11.08.2016 Справа № 756/1398/15-ц
Номер справи 756/1398/15-ц
Номер провадження 2/756/153/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2016 року Оболонський районний суд м.Києва

в складі: головуючого - судді - Яценко Н.О.

за участю секретаря - Яковлевої Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравченко Олексій Володимирович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Котюк Ірина Володимирівна про визнання заповіту недійсним ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла сестра позивача ОСОБА_1 У власності ОСОБА_1 мала однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_1 у шлюбі не перебувала. Дітей не мала. Єдиними її родичами були позивач - рідний брат та його діти, які проживають в інших державах.

Більшу частину свого життя ОСОБА_1 проживала в іншій сім*ї, працюючи хатньою робітницею, дана сім*я вважала її членом своєї родини. При виїзді за кордон та сім*я за свої кошти придбала для ОСОБА_1 вказану однокімнатну квартиру.

Останні роки свого життя ОСОБА_1 хворіла, не могла себе обслуговувати. Сусіди по будинку жаліючи її іноді купували для неї продукти харчування, ліки, іноді надавали і іншу допомогу. Для полегшення ситуації позивач в 2009 р. забрав сестру до себе в село Горенку, де вона проживала з ним до смерті.

ОСОБА_1 мала психічні розлади, які супроводжувалися безпричинними голосними криками, незрозумілими співами, розмовами сама з собою та іншими неадекватними діями. Вона повністю втратила зір та дуже погано чула.

Не узгоджуючи з позивачем, у якого проживала ОСОБА_1, не ставлячи його до відома, відповідач в один із своїх приїздів з*явився у будинку позивача з якоюсь жінкою. Після цього приїзду з*явилось два заповіти. Один за підписом самої сліпої і глухої ОСОБА_1, а на другий день було підписано від її імені другий заповіт на відповідача зі свідками, яких в наявності позивач в своєму будинку не бачив. Свою появу в будинку позивача відповідач пояснив бажанням провідати ОСОБА_1, що дуже здивувало позивача. Його відволікли за межі житла і в той час склали заповіт. Поява відповідача дуже здивувала позивача, оскільки позитивним відношенням відповідач ніколи не балував.

Відповідач мав бабусю, якій на фоні діабету довелося відтяти ногу. До 1982 року вона була дружиною позивача. З метою отримати частину будинку позивача відповідач доставив каліку бабусю в будинок позивача, кинув її там без пояснень, де вона і померла. Після її смерті позивач від імені свого батька та дядька пред*явив позов про визнання права власності на начебто спадкове майно бабусі, тобто на частину будинку, який належав лише позивачу на праві особистої власності. При отриманні обґрунтованого заперечення на позовні вимоги та доказів до заперечення відповідач відмовився від свого позову.

Про наявність заповіту ОСОБА_1 від імені його сестри йому стало відомо під час подання ним заяви про прийняття спадщини на майно померлої сестри ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю і заповідач має особисто виявити свою волю та самостійно звернутися до нотаріуса або до осіб, які перелічені у ст.ст. 1251, 1252 ЦК України. За своїм станом здоров*я ОСОБА_1 самостійно звернутися до нотаріуса за посвідченням заповіту не могла, тим більше, що вона і не мала такого наміру та навіть не пам*ятала, що в неї є квартира на праві власності. Вона була не в змозі викликати до себе нотаріуса і по телефону, оскільки не вміла ним користуватися. При недотриманні вказаних вимог посвідчений заповіт вважається недійсним.

Заповідач має право на свій розсуд визначити зміст заповіту. ОСОБА_1 не могла за своїм станом здоров*я визначити зміст заповіту, коло осіб по заповіту і не мала необхідності заповідати майно зовсім для неї сторонній особі.

Багато років ОСОБА_1 проживала з братом, який постійно здійснював за нею фізичний догляд, наймав жінку, яка регулярно її мила, повністю забезпечував її їжею. Вона ніколи нікому на нього не скаржилася.

Відповідач є онуком колишньої дружини позивача, який родинними зв*язками ні з ОСОБА_1, ні з позивачем ОСОБА_1 не зв*язаний.

Скориставшись немічністю та похилим віком брата і сестри ОСОБА_1 відповідач викрав у них всі документи, в тому числі і документацію про стан здоров*я ОСОБА_1

Зазначає, що згідно спадкового законодавства за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

При наявності волевиявлення ОСОБА_1 не могла б заповідати майно чужим особам, а не рідному брату, який здійснював за нею повний догляд або рідним племінникам - синам брата.

Посилається на ч.1 ст.27 ЦК України у відповідності до якої правочин, що обмежує можливість фізичної особи мати незаборонені законом цивільні права та обов*язки є нікчемним.

ОСОБА_1 мала особисто виявити свою волю і сама звернутися до нотаріуса про складання її заповіту. Сліпа і напівглуха ОСОБА_1 особисто до нотаріуса з метою вчинення заповіту не зверталася. Тільки таке недотримання закону вважається посвідчення заповіту з порушенням і такий заповіт вважається недійсним.

Невиконана і інша умова складанням ОСОБА_1 спірного заповіту. Їй не було вручено другого екземпляру заповіту. Про заповіт нічого не знав її брат - позивач по справі, під опікою якого вона знаходилася.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про нотаріат» з урахування фізичного і розумового стану спадкодавці ОСОБА_1 нотаріус був вправі скласти проект заповіту і повинен був повідомити про день і час оголошення заповіту членів сім*ї спадкодавця, що нотаріусом не було застосовано. Головним фактором у тій ситуації повинно було мати місце документальне підтвердження факту повідомлення заінтересованих осіб про оголошення заповіту.

