РІШЕННЯ

Іменем України

02.08.2016 року м.Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі :

головуючого судді Масендич В.В.

при секретарі Левицькому М.І.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявлає самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників,-

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявлає самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Свої вимоги мотивує тим, що у відповідності до свідоцтва про право власності на квартиру, що знаходиться за адресою м.Львів, вул. Нечуя-Левицького, 17/2 належить ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_4. Право власності на дану квартиру являлось спільною сумісною власністю.

У відповідності до рішення Франківського районного суду м. Львова від 25.03.11 року по справі №2-1474/11 визначено частки даної квартири та розподілено їх на праві спільної часткової власності по 1/3 квартири за кожним із співвласників, а саме за ОСОБА_4, ОСОБА_3, та ОСОБА_6

У відповідності до рішення Франківського районного суду м.Львова від 10.10.2012р. по справі №1326/1538/2012 право власності на 1/3 частку квартири ОСОБА_4 припинено. Проте на підставі заяви про скасування заочного рішення суду позовну заяву залишено без розгляду.

Позивач повідомляє, що відносини між ним, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на протязі остінніх 20 років були не приязними, а в останні роки значно погіршилися. Позивач, відповідач та ОСОБА_6 до недавнього часу здебільшого проживали в квартирі за адресою м.Львів, вул. Нечуя-Левицького, 17/2. Проте своїх обовязків по утриманню квартири, сплати усіх комунальних платежів та проведенню чергових санітарних ремонтів відповідач не виконувала. Сплату комунальних послуг проводили ОСОБА_3 та ОСОБА_6

В грудні 2010р. після тривалої відсутності прибула ОСОБА_4, котра своїми діями та словами здійснила неможливе перебування в квартирі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Оддразу ж після приїзду в квартиру ОСОБА_4 погрожувала фізичною розправою ОСОБА_6, котрий внаслідок чого потрапив до лікарні. В травні 2011р. ОСОБА_3 повернувшись до дому не зміг потрапити до вказаної квартири, оскільки ОСОБА_4 закрила двері таким чином, що без зламування вхідних дверей проникнення іншим шляхом до квартири являлось не можливим. ОСОБА_3 був змушений написати заяву в міліцію, з метою усунення перешкод у користуванні квартирою. Проте 11.05.2011р. франківським РВ ЛМУ ГУМВСУ було винесено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи, а ОСОБА_4 було поставлено на облік, як особу, котра схильна до насильства в сімї. У звязку із вказаними подіями, ОСОБА_6 змушений був подарувати свою частину квартири дружині ОСОБА_5

Позивач додатково зазначає, що у період чергової зустрічі співвласників, вні із відповідачем домовились спільними зусиллями провести ремонт у даній квартирі для постійного проживання ОСОБА_6 з його дружиною, оскільки власного житла в останнього немає. Проте, незважаючи на домовленість між сторонами ОСОБА_4 не повернула своєї частини вартості матеріалів для проведення ремонту у квартирі, сума неповерненої частини вартості ремонту становить 21 880,02 грн. також позивач наголошує, що частка ОСОБА_4 по відношенню до інших часток є не значною, виділення частки в натурі з наданням окремим частинам окремих входів (виходів) є технічно не можливим, спільне користування майном являється не можливим із-за постійних суперечок, що підтверджується відповідними заявами до правоохоронних органів, а припинення права власності не завдасть істотної шкоди ОСОБА_4, оскільки постійним місцем проживання ОСОБА_4 не являється квартира, що знаходиться за адресою м.Львів, вул. Нечуя-Левицького, 17/2.

Просить припинити право власності Відповідача на 1/3 частину квартири по вул.. Нечуя-Левицького 17/2 на користь ОСОБА_3 з моменту внесення грошової компенсації на депозит суду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, на адресу суду подав заяву, в якій зазначив, що грошові кошти в розмірі 733 110грн. перераховані на поточний рахунок №0934 відкритий в ПАТ «Укрсиббанк» на імя представника ОСОБА_8 ОСОБА_2. Дані кошти були перераховані в рамках справи №465/3059/16-ц як компенсація вартості 1/3 квартири за адресою м.Львів, вул. Нечуя-Левицького, 17/2, що належить ОСОБА_8 на праві приватної власності. Враховуючи наведене просить задоволити позов та визнати право власності згаданої 1/3 квартири за адресою м.Львів, вул. Нечуя-Левицького, 17/2 за ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник відповідача позов підтримав, подав заяву, в якій зазначав, що визнає позовні вимоги позивача, та не заперечує щодо ухвалення рішення по справі стосовно припинення права власності ОСОБА_8 на 1/3 частину квартири по вул. Нечуя-Левицького, 17/2 у м.Львові на користь ОСОБА_3 Кошти за 1/3 частку вказаної квартири ОСОБА_3 перерахував у розмірі 29 585 доларів США на поточний рахунок №934 відкритий на імя представника відповідача в ПАТ «Укрсиббанк», що підтверджується копією виписки по особистому рахунку за 26.07.2016р.

Дослідивши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва на право власності квартири від 20 жовтня 1994 року №29857 право власності на квартиру, що знаходиться за адресою м. Львів, вул.. Нечуя-Левицького 17/2 належало ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_4. Право власності на дану квартиру являлось спільною сумісною власністю.

У відповідності до рішення Франківського районного суду м. Львова від 25.03.11 року по справі №2-1474/11 визначено частки даної квартири та розподілено їх на праві спільної часткової власності по 1/3 квартири за кожним із співвласників, а саме за ОСОБА_4, ОСОБА_3, та ОСОБА_6

Вартість даної квартири станом на 21.03.2016 р. згідно висновку про вартість майна від 23.03.2016р. становить 2 220 000 грн.

Згідно договору дарування частки квартири від 15.07.2011 року, ОСОБА_6 подарував ОСОБА_5 1/3 частку квартири №2 в будинку №17, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Нечуя-Левицького.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном.

Ст. 365 ЦК України передбачає, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1.частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2. річ є неподільною;

3. спільне володіння і користування є неможливим;

4. таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

Згідно практики Верховного Суду України для вирішення питання про припинення права особи на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників наявність всіх чотирьох умов, зазначених в ч.1 ст.365 ЦК України, в їх сукупності не є необхідністю, оскільки ці умови є вичерпним переліком підстав, за наявність будь-якого з них можливо вирішення судом питання про припинення права на частку в загальному майні й, кожен з чотирьох випадків, може бути самостійною підставою для звернення до суду.

Річ, в якій знаходиться частка повинна бути неподільною. Частка знаходиться в приміщенні розташованому в жилому будинку. В п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» зазначено, що виділення в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом, при наявності можливості переобладнання приміщення в ізольовані квартири.

Згідно представлених судові документів можливість поділу приміщення з виділенням ізольованого приміщення відсутня.

Суд вважає, що матеріалами справи доведені підстави, викладені в ч.1 ст.365 ЦК України.

Згідно ч.2 ст.365 ЦК України обов'язковою умовою постановкою судом рішення про припинення права особи на частку у спільному майні -є попереднє внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Керуючись ст.ст.213-218 ЦПК України на підставі ст.ст. 364,365 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявлає самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину житлової квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право власності ОСОБА_4 на 1/3 частку житлової квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 6 890 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Масендич В.В.