Справа №591/5973/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кривцова Г. В.
Номер провадження 22-ц/788/37/16 Суддя-доповідач - Сибільова Л. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Дубровної В. В. , Лузан Л. В.

за участю секретаря судового засідання- Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАСТ-Гарантія»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 30 жовтня 2015 року

у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАСТ-Гарантія» до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,

в с т а н о в и л а:

17 серпня 2015 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ТАСТ-Гарантія» (далі - ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія») звернулось до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 12 березня 2013 року в місті Суми на вул. Харківській водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем ГАЗ 3110, державний номер НОМЕР_1, не витримав безпечної швидкості руху, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем Шевроле Лачетті, державний номер НОМЕР_2, за кермом якого був ОСОБА_3

Порушення правил дорожнього руху допустив ОСОБА_5, який постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 квітня 2013 року був визнаний винним у правопорушенні, передбаченому ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» згідно полісу № АВ 3099451.

В результаті зіткнення автомобілів автомобіль Шевроле Лачетті зазнав механічних ушкоджень. Відповідно до звіту про оцінку завданої матеріальної шкоди № 6/2013 від 26 березня 2013 pоку, сума матеріального збитку без врахування ПДВ на роботи, матеріали та з врахуванням ПДВ на запасні частини, без врахування ВТВ (витрати товарної вартості) склала 5 924,05 грн.

У зв'язку з несплатою страхового відшкодування у встановлені строки, ОСОБА_3 звернувся з позовом до суду, у якому просив стягнути з ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» 6 384,05 грн. матеріальної шкоди та 5 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

15 квітня 2014 року Сумським районним судом Сумської області було ухвалене рішення у справі № 587/216/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ПрАТ «СК «TACT-Гарантія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково: стягнено з ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» на його користь 5 077,51 грн. завданої шкоди, 121,80 грн. судового збору, всього 5 199,31 гри. В іншій частині позову відмовлено.

На виконання судового рішення Сумським районним судом був виданий виконавчий лист № 587/216/14-ц від 02 червня 2014 року та згодом Першим Приморським відділом ДВС Одеського міського управління юстиції було відкрите виконавче провадження.

Частина суми страхового відшкодування у розмірі 4 936,71 грн. була сплачена на картковий рахунок ОСОБА_3 № НОМЕР_4 Моторним (транспортним) страховим бюро України на підставі Договору про співпрацю у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за внутрішніми договорами № 032, укладеного 28 грудня 2012 року між Моторним (транспортним) страховим бюро України та ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» як страховиком .

Відповідно до п. 5.1 зазначеного Договору, у разі припинення членства Страховика в Бюро та наявності не врегульованих Страховиком подій, що мають ознаки страхових випадків за його внутрішніми договорами страхування, дирекція Бюро має право прийняти рішення про повернення Страховику залишку гарантійного внеску у фонді захисту потерпілих шляхом врегулювання таких подій.

Згідно з п. 5.2. Договору, для здійснення повернення гарантійного внеску шляхом врегулювання подій, що мають ознаки страхових випадків за укладеними Страховиком внутрішніми договорами страхування, Бюро від імені Страховика та за рахунок його гарантійного внеску у фонді захисту потерпілих має повноваження сплачувати страхове відшкодування.

На підставі умов вказаного Договору про співпрацю № 032 від 28 грудня 2012 pоку, Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок гарантійного внеску ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» у фонді захисту потерпілих сплатило ОСОБА_3 частину суми страхового відшкодування у розмірі 4 936,71 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8977 від 25 грудня 2014 року.

Інша частина належних відповідачеві грошових коштів у розмірі 262,60 грн. була стягнена державним виконавцем з ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» при примусовому виконанні виконавчого листа № 523/7030/14-ц від 02 березня 2015 pоку, що підтверджується розпорядженням № В-12/274/2014 (ВП № 43726684) від 22 червня 2015 року.