Зазначає, що ст.1253 ЦК України розмежовує випадки коли участь свідків узгоджується з волею заповідача, а коли вона є обов*язковою. Частиною 1 ст.1253 ЦК України не обмежується права заповідача на запрошення свідків до участі у процесі посвідчення заповіту і це право надається лише спадкодавцю. ОСОБА_1 свідків в підписанта заповіту як і нотаріус не викликала. Такий заповіт є нікчемний, а тому вказує що підлягає визнанню недійсним.

В зв*язку з чим просить суд заповіт від імені ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 на ОСОБА_2 визнати недійсним.

В судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримала, з обставин викладених в позові та просила суд позов задовольнити.

Відповідач та його представник в судових засіданнях проти позову заперечували та просили відмовити в позові через не обґрунтованість. Також відповідач суду пояснював, що лише він здійснював догляд за ОСОБА_1, а тому вона і виявила бажання зробити заповіт на його ім*я.

Треті особи в судові засідання не з*являлися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, суд вважає за можливе провести розгляд справи без їх участі.

Вислухавши пояснення представників сторін, відповідача, свідків, дослідивши письмові докази по справі суд встановив наступне.

27.05.2014 року о 14 год. 30 хв. ОСОБА_1 в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 склала заповіт на ім*я ОСОБА_2

Як убачається зі змісту заповіту у зв*язку з похилим віком та вадами здоров*я ОСОБА_1 не може самостійно прочитати текст заповіту та підписати його, на її особисте прохання та за її дорученням, в присутності нотаріуса та свідків, текст заповіту підписано ОСОБА_8, яка зареєстрована: АДРЕСА_2.(а. с. 81). Заповіт посвідчено приватним нотаріусом І.В.Котюк.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. Позивач є рідним братом спадкодавця.

Відповідно до норм ЦК України заповіт є особистим розпорядженням і складається від імені однієї фізичної особи.

Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Відповідно до п.17 постанови пленуму Верховного суду України віж 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування, право на пред'явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що в неї добрі стосунки з ОСОБА_1. ОСОБА_1 знає 12 років. Вона проживала у свого брата, який здійснював за нею догляд. Протягом 2014 року ОСОБА_1 перебувала в лежачому стані і не могла переміщатися навіть по кімнаті.

Свідок ОСОБА_10 також суду пояснила, що ОСОБА_5 була лежачою. ОСОБА_5. їй говорила , що квартиру свою бажає залишити брату.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є двоюрідною племінницею позивача. Позивач доглядав свою сестру, яка зробила заповіт на племінницю. На даний час позивач бажає відновити заповіт на свою доньку. За проханням ОСОБА_1 догляд за ОСОБА_5 здійснював ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що ОСОБА_5 була його сусідкою та проживала раніше по АДРЕСА_3. У неї були проблеми із зором, вона погано бачила, були моменти, що взагалі нічого не бачила. Останнім часом вона проживала у свого брата і говорила, що квартира також буде для брата. ОСОБА_5 він останній раз бачив в 2013 році.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що він сусід позивача. Коли забрали ОСОБА_5 в село, то крім ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ніхто за нею не доглядав. Він не пам*ятає чи-то ОСОБА_1 чи-то ОСОБА_2 просили під*їхати та підписати заповіт. В 2014 р. ОСОБА_5 була лежача.

Допитана в судовому засідання в якості свідка ОСОБА_8 суду пояснила, що вона була підписантом заповіту від імені ОСОБА_5 Двічі їздили до нотаріуса. ОСОБА_5 також возили до нотаріуса , водили її під руки.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що за ОСОБА_1 весь час здійснював догляд ОСОБА_2 і вона хотіла на нього залишити заповіт. Свідком її запрошував дід - ОСОБА_1, сказавши, «баба ОСОБА_5 хоче залишити заповіт на ОСОБА_2».

Вона готовила їсти та носила їжу ОСОБА_5, а ОСОБА_1 сам приходив до неї поїсти. До нотаріуса вони їздили двічі. Коли їхали підписувати заповіт, вона була у ОСОБА_1 дома, ОСОБА_5 сама дійшла до автомобіля. Коли вона йшла, то її підтримували.

Суд вважає, що позивачем в судовому засіданні не доведено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_13 суду пояснювали, що позивач була лежачою та не могла ходити, проте свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_6 суду пояснювали, що ОСОБА_5 до автомобіля виводили під руки. Будь-яку медичну документацію стосовно стану здоров*я спадкодавця позивачем суду не надано.

Позивач у відповідності до ч. 1 ст.60 ЦК України, не надав доказів, які б вказували на те, що оспорюваний заповіт є недійсним з підстав, визначених ст.1257 ЦК України.

В судовому засіданні представник позивача посилалася на те, що невідомо хто в нотаріальній конторі був з паспортом ОСОБА_5., проте посилання представника позивача на те, що нотаріусом були порушені вимоги Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами» та інших нормативно-правових актів, суд вважає, не доведеним.

Враховуючи те, що підстав для визнання недійсним оспорюваного заповіту в межах заявлених позовних вимог судом не встановлено, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1234, 1257 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 212, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: