22-ц/775/668/2016(м)
Головуючий в 1 інстанції Папаценко П.І.
Доповідач: Зайцева С.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„04" серпня 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Кочегарової Л.М., Пономарьової О.М.

за участю секретаря : Герасимової Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міського комунального підприємства « Маріупольське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_2 про визнання недійсним дублікату свідоцтва про право власності на будинок ,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року ОСОБА_1звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів, зазначивши, що між ним та ОСОБА_2 18 травня 2010 року був укладений договір позики-застави, за яким він передав позичальнику гроші в розмірі 200 000 грн. В забезпечення боргових зобов*язань, ОСОБА_2 разом з довіреністю на розпорядження майном передав йому усі правовстановлюючі та технічні документи на переданий в заставу будинок АДРЕСА_1, у тому числі оригінал свідоцтва про право власності на будинок, які до теперішнього часу знаходяться у нього. Суму боргу ОСОБА_2 не повернув, отримав в Маріупольському БТІ дублікат свідоцтва серії НОМЕР_1 від 21 березня 2012 року про право власності на вказаний будинок, обґрунтовуючи свої дії втратою документів, після чого переоформив на родичів право власності на будинок. Таким чином ОСОБА_2 вчинив дії спрямовані на неповернення йому боргу шляхом звернення стягнення на будинок переданий в залог. На теперішній час мається оригінал свідоцтва та його дублікат, що не передбачено законом, тому просить визнати недійсним дублікат свідоцтва про право власності на будинок.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 липня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до МКП « Маріупольське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_2 про визнання недійсним дублікату свідоцтва про право власності на будинок-відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу ,в якій просив рішення суду скасувати ,ухвалити нове ,яким задовольнити позовні вимоги . Зокрема зазначає про незаконність рішення суду,оскільки суд мотивує своє рішення тим ,що договір позики-застави від 18 травня 2010 року є незаконним,а тому позов необґрунтованим . По перше - вказаний договір не визнаний незаконним та з таким позовом ніхто не звертався . Крім того,у матеріалах справи є рішення від 22 грудня 2015 року про стягнення суми боргу за даним договором ,тому договір дійсний та законний,суд його розглянув та стягнув за ним борг по займу. По друге ,позивач не обґрунтував свій позов вказаним договором як договором іпотеки ,про що помилково зазначено в рішенні. Суд не звернув уваги на фактичні обставини справи .

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу відхилити.

У судове засідання апеляційного суду представник відповідача МКП « Маріупольське бюро технічної інвентаризації»,відповідач ОСОБА_2 , не з*явилися,належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с.90-91,100,101). МКП « Маріупольське бюро технічної інвентаризації» надало заяву про можливість розгляду справи у відсутність представника . Відповідач ОСОБА_2 надав заперечення на апеляційну скаргу та заяву про розгляд справи за його відсутністю (а.с. 92-95,98,102) .

Відповідно ч.2.ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи , не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю - доповідача,пояснення учасників судового розгляду,дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги , апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим,тобто ухваленим у відповідності до вимог процесуального судочинства на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На думку апеляційного суду оскаржуване судове рішення відповідає вимогам процесуального і матеріального закону,тому підстав для його скасування немає.

Судом першої інстанції встановлено, 18 травня 2010 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики-застави, за яким позивач передав позичальнику ОСОБА_2 гроші в розмірі 200 000 грн. з процентною ставкою 5% за місяць, та у випадку їх несплати проценти у збільшеній ставці в розмірі 7% на місяць, зі строком повернення до 18 листопада 2010 року. За п.2.1 цього договору визначено надання позики під заставу належного ОСОБА_2 будинку АДРЕСА_1. Право власності заставодавця ОСОБА_2 на даний об*єкт нерухомості зареєстровано 07 червня 2006 року Маріупольським БТІ за реєстровим № 15010903.

За довіреністю від 18 травня 2010 року, зареєстрованою в реєстрі за №1271, ОСОБА_2 за нотаріально посвідченої згоди дружини ОСОБА_4, уповноважив ОСОБА_1 на розпорядження вказаним будинком.

За заявою довірителя дія довіреності припинена 17 березня 2012 року.

З приводу отримання дублікату свідоцтва про право власності на будинок ОСОБА_2звернувся з відповідною заявою до Маріупольського БТІ , надавши довідку з Центрального ВП про втрату свідоцтва про право власності на будинок серії НОМЕР_2 та заявку про оголошення втрати його до відділу реклами газети «Приазовський робочий».

21 березня 2012 року виконавчим комітетом Маріупольської міської ради ОСОБА_2 видано дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 на будинок АДРЕСА_1 Право власності ОСОБА_2 за дублікатом зареєстровано Маріупольським бюро технічної інвентаризації 21 березня 2012 року за реєстровим № 15010903.

