РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/7930/16-ц

Пров. №2-о/766/524/16

11 серпня 2016 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області

у складі головуючого судді - Ус О.В.,

секретар - Ханіков І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересовані особи: Херсонський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсона про встановлення факту народження дитини, -

ВСТАНОВИВ :

Заявники звернулись до суду з заявою, в якій просять встановити факт народження дитини - хлопчика громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в Автономній Республіці Крим міста Ялта, записав матір'ю дитини ОСОБА_1, громадянку України, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2, а батьком ОСОБА_2, громадянина України, згідно ст. 126 СК України, місце реєстрації: АДРЕСА_2.

Свої вимоги заявники обґрунтовують тим, що вони, перебуваючи у незареєстрованому шлюбі народили дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 на тимчасово окупованій території України у м.Ялта АРК, отримали свідоцтво про народження, яке є недійсним на території України, внаслідок чого вони вимушені звернутися до суду.

В судове засідання заявники не з'явилися, надала повноваження представнику, який подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні в судове засідання не з'явився - про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи, що явка третьої особи обов'язковою не визнавалась, суд вирішив за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Суд, розглянувши заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність, керуючись 158 ЦПК України, ухвалив розглядати справу у відсутність сторін, внаслідок чого відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд заслухав дослідивши матеріали справи встановив наступне.

З копії паспорта ОСОБА_1 вбачається, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Ялта АР Крим та є громадянкою України.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 також народився у м.Ялта Автономної Республіки Крим та є громадянином України, що підтверджено копією паспорта.

З медичного свідоцтва про народження, виданого 11 червня 2015 року вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована у АДРЕСА_2, що не перебуває у зареєстрованому шлюбі у м.Ялта Крим, у стаціонарі Ялтинського пологового будинку народила ІНФОРМАЦІЯ_3 о 23 годині 45 хвилин хлопчика.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 09.09.2011 року), підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я , який проводив огляд матері та дитини. У разі, якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному КМУ. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

У відповідності до статті 257-1 ЦПК України Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Питання щодо можливості використання як доказів документів, які видані органами та установами, що знаходяться на тимчасового окуповані території України, вирішується судом з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом частини першої цієї статті є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, у висновках ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток приймаються до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку.

Відповідно до ст. 18 даного Закону про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Враховуючи викладене вище, ту обставину, що заявник ОСОБА_1 є громадянкою України, вважає, що законодавча невизначеність, що виникла в результаті окупації території України - АР Крим, не може обмежувати заявника ОСОБА_1 у праві на шлюб, внаслідок чого суд вважає можливим встановити факт народження заявником ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 дитини чоловічої статі.

Судом не приймається до уваги як належний та допустимий письмовий доказ - свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Ялта Російської Федерації Республіки Крим ОСОБА_3, виданого Ялтинським міським відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, про що 2015 року червня місяця 16 числа складений актовий запис про народження № 662, оскільки батьком дитини у свідоцтві про народження вказаний ОСОБА_2 громадянин Російської Федерації, а матір'ю ОСОБА_1, громадянка Російської Федерації, тоді як до суду звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які є громадянами України, відомості про прийняття громадянства іншої держави заявниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суду не надано. З аналогічних підстав суд не приймає як належний доказ свідоцтво про встановлення батьківства.

При цьому судом встановлюється лише факт народження дитини, визначення походження дитини від батька не є компетенцію суду при встановленні факту народження.

Походження дитини визначається при державній реєстрації факту народження дитини за приписами розділу ІІІ глави першої пункту першого Правил державної реєстрації актів цивільного стану в України, затверджених Міністра юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 р. (у редакції наказу Мінюсту від 24.12.2010 р. № 3307/5) та наказом Мінюсту № 1189/5 від 09.07.2015 р.

Крім того, пунктом 2 глави першої розділу ІІІ вказаного вище порядку - при відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою.

Підстави набуття громадянства визначені статтею 6 Закону України «Про громадянство України», факту народження дитини не потребує окремого встановлення її громадянства.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 212, 214, 215, 256-259 257-1 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересовані особи: Херсонський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсона про встановлення факту народження дитини - задовольнити частково.

Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Ялта Автономної Республіки Крим дитини чоловічої статі заявником ОСОБА_1, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Рішення в частині встановлення факту народження підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяО. В. Ус