Справа № 706/1749/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого - судді Олійника М.Ф.,

за участю секретаря Рибчинецької Я.А.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Заячківка» про визнання договорів оренди землі такими, що припинили свою дію, та визнання недійсними додаткових угод до договорів оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до СТОВ Агрофірма «Заячківка» про визнання договорів оренди землі такими, що припинили свою дію, та визнання недійсними додаткових угод до договорів оренди землі.

Просив визнати, що договори оренди землі № 25 та № 26, укладені 30.03.2007 р. та зареєстровані у Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП "Центр ДЗК", про що в Державному реєстрі земель вчинено записи від 07.12.2007 р. за № 92 та за № 93, є такими, що припинили свою дію у зв'язку із закінченням терміну їх дії; визнати недійсною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки № 25 від 26.12.2011 р. щодо земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,2144 га, яка розташована на території Заячківської сільської ради Христинівського району, кадастровий номер 0:03:002:0126, укладеної між ОСОБА_4 та СТОВ Агрофірма «Заячківка», зареєстрованої у відділі Держкомзему у Христинівському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12.11.2012 р. за № 02247; визнати недійсною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки № 26 від 26.12.2011 р. щодо земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,1444 га, яка розташована на території Заячківської сільської ради Христинівського району, кадастровий номер 0:03:002:0010, укладеної між ОСОБА_4 та СТОВ Агрофірма «Заячківка», зареєстрованої у відділі Держкомзему у Христинівському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.11.2012 р. за №02233.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 посилався на такі обставини.

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 14.04.2014 р. (зареєстровано в реєстрі № 482 та № 483), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень він є власником земельних ділянок, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в межах Заячківської сільської ради Христинівського району, розміром 3,1444 га (кадастровий номер 0:03:002:0010) та 3,2144 га (кадастровий номер 0:03:002:0126).

Зазначені вище земельні ділянки ним успадковані після смерті батька ОСОБА_4, який помер 26.11.2012 р.

Весною 2013 р. він замовив у ПП «Данте» відповідну технічну документацію на отримані у спадок земельні ділянки. При встановленні межових знаків на місцевості було виявлено, що фактично отримані ним у спадок земельні ділянки обкошені суміжним землекористувачем відповідачем по справі СТОВ Агрофірма «Заячківка» та умисно не оброблені.

З метою належного використання земельних ділянок після отримання їх в натурі ним були проведені посівні роботи. Із весни 2013 р. та по даний час прийняті у спадок земельні ділянки використовуються ним за призначенням.

За життя батька ОСОБА_4 успадковані земельні ділянки перебували в тимчасовому користуванні відповідача СТОВ Агрофірма «Заячківка» відповідно до договорів оренди землі № 25 та № 26, укладених 30.03.2007 р. та зареєстрованих у Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.12.2007 р. за № 92 та за № 93, дія яких закінчилась 07.12.2012 р.

Відповідно до п. 8 договорів вони укладалися на 5 років, після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

В п. 43 договорів зазначено, що договори набирають чинності після підписання сторонами та їх державної реєстрації.

Договори було зареєстровано у Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.12.2007 р. за № 93 - договір № 25 та за № 92 - договір № 26.

07.12.2012 р. закінчилася дія зазначених договорів. Протягом 60 днів, як це передбачено в п. 8 договорів, орендар не звертався письмово до його батька та не продовжував дію вказаних вище договорів оренди землі. Жодного договору оренди землі після 07.12.2012 р. його батько не укладав з відповідачем. І тому є зрозумілим, чому весною 2013 р. земельні ділянки, належні йому, були обкошені суміжним землекористувачем відповідачем по справі СТОВ Агрофірма «Заячківка» та умисно не оброблені та не обробляються.

В серпні 2014 р. було відкрито провадження у справі №706-1163-14-ц за позовом СТОВ Агрофірма «Заячківка» до нього про визнання права оренди земельних ділянок та зобов'язання не вчиняти дій, що перешкоджають користуванню земельними ділянками.

Ознайомившись із документами, він пересвідчився, що на даних додаткових угодах підпис зроблено не його батьком ОСОБА_4, а іншою особою. За життя батько зазначав, що договори оренди землі № 25 та № 26 від 30.03.2007 р. діють до грудня 2012 р. і в подальшому свою землю він передасть йому для користування, що вказує на те, що у нього не було наміру продовжувати співпрацювати із СТОВ Агрофірма «Заячківка». Факт припинення відповідачем користування земельними ділянками в зв'язку із закінченням дії договору оренди підтверджується також тим, що в 2013 р. вони самостійно відокремили, обкосивши, належні йому земельні ділянки, не використовували їх та не виплачували орендну плату за користування земельними ділянками за 2013 р.

Про існування зазначених додаткових угод, які начебто підписані його батьком, йому, як позивачу та особі, інтереси якої порушуються, стало відомо лише в серпні 2014 р., тому він вважає, що термін позовної давності починається із серпня 2014 р.

