Справа № 341/1862/15-ц
Провадження № 22-ц/779/434/2016
Головуючий у 1 інстанції Мельник І. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Вакарук В.М., Горейко М.Д.

за участю секретаря: Драганчук У.М.

сторін: відповідача ОСОБА_2, позивачки ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та Старомартинівської сільської ради Галицького району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду від 23 грудня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

16.10.2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 19 серпня 2011 року помер її чоловік ОСОБА_5. Вона бажає оформити право власності на земельні ділянки, які чоловік успадкував після смерті батька ОСОБА_6, але за життя не встиг юридично оформити. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6, який помер 06 січня 2008 року, були її померлий чоловік ОСОБА_5 та брат чоловіка ОСОБА_2. Про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті свого батька ОСОБА_6 по ? частині спадкового майна, стверджується рішенням Галицького районного суду від 06.04.2009 року. Однак, за життя чоловік не встиг юридично оформити спадкове майно, яке складалось із трьох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,74 га, розташованих на території Старомартинівської сільської ради. Їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 на ? частину домоволодіння, що знаходиться по вул.Весняній,2 у с.Різдвяни Галицького району. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на половину трьох земельних ділянок, розташованих на території Старомартинівської сільської ради Галицького району площею 0,7647 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; площею 1,8897 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та площею 0,0856 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва через відсутність правовстановлюючих документів.

Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_5, на ? частину земельних ділянок площею 0,7647 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; площею 1,8897 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та площею 0,0856 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішенням Галицького районного суду від 23.12.2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Вказав, 28.12.2001 року померла його мати ОСОБА_7. Батько ОСОБА_6 відмовився від спадщини на майно, належне його дружині, на користь ОСОБА_2. 28.11.2012 року він отримав свідоцтво про право на спадщину.

Зазначив, що вів спільне господарство з батьками, працював, їздив у відрядження, щоб заробити гроші на утримання цього будинку, майна, господарства, землі. Побудував літню кухню, веранду, півницю, провів газ, зробив огорожу, провів телефон, платив податок, всі комунальні послуги і на даний час все оплачує. Наиомість його брат ОСОБА_5 нічого не допомагав.

28.12.2012 року йому було видано свідоцтво на спадщину за законом на ? частку майна, належного ОСОБА_6, а свідоцтво на ? частку майна ще не видано. Вважає, якщо його брат ОСОБА_5 протягом трьох років після смерті батька не звернувся за оформленням своєї частки спадщини, значить не мав наміру її приймати. Тому його дружина не може претендувати на ? частку земельних ділянок, так як його брат не успадкував їх після смерті батька.

У зв'язку із наведеним, просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши доповідача, відповідача, позивачку та її представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 серпня 2011 року помер чоловік позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_5, що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). Після його смерті відкрилася спадщина за законом.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6, який помер 06 січня 2008 року, були ОСОБА_5 та ОСОБА_2.

Рішенням Галицького районного суду від 06.04.2009 року визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_5 право власності на половину спадкового майна, вартістю по 30 505 грн. за кожним, яке складається із: житлового будинку, стайні, стодоли, літньої кухні, огорожі, воріт та колодязя, загальною вартістю 61 010 грн. і знаходиться по вул.Весняній,2 у с.Різдвяни Галицького району Івано-Франківської області (а.с.10).

Дане рішення набрало законної сили 17 квітня 2009 року.

Позивачка бажає оформити право власності на три земельні ділянки, які належали на праві власності ОСОБА_6.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) ( ст. 1216 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець за законом ОСОБА_5 Онуфрієвич прийняв спадщину після смерті свого батька так само як і позивач по справі ОСОБА_5 ОСОБА_2 Онуфрієвич, про що свідчить і свдоцтво про право на спадщину за законом. Позивач по справі, після смерті свого брата 28 листопада 212 року оформив свої спадкові права (а.с. 14) а його брат не встиг їх оформити у звя»зку зі смертю 19 серпня 2011 року.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку що право на спадщину за законом позивачка набула у зв»язку із смертю свого чоловіка, якому належало спадкове майно, яке ним було прийняте але не оформлене.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до розяснень , викладених в п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, якщо відповідно до спадкового договору набувач зобовязаний був вчинити певні дії після смерті відчужувача, то у разі смерті набувача обовязок вчинити ці дії переходить до його спадкоємців.

Як вбачається з матеріалів справи, після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина за законом. Його сини ОСОБА_5 та ОСОБА_2 прийняли спадщину по ? частині спадкового майна на підставі рішення Галицького районного суду, а саме житловий будинок, стайню, стодолу, літню кухню, огорожу, ворота та колодязь, загальною вартістю 61 010 грн., що знаходиться по вул.Весняній,2 у с.Різдвяни Галицького району Івано-Франківської області (а.с.10).

Оскільки на момент смерті спадкодавця ОСОБА_6, спадкоємець ОСОБА_2 проживав з батьком та проживає на даний час, то фактично прийняв спадщину.

Однак, колегія суддів вважає, що вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування на спірні земельні ділянки підлягають задоволенню, оскільки позивач позбавлений можливості оформити спадщину в інший спосіб.

Суд першої інстанції врахував, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст.1299 ЦК України), слід звернути увагу, що законодавець розмежовує поняття виникнення права на спадщину та виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини, і повязує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Статтею 1297 ЦК встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, нормами цієї статті, так само як і іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме із свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.11.2012 року (а.с.14), ОСОБА_6 заповів своє майно по ? частці своїм синам ОСОБА_2 та ОСОБА_5. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складаєьтся із:

- земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,7647 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Старомартинівської сільської ради;

-земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8897 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Старомартинівської сільської ради;

- земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,0856 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Старомартинівської сільської ради.

Виконком Старомартинівської сільської ради щодо визнання за позивачкою права власності на спадкове майно не заперечує, про що свідчить письмова заява.

Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вищевказаних вимогах закону, а рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду від 23 грудня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: П.І. Проскурніцький

Судді: В.М. Вакарук

ОСОБА_8