Номер провадження: 22-ц/785/3348/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Ісаєвої Н.В., Комлевої О.С.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 10 лютого 2016 року,

встановила:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 14 лютого 2013 року ОСОБА_4 взяв у неї в борг на шість місяців кредитну картку ПАТ «Платинум Банк», з кредитним лімітом 10 000 грн., про що написав розписку. ОСОБА_4 зняв з цієї картки грошову суму у розмірі 10 000 грн. та взяв на себе обов'язок погашати борг згідно з умовами ПАТ «Платинум Банк». По розписці ОСОБА_4 зобов'язався з 01.04.2013 року сплачувати позивачу 15% від 10 000 грн. щомісячно, до погашення повної заборгованості за кредитним лімітом по картці ПАТ «Платинум Банк».

Станом на 21.08.2015 року кредитний ліміт не погашено, відсотки за користування кредитним лімітом не сплачено, 15% щомісячно позивачу не сплачено.

Позивачка особисто 03.08.2013 року сплатила за відповідача кредитний відсоток на картку ПАТ «Платинум Банк» в розмірі 2020 грн., та 13.08.2014 року - 4040 грн. через ПАТ КБ «ПриватБанк».

На підставі наведеного, ОСОБА_3 просила стягнути з ОСОБА_4 44 870 грн., а саме сума погашення загального відсотку та боргу перед ПАТ «Платинум Банк» станом на 31.08.2015 року складає 16 410 грн., відсотки позивачу згідно домовленості за розпискою 22 400 грн., відсотки, які були сплачені позивачкою 03.08.2013 року - 2020 грн., та 13.03.2014 року - 4040 грн., сплачений судовий збір у розмірі 450 гривень.

Заочним рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 10 лютого 2016 року у позові ОСОБА_3 було відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_3 В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на підставі укладеного 29.08.2012 року договору № 018811/0001XSGF про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_5М, останньої була надана кредитна картка картку з кредитним лімітом 10 000 грн., а отже на підставі цього договору між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_5 виникли кредитні правовідносини.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити відсотки.

За розпискою ОСОБА_5М передала ОСОБА_4 кредитну картку з кредитним лімітом 10 000 грн., які являються власністю ПАТ «Платинум Банк» та були надані позивачці ОСОБА_5, як позичальнику.

Зазначеним кредитним договором, укладеним між кредитодавцем ПАТ «Платинум Банк» та позичальником ОСОБА_5 не передбачено право позичальника передавати кредитну картку іншій особі.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Отже, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки ОСОБА_3 не було доведено, що між нею та відповідачем виник саме договір позики, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови ОСОБА_3 у задоволенні вимог у спосіб обраний позивачем. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 213-214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

ОСОБА_6

ОСОБА_2