Оскільки додаткові угоди він вважав сфальсифікованими, то він звернувся до суду з позовною заявою про визнання додаткових угод недійсними, підставою позову зазначалась відсутність волевиявлення батька на укладення правочинів.

По даній цивільній справі було укладено мирову угоду, яка була визнана судом та за умовами якої до 01.09.2015 р. він продовжував користуватися належними йому земельними ділянками, після чого земельні ділянки передаються в користування СТОВ Агрофірма «Заячківка» до закінчення дії додаткових угод.

У висновку експерта Науково - дослідного експертно - криміналістичного центру за № 116 від 17.04.2015 р. зазначається, що підписи у додаткових угодах виконані не покійним ОСОБА_4, а іншою особою.

Оскільки додаткові угоди підписані не ОСОБА_4, то і відношення до земельних ділянок площею 3,1444 га (кадастровий номер 0:03:002:0010) та площею 3,2144 га (кадастровий номер 0:03:002:0126) вони ніякого не мають та є недійсними.

Із зазначеного вище випливає, що договори оренди землі № 25 та № 26, укладені 30.03.2007 р. та зареєстровані у Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.12.2007 р. за № 92 та за № 93, припинили свою дію 07.12.2012 р., оскільки за ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У зв'язку з тим, що підставою його позову у справі № 706/430/15-ц була відсутність волевиявлення ОСОБА_4 на укладення спірних правочинів, тому підставою даного позову є недотримання письмової форми при укладенні спірних правочинів. Таким чином, обставини, якими обґрунтовуються заявлені позовні вимоги, є різними.

Від відповідача СТОВ Агрофірма «Заячківка» до суду надійшли письмові заперечення на позов, в яких він просив у задоволенні позову відмовити та закрити провадження у справі у частині позовної вимоги про визнання недійсними додаткових угод до договорів оренди землі. У запереченнях вказував, що у 2015 р. Христинівським районним судом розглядалась справа №706/430/15-ц за позовом ОСОБА_1 до СТОВ Агрофірма «Заячківка» про визнання правочинів недійсними. Ухвалою Христинівського районного суду від 07.04.2015 р. у вказаній справі було визнано мирову угоду, а провадження у справі закрите. Відповідно до умов мирової угоди ОСОБА_1 користується земельними ділянками площею 3,1444 га (кадастровий номер :03:002:0010) та площею 3,2144 га (кадастровий номер 0:03:002:0126) до 01.09.2015 р., після чого передає їх у користування СТОВ Агрофірма «Заячківка» до закінчення дії додаткових угод від 26.12.2011 р. до договорів оренди землі № 25 та № 26 від 30.03.2007 р., а саме до 07.12.2017 р. 10.08.2015 р. ОСОБА_1 звертався до Христинівського районного суду із заявою про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами ухвали Христинівського районного суду від 07.04.2015 р. Ухвалою Христинівського районного суду від 20.08.2015 р., залишеною в силі ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 17.11.2015 р., у задоволенні заяви було відмовлено. Таким чином, спір між ОСОБА_1 та СТОВ Агрофірма «Заячківка» щодо користування земельними ділянками судом вирішений, а судове рішення є обовязковим до виконання. Є підстави для закриття провадження у справі у частині визнання недійсними додаткових угод до договорів оренди землі, оскільки наявна ухвала суду від 07.04.2015 р. про закриття провадження у справі № 706/430/15-ц за позовом ОСОБА_1 до СТОВ Агрофірма «»Заячківка» про визнання правочинів недійсними. В обох справах спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Одним з аспектів принципу верховенства права, на якому базується право на справедливий судовий розгляд є принцип правової певності, який зокрема, передбачає, що «якщо судом остаточно вирішено спір, це рішення не може піддаватись сумніву» (рішення у справі Brumrrescu v. Romania, № 28342/95, параграф 61, від 28.10.1999 р.). ЄСПЛ у рішеннях у справах «Рябих проти Росії», «Пономарьов проти України» констатував, що рішення, яке набрало законної сили, не може бути предметом ще одного перегляду тільки тому, що сторона продовжує сумніватися у його правильності. У справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03, п.40) ЄСПЛ нагадав, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано п. 1 ст. 6 ЄКПЛ, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, що передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду. Цей принцип означає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Вимога позову про визнання припиненими договорів оренди землі № 25 та № 26 є необґрунтованою, оскільки такий спосіб захисту порушеного цивільного права не передбачений законодавством. Крім того, між ОСОБА_1 та СТОВ Агрофірма «Заячківка» була укладена мирова угода, яка в подальшому була визнана Христинівським районним судом. Даною мировою угодою ОСОБА_1 визнав додаткові угоди до договорів оренди землі № 25 та № 26.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Додатково пояснив, що мирову угоду підписав вимушено, щоб врятувати урожай, хоча ніхто не примушував його це робити.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримала повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві.