За нотаріально посвідченим договором дарування від 24 березня 2012 року,реєстровий №423, відповідач ОСОБА_2, за згоди дружини ОСОБА_4, подарував ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в рівних частках кожному по 1/2 частині жилого будинку АДРЕСА_1 Право власності набувачів зареєстровано Маріупольським бюро технічної інвентаризації 26 березня 2012 року.

На час видачі дублікату свідоцтва діяло Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно (далі - Тимчасове положення), затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28 липня 2010 року № 1692/5), зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за № 157/6445, яке втратило чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 року № 1844/5.

Так,пунктом 8.6 Тимчасового положення передбачено, що у разі втрати або зіпсування свідоцтва про право власності органом, який проводив оформлення права власності на нерухоме майно, за заявою власника (власників) або уповноваженої ним (ними) особи, до якої додається опубліковане в пресі повідомлення про недійсність втраченого або зіпсованого свідоцтва про право власності, видається дублікат свідоцтва про право власності. За дорученням органів місцевого самоврядування та інших органів, які проводять оформлення права власності, БТІ можуть здійснити необхідні підготовчі заходи для видачі дубліката свідоцтва про право власності, у тому числі здійснення перевірки належності заявленої вимоги відомостям з Реєстру прав. На дублікаті свідоцтва про право власності обов'язково зазначається його номер, а до Реєстру прав вносяться відомості про втрату або зіпсування оригіналу свідоцтва та про видачу його дубліката.

За положеннями гл. 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, дублікат документу має силу оригіналу.

Відмовляючи у задоволенні позову про визнання недійсним дублікату свідоцтва про право власності на будинок ,суд першої інстанції встановивши, що власником майна ОСОБА_2 було заявлено до правоохоронного органу про втрату свідоцтва про право власності на будинок НОМЕР_3 та до печатного видання місцевого значення газету «Приазовський робочий « щодо недійсності цього свідоцтва дійшов до правильного висновку про те,що дотримання процедури повідомлення органів міліції і розміщення оголошення у пресі про втрату правовстановлюючого документу і недійсність оригіналу не дають підстав для визнання виданого дублікату свідоцтва про право власності на будинок недійсним ,у зв*язку з чим вірно відмовив в задоволенні позову.

Інших висновків щодо відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним дублікату свідоцтва про право власності на будинок рішення суду не містить . Доводи апеляційної скарги в цій частині не є слушними .

В апеляційній скарзі апелянт зазначив ,що суд мотивує своє рішення тим, що договір позики-застави від 18 травня 2010 року є незаконним ,тому позов є необгрунтованим .

Слід зазначити ,що посилання суду першої інстанції на висновки апеляційного суду Донецької області при винесені рішення 10 липня 2013 року при розгляді апеляційних скарг ОСОБА_1,ОСОБА_2,ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 03 червня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_4,ОСОБА_7,ОСОБА_5.,виконавчого комітету Маріупольської міської ради ,третя особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Борисевич Т.С. про стягнення суми боргу, визнання дійсним договору застави, звернення стягнення на предмет застави, визнання недійсним дублікату свідоцтва про право власності, визнання недійсним договору дарування (а.с.58-65) , в частині договору позики-застави від 18 травня 2010 року , не вплинули на мотиви відмови у задоволені позову .

В мотивувальній частині рішення зазначені встановлені судом обставини. Доводи апеляційної скарги у вказаній частині спростовуються матеріалами справи.

Звернення ОСОБА_2 до правоохоронного органу Жовтневого РВ Маріупольського міського управління ГУМВС України в Донецькій області про втрату свідоцтва про право власності на будинок НОМЕР_3 (а.с.42) та печатного видання місцевого значення газету « Приазовський робочий « щодо недійсності свідоцтва про право власності на будинок НОМЕР_3 - на приватний будинок по АДРЕСА_1 на ім*я ОСОБА_2 (а.с.42 зв.ст.) підтверджено доказами наявними у матеріалах справи.

Враховуючи наведене , апеляційний суд вважає,що з*ясувавши в достатньо повному об*ємі обставини справи , перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку,суд першої інстанції ухвалив рішення , що відповідає вимогам закону . Висновки суду достатньо обгрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами .

Приведені в апеляційній скарзі доводи зазначені висновки суду не спростовують ,зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду.

Відповідно до ст.212 ЦПК України , виключне право оцінки доказів належить суду ,який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням ,що грунтується на всебічному,повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів в їх сукупності,керуючись законом .

При вирішенні справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права,порушень норм процесуального права, які б могли привести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

У відповідності до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права .

Керуючись ст.ст. 307,308,313,315 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 05 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили цією ухвалою.

Судді: