Номер провадження: 22-ц/785/47/16
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Ісаєвої Н.В.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного закладу «Спеціальний спеціалізований санаторій «Сонячний», ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державного закладу «Спеціальний спеціалізований санаторій «Сонячний», ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що він працював в санаторії «Сонячний» на посаді молодшої медичної сестри по супроводу хворих з 19.09.2009 року. Наказом головного лікаря санаторія від 25.08.2015 року №177-к молодшу медичну сестру по супроводу хворих ОСОБА_2 звільнено з 25.08.2015 року з роботи з підстав, визначених у п.1ст.40 КЗпП України зі скороченням штату, з виплатою вихідної допомоги.

Позивач також зазначив, що звільнення його з роботи проведено з порушенням Закону, оскільки головний лікар санаторію не має повноважень щодо затвердження штатного розкладу та прийняття рішення про звільнення скорочених працівників. Внаслідок неправомірних дій головного лікаря санаторія ОСОБА_3 скороченням штатного розкладу стало тільки скорочення посади, яку займав позивач. Про скорочення посади молодшої сестри по супроводу хворих адміністрація санаторія повідомила позивача 2.07.2015 року і запропонувала йому роботу на посаді молодшої медичної сестри або на посаді двірника санаторію, від яких ОСОБА_2 відмовився.

Після цього, як вважає позивач, головний лікар ОСОБА_3 почав створювати йому нестерпні умови для роботи, принижувати людську гідність. Це змусило позивача написати терміново заяву про відпустку і наступне (після закінчення відпустки) звільнення з підстав, значених п.1 ст.40 КЗпП України. Також ОСОБА_2 зазначив, що підставою для його звільнення стало особисте неприязне відношення до нього головного лікаря санаторію, оскільки він був не згоден «із агресивною та нахабною по відношенню до нього політикою нового керівника закладу та скаржився на його недоречну поведінку до МОЗ України та інших державних структур. Позивач вважає, що неправомірними діями адміністрації при його звільненні спричинена моральна шкода, розмір якої ОСОБА_2 визначив у 100000 грн., оскільки знущання головного лікаря ОСОБА_3 та подальше незаконне його звільнення призвели до моральних страждань, а саме перебування позивача у стресовому стані, що у свою чергу призвело до погіршення його здоров'я.

На підставі вищевикладеного, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати наказ про його звільнення, поновити його на посаді молодшої медичної сестри по супроводу хворих Державного закладу «Спеціальний спеціалізований санаторій «Сонячний», стягнути з санаторія «Сонячний» середній заробіток за час вимушеного прогулу та покласти обов'язок по сплаті на головного лікаря санаторія ОСОБА_3, відшкодувати моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник Державного закладу «Спеціальний спеціалізований санаторій «Сонячний» та ОСОБА_3 позов не визнав.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року в задоволені позову ОСОБА_2 до Державного закладу «Спеціальний спеціалізований санаторій «Сонячний», ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якої просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працював на посаді молодшої медичної сестри по супроводу хворих санаторію «Сонячний». Відповідно до посадової інструкції молодшої медичної сестри по супроводу хворих, з якою ОСОБА_4 був ознайомлений 05.05.2015 року - молодша медсестра по супроводу хворих мала виконувати такі обов'язки: наглядати за хворими, доставляти хворих до лікувально-діагностичних та інших відділень, на пляж, на прогулянку, на поїзд, автобус, допомагати лікарям та середнім медичним робітникам при проведенні лікувальних та діагностичних процедур,утримувати в чистоті закріплені приміщення, допомагати хворим при одяганні, роздяганні, купанні, годуванні, контролювати дотримання хворими правил внутрішнього розпорядку. Молодша медична сестра по супроводу за хворими призначалась на посаду і звільнялась з посади керівником відділу по узгодженню з керівником підрозділу (а.с.50-51).

Також судом встановлено, що потреба в посаді молодшої медичної сестри по супроводу хворих відпала у зв'язку з відсутністю хворих, які потребують супроводу, що було підтверджено самим позивачем, оскільки лежачих хворих в санаторії з 2009 року було всього 2 особи.

Відповідно до розділу 6 Статуту ДЗ «ССС Сонячнмй (м. Одеса) МОЗ України керівником санаторію є головний лікар, який здійснює керівництво санаторієм на засадах єдиноначальності. При здійсненні діяльності санаторію головний лікар забезпечує, зокрема, розробку структури та штатного розпису санаторію та подає їх на затвердження до МОЗ. Головний лікар приймає на роботу та звільняє з роботи працівників санаторію, згідно з законодавством України.

