АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 5282 /2016 р. Головуючий у 1 інстанції - Трусова Т.О.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2016 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 лютого 2016 р.

в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до

ОСОБА_1

про стягнення боргу спадкодавця та відшкодування витрат на догляд та поховання

спадкодавця

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 лютого 2016 р. частково задоволено позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу спацкоцавця та віцшкодування витрат на догляд та поховання спадкоцавця. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на догляд та поховання спадкодавця в сумі 6 995,26 грн. та судові витрати в сумі 70,78 грн., а всього 7026,04 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на догляд та поховання спадкоцавця в сумі 6 995,26 грн. та судові витрати в сумі 70,78 грн., а всього 7026,04 грн.; в решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити це рішення шляхом виключення з присудженої суми фактично отриманої позивачами компенсації витрат на поховання в розмірі 6 000 грн. та виключення витрат на закупівлю горілчаних виробів і проведення поминального обіду в загальному розмірі 3 704,11 грн., а в решті рішення залишити без змін; вирішити питання про судові витрати. Посилалася на незаконність цаного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки цоказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 жовтня 1981 р. позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх рідний брат ОСОБА_4 набули у власність в рівних частках будинок АДРЕСА_1 (а.с.75-78).

В 2005 р. позивачам та ОСОБА_4 було передано у власність земельну ділянку площею 0,1000 га за вищевказаною адресою для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по 1/3 частині кожному (а.с.79-81).

27 лютого 2015 р. ОСОБА_4 помер (а.с.6). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до положень ст.1218 ЦК України входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальним правилом у спадщину переходять усі цивільні права та обов'язки спадкодавця за винятком тих з них, які є невідчужуваними, нерозривно пов'язані з його особою, а тому, не можуть передаватися іншим суб'єктам.

Оскільки, заповіту щодо розпорядження майном на випадок своєї смерті ОСОБА_4 не залишив, право на спадкування одержала його дочка ОСОБА_1, яка є спадкоємцем за законом першої черги та прийняла спадщину.

Позивачі - рідні сестри померлого ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права на спадкуванняпісля брата не мають, оскільки, відповідно до положень ч.2 ст.1258 ЦК України кожнанаступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

13 серпня 2015 р. позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до вимог ч.2 ст.1281 ЦК України через нотаріуса пред»явили до відповідачки ОСОБА_1 вимогу про сплату заборгованості по сплаті податку на землю, спожиту електроенергію, будівельні матеріали, ремонті роботи та витрат на поховання спадкодавця в загальному розмірі 56626,77 грн. (а.с.7-8).

Згідно ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов»язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов»язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов»язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Судом також встановлено, що спадкоємець ОСОБА_1 задовольняти вимоги позивачів відмовилась.

Як на одну з підстав своїх вимог позивачі посилаються на положення статті 360 ЦК України, згідно якої співвласник відповідно до своєї частки у справі спільної часткової власності зобов»язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов»язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов»язаннями, пов»язаними із спільним майном.

Тому, суд першої інстанції погодився із доводами позивачів, що боргові зобов»язання з приводу участі співвласника в управлінні, утриманні та збереженні спільного майна і сплаті податків не є зобов»язаннями, які нерозривно пов»язані з особою спадкодавця, отже, вони входять до складу спадщини на загальних підставах.

Оскільки, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у ОСОБА_4 за життя були борги перед позивачами, суду не надано, то суд обгрунтовано дійшов висновку, що ці вимоги задоволенню не підлягають, т.я. надані позивачами договори підряду, акти прийому-передачі виконаних робіт, товарні чеки, накладні, квитанції до прибуткових касових ордерів, оплачені рахунки за електроенергію та платіжні квитанції (а.с.10-38, 44-55) підтверджують ті обставини, що співвласники несли витрати на утримання будинку, оплачували комунальні платежі та земельний податок, проте доказом боргових зобов»язань померлого спадкодавця вони не є.

Також суд правильно дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення вимог позивачів у частині боргових зобов»язань ОСОБА_4 за проведення ремонтних робіт у будинку по АДРЕСА_1, оскільки, доводи не підтверджені належними та допустимими доказами відповідно вимог ст.ст.57-58 ЦПК України; а також, в частині його заборгованості за кредитним договором, оскільки, позивачі не є стороною вказаного договору, судові рішення про стягнення на користь позивачів з ОСОБА_4 боргу не ухвалювались, розписки, які б підтверджували боргові зобов»язання останнього перед позивачами, суду не надані.

Тому, суд першої інстанції, враховуючи встановлені обставини, дійшов обґрунтованого висновку, що підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за зобов»язаннями спадкодавця ОСОБА_4 в сумі 42716,25 грн. немає, і відмовив у цій частині позову за недоведеністю вимог.

Що стосується вимог в частині відшкодування витрат на догляд та поховання ОСОБА_4, суд керуючись ч.1 ст.1232 ЦК України, відповідно до якої спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця, дійшов обгрунтованого висновку щодо задоволення вимог в цій частині.

Так, на догляд за ОСОБА_4 в лікарні позивачі витратили 117,97 грн., а на його поховання, з урахуванням поминального обіду - 13792,55 грн., що підтверджується накладними та чеками (а.с.39 -43).

Необхідність та розумність зазначених витрат відповідачкою не оспорюється. З огляду на те, що влаштування поминального обіду є багатовіковою традицією українців, суд вважає обґрунтованим віднесення витрат на влаштування такого обіду до витрат на поховання, а тому, ці вимоги підлягають задоволенню.

Та обставина, що колишня дружина спадкодавця, яка є матір»ю відповідачки, передала позивачам 6000 грн. значення для вирішення цього спору не має, оскільки, відповідачка не довела, що зазначена сума була передана від її імені як компенсація частини документально підтверджених позивачами витрат на поховання спадкодавця.

Крім того, представник відповідачки не оспорював, що фактично позивачі витратили на лікування та поховання спадкодавця понад 19 000 грн.

Враховуючи, що до спадкування після смерті ОСОБА_4 закликається лише його дочка ОСОБА_1, то суд правильно вважав, що вона повинна відшкодувати позивачам у рівних частках (ст.540 ЦПК України) усі понесені ними витрати на догляд та поховання спадкодавця.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо часткового задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - відхилити, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10.02.2016 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :