АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року

в справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів і за зустрічним позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору і стягнення грошових коштів.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору і стягнення грошових коштів, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь 50 000,00 грн. нарахованого штрафу на підставі п.10 укладеного між сторонами договору про надання юридичних послуг від 29 квітня 2015 року; також просив стягнути із відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 29 квітня 2015 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) та ОСОБА_2. було укладено договір про надання юридичних послуг, предметом якого є надання юридично-консультаційних послуг щодо судового оскарження відмови у призначенні пенсії управлінням Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва; разом із тим, відповідач скасував довіреність на представництво його інтересів, чим порушив взяті на себе зобов'язання та унеможливив виконання відповідачем договору. За таких обставин позивач вважає, що відповідачем вчинено дії з односторонньої відмови від Договору, на підставі чого звернувся у суд із відповідним позовом.

У серпні 2015 року відповідачем подано зустрічний позов, в якому він просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовної заяви про стягнення коштів; розірвати договір про надання юридичних послуг від 29 квітня 2015 року з дати винесення рішення по справі та стягнути з ОСОБА_1 на його користь кошти в розмірі 5400 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 листопада 2015 року позов ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів залишено без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 про розірвання договору і стягнення грошових коштів задоволено частково.

Договір про надання юридичних послуг від 29 квітня 2015 року, що був укладений між ФОП ОСОБА_1 і ОСОБА_2, розірвано.

У решті вимог зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заявленого ним позову та відмови у зустрічному позові.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Рішення суду першої інстанції в частині вимог ОСОБА_2. не оскаржено, тому колегія суддів у відповідності до положень ч.1 ст.303 ЦПК України перевіряє законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Встановлено, що 29 квітня 2015 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про надання юридичних послуг (надалі - договір) (а.с.4).

Відповідно до п.1 договору замовник доручає, а виконавець зобов'язується надати юридично-консультаційні послуги щодо судового оскарження відмови у призначенні пенсії УПФУ Святошинського району м. Києва замовнику.

Послуги, згідно п.1 договору здійснюється шляхом складання відповідного позову, представництва відповідних процесуальних документів, представництва інтересів замовника в суді.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2. сплачено на користь ФОП ОСОБА_1 5000 грн. у якості попередньої оплати, згідно чеку № 2318 від 29 квітня 2015 року (а.с. 32).

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Встановлено, що 16 березня 2015 року ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали трудовий договір про роботу останнього на посаді юриста, при цьому поклавши на нього виконання робіт (а.с.6).

29 квітня 2015 року, на виконання вимог договору про надання юридичних послуг, ОСОБА_2 на підставі довіреності, виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу БуділовськоюН.С., уповноважив ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 представляти його інтереси в усіх судах України.

У травні 2015 року ОСОБА_5, в інтересах ОСОБА_2, звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із адміністративним позовом до УПФУ в Святошинському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії (а.с.8). Після чого ОСОБА_5 була направлена повістка-повідомлення про виклик до суду (а.с.13).

Як убачається з матеріалів справи, а саме, скороченим витягом з Єдиного реєстру довіреностей від 17 червня 2015 року, дія довіреності від 29 квітня 2015 року, виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буділовською Н.С., якою ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 представляти його інтереси в судах України, була припинена (а.с.14).

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що невиконання своїх зобов'язань відповідачем за первісним позовом передбачених пунктом 4.6. Договору про надання юридичних послуг від 29 квітня 2015 року стосовно надання на працівників ФОП ОСОБА_1 нотаріально посвідченої довіреності, свідчить про односторонню відмову від взятих на себе зобов'язань по договору, за що згідно п. 10 договору передбачена відповідальність.

Відповідно до п. 1 договору замовник доручає, а виконавець зобов'язується надати юридично-консультаційні послуги щодо судового оскарження відмови у призначенні пенсії УПФУ Святошинського району м. Києва замовнику.

Послуги, згідно п. 1 договору здійснюються шляхом складання відповідного позову, представництва відповідних процесуальних документів, представництва інтересів замовника в суді.

Пунктом 10 договору визначено, що в разі вчинення дій, що свідчать про односторонню відмову замовника від договору (зокрема - не сплата представницьких дій згідно п. 5.1.2., не повідомлення про день та час судових засідань, залучення до участі у справі інших представників без згоди виконавця) - сплатити штраф в п'ятикратному розмірі від ціни (суми) цього договору.

Таким чином, колегія суддів не вбачає в діях ОСОБА_2 порушення вимог договору та погоджується з висновками районного суду стосовно того, що при системному тлумаченні умов вказаного договору вбачається, що метою даного договору є здійснення виконавцем дій із оскарження рішення органу владних повноважень включно у судовому порядку, при цьому у договорі не визначено механізму реалізації замовником свого невід'ємного процесуального права, встановленого ст..ст. 6,11 КАС України, відмови від позову або залишення його без розгляду за своїм рішенням, виходячи із міркувань доцільності подальшого судового провадження.

Отже, як правильно зазначено в рішенні районного суду, відмова від позову, подання заяви про залишення його без розгляду і вчинення стороною судового розгляду спору інших визначених процесуальним Законом дій, є правом такої заінтересованої особи, яке вона може реалізувати безпосередньо, не узгоджуючи ці дії із іншими особами, у тому числі із її представниками.

Крім того, такі дії учасника судового процесу не можуть свідчити про відмову замовника від договору про надання юридичних послуг, оскільки метою такого договору є не сама по собі подача позову до суду і його судовий розгляд, а захист прав замовника у суді.

За змістом статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач за зустрічним позовом на час відкликання довіреності 12 червня 2015 року не надав суду жодних доказів наявності всіх чотирьох умов визначенихч. 2 ст. 652 ЦК України, необхідних для розірвання договору у зв'язку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, - не знайшло підтвердження.

Відповідачем у встановленому законом порядку було відкликано довіреність працівників ФОП ОСОБА_1 на представництво його інтересів у суді у зв'язку з реалізацією ним права на подачу клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду, що зумовило припинення необхідності дії такої довіреності.

Тобто, відсутні підстави вважати вказані дії ОСОБА_2 відмовою від договору у розумінні п.10 договору про надання юридичних послуг.

п. 1 даного договору визначено лише судовий шлях захисту порушених прав ОСОБА_2, а відтак, припинення спірних публічно-правових відносин сторін адміністративного спору, чи бажання сторін його врегулювати у добровільному позасудовому порядку свідчить про виникнення істотних обставин у розумінні статті 652 ЦК України, що є підставою для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 у частині розірвання договору про надання юридичних послуг від 29 квітня 2015 року.

Враховуючи наведені обставини даної справи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав до заявленого по справі ФОП ОСОБА_1 позові.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 759/9834/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/975/2016

Головуючий у суді першої інстанції: БорденюкВ.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.