 не може вважатись правонаступником прав ОСОБА_3 за вказаним договором у розумінні ст.1218 ЦК України, а тому не вправі вимагати його розірвання на підставі ст. 651 ЦК України та ст.31 Закону України «Про оренду землі».

У звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, рішення суду першої інстанції від 18 квітня 2016 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в позові ОСОБА_2 про розірвання договору оренди з підстав та мотивів наведених вище.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч.1ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 18 квітня 2016 року скасувати.

У позові ОСОБА_2 до приватного підприємства «Комуна» про розірвання договору оренди земельної ділянки відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4