Справа №718/1073/16-ц
Провадження №2/718/421/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2016 року Кіцманський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Мізюка В.М., секретаря Безушко М.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі вказаним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, та просив стягнути аліменти на його утримання, як батька, з сина у розмірі 2500 гривень, з дочки 1500 гривень, щомісячно починаючи з дня звернення до суду і довічно.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що відповідачі є його дітьми, які народилися за час перебування у шлюбі з ОСОБА_4, яка померла у 2004 році. Син та дочка проживають окремо, мають свої сімї та власні господарства.

Посилається на те, що він являється непрацездатним за віком і станом здоровя, інвалід та потребує стороннього догляду. На даний час отримує пенсію за віком. А оскільки стан його здоровя постійно погіршується, так як у нього ампутована права стопа ноги, а ліва часто болить, йому рекомендовано систематичне амбулаторне лікування і повторна операція ампутації лівої стопи ноги, однак власних коштів та коштів які надає син ОСОБА_5 йому не вистачає.

Зазначає, що він не може самостійно себе обслуговувати, а тому кожен день йому допомагають сусіди, так як син ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_7 забули про свого батька, не допомагають нічим, не телефонують, не цікавляться його здоровям, самопочуттям та матеріальним станом, хоча мають таку можливість. В даний час син ОСОБА_2 матеріально забезпечений, займається підприємницькою діяльністю, має свою ферму та ресторан. Дочка ОСОБА_3 кожен рік на літо виїжджає в Турцію на заробітки, а на зиму приїжджає додому, тому матеріально спроможна підтримувати його як батька, у звязку з цим просить задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, посилавшись на обставини, які викладені у позовних вимогах.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував щодо позову, вказуючи на те, що батьки розірвали шлюб у 1986 році, після чого мати поїхали, залишивши все майно позивачу. Їм було дуже важко, оскільки аліменти ОСОБА_1 виплатив лише 7-8 раз. Вони змушені були їхати за кордон, щоб заробити грошей, продали квартиру і придбали ресторан. Вказує на те, що його з сестрою виховував вітчим, якого і по даний час вони називають батьком. А бізнес на який вказує позивач, перебуває у власності його дружини, він тільки їй допомагає. Його сестра ОСОБА_3 виховує троє дітей, а тому змушена кожного року виїжджати на заробітки до Австрії, щоб заробити на проживання. Крім того зазначив, що позивач проживає 15 років у цивільному шлюбі з іншою жінкою.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, надавши суду письмові заперечення, в яких просила у позові відмовити, зазначивши що позивач після розірвання шлюбу з їхньою матірю, не проявляв до них батьківської любові, не приходив до них і нічим не допомагав, навіть відмовився приходити до них на весілля. На даний час вона має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, до яких позивач ОСОБА_1 ніколи не навідувався. Вони з чоловіком змушені їздити за кордон на сезонні роботи, для того щоб заробити на прожиття та утримувати дітей, крім того самі будують будинок, і виплачувати батьку ОСОБА_1 аліменти, не має можливості.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні надав пояснення, у яких вказував на те, що сімя ОСОБА_1 жила бідно, мати відповідачів тяжко працювала, а позивач їм не допомагав, він його взагалі у них не бачив.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2, та ОСОБА_3. Сторони проживають за різними адресами, спільного господарства не ведуть. З приводу зазначених обставин відповідачі заперечень до суду не надавали.

Позивач є інвалідом, однак перебуває на обліку в управлінні ПФУ в Кіцманському районі та отримує пенсію за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії ААЖ №225945. (а. с. 5).

З наданих позивачем копій медичних документів, вбачається, що він знаходився на стаціонарному лікуванні з переліком хвороб, та йому діагностовано дифузний кардіосклероз та облітеруючий атеросклероз судин нижніх кінцівок, стан після ампутації правої стопи на рівні Шопарова суглоба, трофічна виразка тилу кукси правої стопи (а.с.6, 7).