Представник відповідача СТОВ Агрофірми «Заячківка» ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав повністю, посилаючись на обставини, зазначені у запереченнях на позов. Додатково пояснив, що позовна вимога про визнання припиненими договорів оренди землі № 25 та № 26 є похідною від позовної вимоги про визнання недійсними додаткових угод до договорів оренди землі, провадження у справі щодо якої підлягає закриттю

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази: копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4, договорів оренди землі № 25 та № 26 від 30.03.2007 р. укладених між ОСОБА_4 та СТОВ Агрофірма «Заячківка», додаткових угод до договорів оренди земельних ділянок від 26.12.2011 р., укладених між ОСОБА_4 та СТОВ Агрофірма «Заячківка», державних актів на право приватної власності на землю на імя ОСОБА_4, розрахунків орендної плати до договорів оренди землі № 25 та № 26 від 30.03.2007 р., що діють з урахуванням додаткових угод від 26.12.2011 р., свідоцтв про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_1, витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.04.2014 р., висновку експерта №116 від 17.04.2015 р., інші письмові докази у справі, матеріали цивільної справи № 706/430/15-ц за позовом ОСОБА_1 до СТОВ Агрофірма «Заячківка» про визнання правочинів недійсними, суд вважає, що у задоволенні позову в частині позовної вимоги про визнання договорів оренди землі такими, що припинили свою дію, необхідно відмовити повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 14.04.2014 р. (зареєстровано в реєстрі № 482 та № 483), що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, позивач ОСОБА_1 є власником земельних ділянок, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в межах Заячківської сільської ради Христинівського району, розміром 3,1444 га (кадастровий номер 0:03:002:0010) та 3,2144 га (кадастровий номер 0:03:002:0126).

Зазначені вище земельні ділянки ним успадковані після смерті батька ОСОБА_4, який помер 26.11.2012 р.

За життя ОСОБА_4 вказані земельні ділянки перебували в користуванні відповідача СТОВ Агрофірма «Заячківка» відповідно до договорів оренди землі № 25 та № 26, укладених 30.03.2007 р. та зареєстрованих у Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.12.2007 р. за № 92 та за № 93.

Відповідно до п.8 договорів останні були укладені строком на пять років. З врахуванням п.43 договорів про те, що договори набирають чинності після підписання сторонами та їх державної реєстрації, а державна реєстрація була проведена 07.12.2007 р., договори діяли до 07.12.2012 р.

Позивач у позовній заяві вказує, що 07.12.2012 р. закінчилася дія зазначених договорів.

При цьому позивач ОСОБА_1 виходить з того, що додаткові угоди від 26.12.2011 р. до договорів оренди землі № 25 та № 26 є недійсними.

Відповідно до вказаних додаткових угод між ОСОБА_4 та СТОВ Агрофірма «Заячківка», які зареєстровані у відділі Держкомзему у Христинівському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12.11.2012 р. за № 02247 та запис від 08.11.2012 р. за № 02233, сторони дійшли згоди, що після закінчення строку дії договорів № 25 та № 26, який визначено пунктом 8 договорів, договори продовжують свою дію ще на пять років на умовах, визначених договорами № 25 та № 26 (п.1 додаткових угод). Ці додаткові угоди є невідємною частиною договорів № 25 та № 26 (п.14 додаткових угод).

Зазначені додаткові угоди на даний час є чинними.

ОСОБА_1 звертався до Христинівського районного суду з позовом до СТОВ Агрофірма «Заячківка» про визнання правочинів недійсними (справа № 706/430/15-ц), в якому просив визнати додаткові угоди недійсними. Провадження у справі було закрите ухвалою суду від 07.04.2015 р. у звязку з укладенням мирової угоди сторін. За умовами мирової угоди додаткові угоди недійсними не визнавались. У подальшому ухвалою суду від 20.08.2015 р., залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 17.11.2015 р., було відмовлено у перегляді ухвали суду від 07.04.2015 р. у звязку з нововиявленими обставинами.

У даній справі однією з позовних вимог ОСОБА_1 є також визнання додаткових угод до договорів оренди землі № 25 та № 26 недійсними. Однак, ухвалою суду від 31.03.2016 р. провадження у справі в цій частині було закрите.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Оскільки договори оренди землі № 25 та № 26 діяли до 07.12 2012 р., додатковими угодами до них від 26.12.2011 р. строк дії договорів продовжений ще на пять років, тобто до 07.12.2017 р., додаткові угоди на даний час є чинними та правомірними, тому у задоволенні позову в частині позовної вимоги про визнання договорів оренди землі такими, що припинили свою дію, необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 16, 204, 631 ЦК України, ст.ст. 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Заячківка» про визнання договорів оренди землі такими, що припинили свою дію, та визнання недійсними додаткових угод до договорів оренди землів частині позовної вимоги про визнання договорів оренди землі такими, що припинили свою дію, відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суд Черкаської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: М.Ф. Олійник