Проте з незрозумілих причин державним виконавцем Першого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Сокол Ю.С. було помилково стягнено з ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» та перераховано на картковий рахунок ОСОБА_3 № НОМЕР_4 всю суму стягнених за рішенням суду грошових коштів у розмірі 5199,31 грн., що підтверджується розпорядженням державного виконавця № В-12/274/2014 від 22 червня 2015 року.

Оскільки відповідачеві було перераховано на рахунок більшу суму грошових коштів, ніж зазначено в рішенні суду, грошові кошти у розмірі 4 936,71 грн., які були перераховані помилково, підлягають поверненню на рахунок ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія», в зв'язку з чим позивач ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» звернулось до ОСОБА_3 з письмовою вимогою про повернення помилково перерахованих грошових коштів.

В даній вимозі позивач просив відповідача протягом 5 днів з моменту отримання листа повернути ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» помилково сплачену суму грошових коштів у розмірі 4 936,71 грн. за вказаними у листі реквізитами.

ОСОБА_3 особисто отримав письмову вимогу ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» 06 серпня 2015 pоку, що підтверджується підписом останнього в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, і зобов'язаний був повернути грошові кошти до 11 серпня 2015 року включно.

Посилаючись на те, що станом на 12 серпня 2015 року ОСОБА_3 не сплатив вказану суму грошових коштів на користь ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія», вважаючи, що строк виконання грошового зобов'язання настав і відповідач свідомо порушує строки його виконання, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь грошові кошти у розмірі 4 936,71 грн., суму понесених витрат на оплату судового збору у розмірі 243,60 грн. 60 коп.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 жовтня 2015 року в задоволенні позову ПрАТ «Страхова компанія «ТАСТ - Гарантія» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «ТАСТ - Гарантія», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вказує, зокрема, що висновок суду про недоведеність повторного перерахування відповідачеві коштів в сумі 5199,31 гр. згідно розпорядження державного виконавця від 22 червня 2015 року є помилковим.

Посилається на те, що на підтвердження виплати державним виконавцем грошових коштів відповідачеві у розмірі 5 199,31 грн. ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» надало суду першої інстанції клопотання від 08 жовтня 2015 року про залучення доказів по справі та належним чином засвідчену копію платіжного доручення №5624 від 23 липня 2015 року, що підтверджується накладною про відправлення листа №5068384 від 08 жовтня 2015 року.

З незрозумілих причин суд не взяв до уваги вказані письмові докази, не дав їм належної правової оцінки в оскаржуваному рішенні, що призвело до винесення незаконного рішення суду. Підстав вважати, що вказані кошти не були перераховані державним виконавцем відповідачеві, а тому доводи позивача ґрунтуються на припущеннях, у суду першої інтонації не було.

Відповідач ОСОБА_3 повідомлений про час і місце розгляду справи апеляційним судом відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України за адресою місця його проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с.26, 89).

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду не відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів належними доказами той факт, що відповідачеві згідно розпорядження державного виконавця від 22 червня 2015 року були перераховані кошти в сумі 5 199,31 грн. і що відповідач дійсно отримав ці кошти.

Крім того, суд зазначив, що має обгрунтовані сумніви щодо суми коштів, які позивач вважає зайво сплаченими, і позивач не оскаржував дії державного виконавця, який, на думку позивача, з незрозумілих причин помилково перерахував частину коштів відповідачеві.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Сумського районного суду Сумської області від 15 квітня 2014 року у цивільній справі № 587/216/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ПрАТ «СК «TACT -Гарантія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, встановлено, що 12 березня 2013 року близько 8 год. 10 хв. в м. Суми на вул. Харківській ОСОБА_5, керуючи автомобілем ГАЗ 3110, державний номер НОМЕР_1, не витримав безпечної швидкості руху, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з належним ОСОБА_3 автомобілем CHEVROLET Nubira, державний номер НОМЕР_2, за кермом якого був ОСОБА_3