Відповідно до вимог ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

В контексті даної правової норми результатом нормального здійснення батьківських прав і обовязків, правильного виховання дітей є та підтримка, духовна і матеріальна, яку потім нададуть повнолітні дочка, син своїм батькам. Батьки вправі розраховувати на випадок необхідності, на їх відповідну матеріальну підтримку. Відповідно осіб, які не усвідомлюють свого боргу стосовно батьків, закон установлюючи зобовязання повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують допомоги, припускає можливість примусового здійснення такого обовязку через суд. Ці питання і регулює стаття 202 СК України.

Згідно ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків.

У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки.

У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз'яснення, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним.

Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо.

При вирішенні спору суд бере до уваги те, що сам факт непрацездатності батька не зумовлює у дітей обов'язку надання йому утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абз. 2 п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Як було встановлено у судовому засіданні та не спростовано сторонами, позивач має дружину, з якою перебуває у цивільному шлюбі протягом 11 років, яка також має можливість надавати йому матеріальну допомогу. Крім того, ОСОБА_1 зазначалося, що він отримує фізичну та матеріальну допомогу від свого сина ОСОБА_5, який проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 та часто приїжджає до нього.

Згідно наданої відповідачем ОСОБА_2 довідки про доходи, наданої Державною фіскальною службою України за №761/17-044 від 21 липня 2016 року, загальна сума отриманого доходу ОСОБА_2, за звітний податковий період 2015 року складає 0,00 гривень. (а. с. 16).

Відповідно до пояснень позивача, відповідача ОСОБА_2 та письмових пояснень його сестри ОСОБА_3, остання перебуває за кордоном на заробітках, для утримання своєї сімї, яка складається з пяти осіб.

Таким чином, встановлено, що відповідачі, не зважаючи на те, що є працездатними, не отримують доходів, або отримують мінливий дохід, крім того разом з ними проживають неповнолітні діти, які також потребують матеріальної допомоги.

При вирішенні спору суд враховує пояснення свідка та заперечення відповідачів, щодо неможливості надання аліментів на утримання батька, з урахуванням їхнього матеріального стану та неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх батьківських обовязків у певний час.

Суд вважає, що позивач в супереч ч.1 ст.60 ЦПК України не надав суду доказів, що він потребує матеріальної допомоги на його утримання довічно, також не надав належних доказів щодо систематичного амбулаторного лікування, необхідності проведення повторної операції та документу, який підтверджує їхню вартість, крім виписки з медичної карти стаціонарного хворого, згідно якої ОСОБА_1 виписаний з одужанням, із рекомендаціями лікаря про нагляд хірурга за місцем проживання та перевязками.

Згідно ст.206 СК України у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, інвалідами, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов'язаних з лікуванням та доглядом за ними.

Сімейним законодавством визначена сукупність підстав на обовязок утримання дочкою, сином своїх батьків, а саме: їх непрацездатність, потрібність матеріальної допомоги; а щодо виплати додаткових витрат вони повинні бути викликані тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Щодо отримання одноразової допомоги - то тільки у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, інвалідами, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов'язаних з лікуванням та доглядом за ними.

Таким чином, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приходить до висновку про часткове задоволення позову, на підставі наявних у справі доказів, наданих сторонами в підтвердження позовних вимог та заперечень, із стягненням одноразової допомоги з відповідачів на користь батька інваліда ОСОБА_1, на покриття ним витрат, пов'язаних з лікуванням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10,11,57, 60, 88, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК України; ст..ст.202 -206 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого у ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, військовозобовязаного, громадянина України, одноразову допомогу на користь ОСОБА_1 на покриття витрат, пов'язаних з лікуванням у сумі 1500 (одна тисяча пятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки м. Чернівці, вул. О.Вільшини, 10, українки, невійськовозобовязаної, громадянки України, одноразову допомогу на користь ОСОБА_1 на покриття витрат, пов'язаних з лікуванням у сумі 1000 (одна тисяча) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави 551,20 гривень судового збору у рівних частках.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а в разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.М. Мізюк