У травні 2014 року МОЗ надало роз'яснення щодо застосування норм наказу від 23.02.2000 року №33 «Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров'я» при формуванні штатних розписів у закладах охорони здоров'я. У листі МОЗ зазначає, що згідно з пунктом 2 наказу, керівники закладів охорони здоров'я у разі виробничої необхідності мають право змінювати штати окремих структурних підрозділів або вводити посади, не передбачені штатними нормативами для даного закладу, за рахунок посад інших структурних підрозділів в межах фонду оплати праці, доведеного лімітними довідками на відповідний період. Заміна посад працівників може здійснюватись лише в межах однієї категорії медичного (лікарі, середній медичний персонал, молодший медичний персонал), фармацевтичного персоналу, адміністративно-управлінського, крім заступників керівників,та господарсько-обслуговуючого персоналу.

Судом встановлено, що в 2015 році в санаторії «Сонячний» мало місце скорочення штату, в тому числі і молодшого медичного персоналу, рішення про скорочення прийняте уповноваженою на те особою - головним лікарем санаторію, це рішення затверджене заступником міністра МОЗ. Звільнення позивача з посади молодшої медичної сестри по супроводу хворих адміністрацією санаторію виконано з дотримання вимог діючого законодавства (позивач про звільнення був письмово попереджений, позивачу були запропоновані вакантні посади) і з урахуванням заяв самого позивача від 06.07.2015 року і від 17.07.2015 року.

Ст. 40 Кодексу законів про працю передбачено розірвання власником або уповноваженим ним органом трудового договору, укладеного на невизначений строк, а також строкового трудового договору до закінчення строку його чинності у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення чисельності або штату працівників. Скорочення чисельності працівників являє собою зменшення кількості працівників, скорочення штатів - зменшення кількості посад, які передбачені штатним розкладом.

Відповідно до загальних положень про право власності, встановлених главою 23 Цивільного кодексу України, власник або уповноважений ним орган вправі вирішувати самостійно та на власний розсуд організацію виробництва і праці підприємства, установи, організації та чисельність і штат працівників.

Відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що за штатним розписом з 01.01. 2015 року, затвердженим заступником міністра, ДЗ «ССС «Сонячний» м. Одеса МОЗ України мав 6,5 штатних посад молодших медичних сестер по супроводу хворих (а.с.61). За штатним розписом з 01.06.2015 року, затвердженим заступником міністра, в штаті ДЗ «ССС «Сонячний» м. Одеса МОЗ України посад «молодша медична сестра з супроводу хворих» відсутня, але наявні посада «молодша медична сестра - 6,5 посад» (а.с.63-64).

Наказом головного лікаря Санаторію «Сонячний» №29-адм. Від 30.06.2015 року введено в дію новий штатний розпис. Відповідно до наказу з штатного розпису виведено водія - 1 штатна одиниця, лікаря-ортопеда-травматолога стажиста - 1 штатна одиниця, молодшу медичну сестру (по супроводу хворих) - 7 штатних одиниць і введено посади: юрисконсульта - 1 штатна одиниця, лікаря-фтизіатра 1 штатна одиниця, молодшої медичної сестри - 6,5 штатних одиниць.

Судова колегія погоджується з вказаними висновками суду, та не находить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що в основу рішення суду покладені не фактичні обставини справа, що мають значення для справи, оскільки основним доводом суду при ухвалені рішення було те, що є два штатних розклади, затверджені заступником МОЗ, а саме від 01.03.2015 року - де передбачено посаду молодша медична сестра по супроводу хворих у кількості 6,5 штатних одиниць та від 01.06.2015 року - посаду молодша медична сестра в кількості 6,5 штатних одиниць, і саме ця обставина, на думку суду є підставою для проведення скорочення чисельності працівників, яка відбулась на підприємстві відповідача за наказом Головного лікаря, однак зазначений наказ був наданий до суду відповідачем під час розгляду справи, що доводить про факт того, що зазначений наказ був сфабрикований Головним лікарем, щоб забезпечити свої доводи у суді, не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме тим, що на час обіймання позивачем посади молодша медична сестра по супроводу хворих діяв штатний розклад від 01.01.2015 року, згідно якого передбачено 6,5 одиниць штатних посад молодша медична сестра по супроводу хворих, однак за новим штатним розписом від 01.06.2015 року, затвердженим заступником міністра МОЗ України, посада молодша медична сестра по супроводу хворих - відсутня, отже на підставі наказу МОЗ України головним лікарем введено в дію новий розпис, відповідно до якого вилучено штатні одиниці, в тому числі молодшу медичну сестру по супроводу хворих - 7 штатних одиниць.

Також не приймаються до уваги доводи апелянта стосовно того, що судом при ухвалені рішення не було належним чином оцінено надані до суду позивачем докази, не надано належної правової оцінки тим документам, які містяться в матеріалах справи, не приймаються до уваги, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи повно та всебічно були досліджені всі надані сторонами докази на підтвердження, як доводів позовних вимог, які надані позивачем, так і заперечень, наданих відповідачем, тобто суд обґрунтовано та всебічно дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, яким надана правова оцінка.

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують, та задоволенню не підлягають, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Н.В. Ісаєва