Порушення правил дорожнього руху допустив ОСОБА_5, який постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 квітня 2013 року був визнаний винним у правопорушенні, передбаченому ст. 124 КУпАП, притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 340 гр.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» згідно полісу № АВ 3099451 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В результаті зіткнення автомобілів автомобіль ОСОБА_3 CHEVROLET Nubira зазнав механічних ушкоджень. Відповідно до звіту про оцінку завданої матеріальної шкоди № 6/2013 від 26 березня 2013 pоку, сума матеріального збитку без врахування ПДВ на роботи, матеріали та з врахуванням ПДВ на запасні частини, без врахування ВТВ (витрати товарної вартості) склала 5 924,05 грн.

У зв'язку з несплатою страхового відшкодування у встановлені строки, ОСОБА_3 просив у позові стягнути з ПрАТ «СК ТАСТ-Гарантія» 6 384,05 грн. матеріальної шкоди, в яку входила і сума 450 гр., сплачена за оцінку заданої майнової шкоди, та 5 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, і з ОСОБА_5 - 1000 гр. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Сумського районного суду від 15 квітня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково: стягнено з ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» на його користь 5 077,51 грн. завданої шкоди, а також 121,80 грн. судового збору, всього 5 199,31 гри. В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 1000 гр. на відшкодування моральної шкоди і 121, 8 гр. судового збору - всього 1121,8 гр. (а.с.7-10).

На виконання вказаного рішення суду 2 червня 2014 року був виданий виконавчий лист, на підставі якого за місцем юридичної адреси страховика Першим Приморським відділом ДВС Одеського міського управління юстиції було відкрите виконавче провадження ВП №43726684, що сторонами не оспорюється.

28 грудня 2012 року між Моторним (транспортним) страховим бюро України та ПрАТ «Страхова компанія «ТАСТ-Гарантія» був укладений договір про співпрацю №032, предметом якого є співробітництво сторін у сфері організації та провадження обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за внутрішніми договорами страхування (п.1 Договору).

Відповідно до п. 5.1 Договору, у разі припинення членства Страховика в Бюро та наявності не врегульованих Страховиком подій, що мають ознаки страхових випадків за його внутрішніми договорами страхування, дирекція Бюро має право прийняти рішення про повернення Страховику залишку гарантійного внеску у фонді захисту потерпілих шляхом врегулювання таких подій.

Згідно з п. 5.2 Договору, для здійснення повернення гарантійного внеску шляхом врегулювання подій, що мають ознаки страхових випадків за укладеними Страховиком внутрішніми договорами страхування, Бюро від імені Страховика та за рахунок його гарантійного внеску у фонді захисту потерпілих має повноваження приймати та опрацьовувати повідомлення про страхові випадки, заяви на виплату страхового відшкодування, рішення про виплату страхованого відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування, сплачувати страхове відшкодування.

П. 5.4 Договору передбачає, що Бюро зобов'язане при виконанні повноважень, зазначених у п. 5.2 цього Договору, дотримуватися норм законодавства, а також повідомляти страховика про заплановані виплати страхових відшкодувань за страховими випадками - не пізніше ніж за 3 робочі дні до дати проведення такої виплати, про події, що врегульовуються Бюро, прийняті рішення та здійснені страхові відшкодування за такими подіями, - щомісячно до 10 числа місяця, наступного за звітним (а.с.11-18).

На виконання п/п 5.1 п. 5 вказаного Договору про співпрацю МТСБУ листом № 3/1-05/35937 повідомило страховика про заплановану виплату страхового відшкодування в розмірі 4936,71 гр. ОСОБА_3 за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, поліс № АВ /3099451.

На підставі вказаного Договору про співпрацю, згідно платіжного доручення МТСБУ від 25 грудня 2014 року №8977, частина суми страхового відшкодування у розмірі 4 936,71 грн., присудженого ОСОБА_3, була сплачена Моторним (транспортним) страховим бюро України через банк платника - АТ «Укрексімбанк» на картковий рахунок ОСОБА_3 НОМЕР_4 у ПАТ КБ «ПриватБанк».

