Справа № 367/2222/16-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

з а о ч н е

08 липня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Мікуліна А.В.,

при секретарі Мидловець М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП «Санаторій «Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини доходів (інфляційні нарахування) та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач після уточнення мотивує тим, що 04.02.1998 року позивачка була прийнята на посаду бухгалтера до Дочірнього підприємства «Санаторій Україна» Закритого акціонерного товариства «Укрпрофоздоровниця», який 06 січня 2015 року було реорганізовано у Дочірнє підприємство «Санаторій Україна» Приватного акціонерного товариства «Укрпрофоздоровниця».

20 січня 2015 року позивач звільнилася з роботи за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію відповідно до ст. 38 КЗпП України.

На день звільнення з роботи ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» нарахувало позивачу заробітну плату проте всі суми за останні місяці роботи не виплатило, остаточний розрахунок по нарахованій заробітній платі з позивачем не проведено. Позивач неодноразово усно зверталася до керівництва підприємства з вимогами про проведення остаточного розрахунку, однак її вимоги залишенні без відповідного реагування.

Зокрема, за період з 01.09.2014 року по 30.01.2015 року позивачу нараховано і невиплачено заробітну плату загалом в розмірі 5799,22 грн. а саме: у вересні 2014 року 2231 грн. 56 коп.; у листопаді 2014 року - 390 грн. 14 коп.; у грудні 2014 року 1364 грн. 44 коп.; у січні 2015 року - 1813 грн. 08 коп.

Вказану суму заробітної плати відповідач добровільно виплатити відмовляється, хоча наявність такої заборгованості визнається відповідачем.

Вважає дії ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» незаконними, оскільки за законом повний розрахунок з позивачем мав бути проведений в день звільнення з роботи.

У звязку із вищенаведеним просить суд стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату, за період роботи з 01 вересня 2014 року по 20 січня 2015 року, у розмірі5799,22грн.; середній заробіток за період затримки розрахунку з 20.01.2015 року по 12.05.2016 року у розмірі - 12921 грн. 12 коп.; компенсацію втрати частини доходів (інфляційні нарахування), у розмірі - 3118,56 грн.; моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Позивач в судове засідання не зявилася, її представник подав до суду заяву в якій просить суд справу слухати за її відсутності, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач свого прендставника в судове засідання не направив, про час і місце слухання справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток-викликів, причини неявки суду не повідомив, тому суд, керуючись ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу заочно на підставі наявних у справі доказів.

Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, враховуючи ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази по справі суд вважає заявлений позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.02.1998 року позивачка була прийнята на посаду бухгалтера до Дочірнього підприємства «Санаторій Україна» Закритого акціонерного товариства «Укрпрофоздоровниця», який 06 січня 2015 року було реорганізовано у Дочірнє підприємство «Санаторій Україна» Приватного акціонерного товариства «Укрпрофоздоровниця».

20 січня 2015 року позивач звільнилася з роботи за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію відповідно до ст. 38 КЗпП України.

На день звільнення з роботи ДП «Санаторій Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» нарахувало позивачу заробітну плату проте всі суми за останні місяці роботи не виплатило, остаточний розрахунок по нарахованій заробітній платі з позивачем не проведено. Позивач неодноразово усно зверталася до керівництва підприємства з вимогами про проведення остаточного розрахунку, однак її вимоги залишенні без відповідного реагування.

Зокрема, за період з 01.09.2014 року по 30.01.2015 року позивачу нараховано і не виплачено заробітну плату загалом в розмірі 5 799,22 грн. а саме: у вересні 2014 року 2231 грн. 56 коп.; у листопаді 2014 року - 390 грн. 14 коп.; у грудні 2014 року 1364 грн. 44 коп.; у січні 2015 року - 1813 грн. 08 коп.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно із ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Частиною 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплати за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Враховуючи встановлені судом обставини та зазначені норми Закону, оскільки відповідач не виплатив заробітну плату 01 вересня 2014 року по 20 січня 2015 року, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 5799,22грн., середній заробіток за період затримки розрахунку з 20.01.2015 року по 12.05.2016 року у розмірі 12 921 грн. 12 коп.; компенсацію втрати частини доходів (інфляційні нарахування), у розмірі - 3118,56 грн.; моральну шкоду у розмірі - 2 000 грн.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Так як позивач зазнав моральної шкоди внаслідок порушення його законного права на отримання вчасно заробітної плати, з урахуванням розміру невиплаченого заробітку та тривалості часу невиплати такої заробітної плати, суд вважає за можливе стягнути із відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди. Однак, суд зауважує, що розмір відшкодування моральної шкоди, на якому наполягає позивач, є завищеним та не повністю підтвердженим, тому стягує із відповідача на користь позивача 2 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди.

Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому суд стягує із відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 551,20 грн.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи зазначену норму Закону, оскільки позов в частині відшкодування моральної шкоди задоволено частково, тому суд стягує із відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а саме в розмірі 220,48 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 116, 117, 237-1 КЗпП України, статтями 6-8, 10, 15, 30, 60, 62, 64, 88, 197, 209, 212-215, 224, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ДП «Санаторій «Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» () на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 5799,22грн., середній заробіток за період затримки розрахунку з 20.01.2015 року по 12.05.2016 року у розмірі12921 грн. 12 коп.;компенсацію втрати частини доходів (інфляційні нарахування), у розмірі 3118,56 грн.; та відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути із ДП «Санаторій «Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» () на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Стягнути із ДП «Санаторій «Україна» ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» () на користь ОСОБА_1, 16.04.1952, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 220,48 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 (десяти) днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня проголошення рішення, а особами, які були відсутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_2