На зазначеному платіжному дорученні стоять відмітки АТ «Укрексімбанк» від 25 грудня 2014 року про його одержання та проведення банком платежу з штампом банку та підписом його працівника. В платіжному дорученні зазначене призначення платежу - страхове відшкодування згідно наказу № 6694 від 23.12.2014 року, ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_3, картковий рахунок НОМЕР_4, без ПДВ (а.с.19).

Згідно розпорядження головного державного виконавця Першого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Сокол Ю.С. №В-12/274/2014 (ВП №43726684) від 22 червня 2015 року, затвердженого начальником вказаного відділу ДВС, грошові кошти у сумі 6074,24 гр., що надійшли 12 червня 2015 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого листа № 587/216/14-ц від 2 червня 2014 року, виданого Сумським районним судом Сумської області про стягнення з ПАТ «Страхова компанія «ТАСТ-Гарантія» грошової суми у розмірі 5199,31 гр. на користь ОСОБА_3, керуючись ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження», необхідно розподілити та перерахувати наступним чином:

- 5199,31 гр. - грошова сума на користь стягувача ОСОБА_3 (ПриватБанк, код одержувача 14360570, рахунок НОМЕР_5, МФО 305299, призначення платежу - поповнення карти № НОМЕР_4, ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, 519,93 гр. - виконавчий збір, 342,28 гр. - витрати на проведення виконавчих дій, 12,72 гр. - витрати ЄДРВП (а.с.20).

Згідно платіжного доручення № 5624 від 23 липня 2015 року Першого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції в ГУДКСУ в м. Одеса здійснено платіж на рахунок ОСОБА_3 в ПАТ КБ «ПриватБанк» 5199,31 гр., призначення платежу - борг за ПАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» для ОСОБА_3, (ІПН НОМЕР_3, к/р НОМЕР_4), згідно в/л №587/216/14-ц. На платіжному дорученні стоїть відмітка від 30 липня 2015 року Головного управління Державної казначейської служби України в м. Одеса зі штампом казначейства і підписом його працівника про одержання казначейством вказаного платіжного доручення і проведення платежу (а.с.55, 58).

Листом №629-12 від 27 липня 2015 року, який отриманий відповідачем 6 серпня 2015 року, ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія» запропонувало ОСОБА_3 протягом п'яти днів з моменту отримання даного листа повернути помилково сплачену йому вдруге суму грошових коштів у розмірі 4 936 грн. 71 коп., надавши йому при цьому копію платіжного доручення МТСБУ від 25 грудня 2014 року та розпорядження державного виконавця від 22 червня 2015 року (а.с.21-23).

Доказів тому, що відповідач повернув позивачеві зайве сплачені йому кошти, відповідач не надав.

Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Ч. 1 ст. 1213 передбачає, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Аналіз вказаних положень матеріального права свідчить про те, що зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави настає саме за умови набуття або збереження майна, тобто особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути з її володіння; набуття або збереження майна мало місце за рахунок іншої особи, тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; відсутня правова підстава для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, тобто мала місце, зокрема, помилка, як в даному випадку, чи обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, передбачених ст. 11 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Статтею 179 ЦК України визначене поняття речі: річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

Ч. 4 ст. 10 ЦПК України передбачає, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що висновки суду про недоведеність вимог позивача є помилковими і не ґрунтуються на доказах в справі.

Суд першої інстанції послався в рішенні на те, що позивач підтверджує свої вимоги розпорядженням державного виконавця, в яке внесені виправлення без застережень, а тому суд має обгрунтовані сумніви щодо суми коштів, які позивач вважає зайво сплаченими.

Такий висновок суду не відповідає вимогам закону щодо законності та обґрунтованості судового рішення, оскільки наявність сумніву у існуванні певної обставини, в даному випадку - розміру зайве виплаченої суми, яка є спірною за позовом,тобто є предметом спору, підлягала саме перевірці судом, тобто суд повинен був визначитись не лише з наявністю правових підстав для стягнення спірної суми, а і з її розміром.

З доказів в справі вбачається, що на підставі договору про співпрацю платіжним дорученням від 25 грудня 2014 року МТСБУ перерахувало ОСОБА_3 за позивача як страховика 4936,71 гр., і повторне стягнення цієї суми в червні 2015 року відділом ДВС вже з позивача як з боржника в межах виконавчого провадження в складі загальної суми 5199,31 гр. замість залишку боргу - 262,60 грн. (5199, 31 - 4936,71 гр.) та повторне зарахування її на банківський картковий рахунок відповідача свідчить про безпідставне набуття її відповідачем, а тому вказана сума підлягає поверненню.

Крім того, посилання суду в рішенні на те, що розпорядження державного виконавця від 22 червня 2015 року (а.с.20) містить виправлення без застережень, є помилковими, оскільки вказаний документ таких виправлень не містить. Сума, яка передбачалась вказаним розпорядженням для виплати ОСОБА_3 на підставі виконавчого листа, - 5199,31 гр., з якої 4936,71 гр. вже були перераховані в грудні 2014 року МТСБУ, у повному обсязі була перерахована останньому відділом ДВС на картковий рахунок; в розпорядженні державного виконавця ця сума, як і інші суми, зазначена чітко і сумніву, всупереч висновку суду, не викликає. Інші робочі помітки на вказаному розпорядженні змісту цього розпорядження не спростовують (а.с.20).

Суд послався на те, що позивач не надав належних доказів - платіжних документів, банківських виписок, рахунків тощо, які б підтверджували сам факт перерахування та отримання ОСОБА_3 коштів у вказаній сумі після 22 червня 2015 року.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду спростовується доказами в справі, зокрема, зазначеним розпорядженням державного виконавця та платіжним дорученням відділу ДВС від 23 липня 2015 року про перерахування в повному обсязі грошових коштів, стягнених за рішенням суду, на банківський картковий рахунок ОСОБА_3, після того, як частина цих коштів вже була перерахована останньому МТСБУ, та платіжним дорученням останнього від 25 грудня 2014 року. На платіжному дорученні відділу ДВС містяться відмітки Управління Державної казначейської служби України про його прийняття та проведення перерахування.

Вказані обставини, отримавши копію позовної заяви, відповідач не оспорив.

Висновок суду про те, що позивач, посилаючись на те, що державний виконавець не зрозуміло з яких причин здійснив повторне перерахування коштів 4936,71 гр., і не надав доказів про оскарження якимось чином дій державного виконавця, також не ґрунтується на вимогах закону.

Частина 1 ст. 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного цивільного права, враховуючи предмет спору - стягнення спірної суми коштів, відповідає положенням ч. 2 ст. 16 ЦК України, а повторне перерахування спірної суми саме при примусовому виконанні судового рішення, не унеможливлює застосування ст. 1212 ЦК України.

Враховуючи положення п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, згідно яких загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу позивача задовольнити, рішення суду скасувати і задовольнити позов.

Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні з позовом до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 243, 6 гр., при оскарженні рішення суду - 268, 4 гр. (а.с. 2, 63).

В зв'язку з наведеним з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,6 гр. + 243,6 гр. х 1,1 = 243,6 гр. + 267,96 гр. = 511,56 гр.

Згідно п. п. 3, 4 ч.1, ч. ч. 2, 3 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права; невідповідність висновків суду обставинам справи, норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАСТ-Гарантія» задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 30 жовтня 2015 року в даній справі скасувати.

Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАСТ-Гарантія» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАСТ-Гарантія» 4936,71 гр. безпідставно отриманих грошових коштів і 511,56 судового збору - всього 5448,27 гр.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -