Справа № 283/2421/15-ц
провадження №2/283/35/2016
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2016 року

Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судових засідань Пух Н.М., представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області Вигівської М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Малині цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувшись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо їх сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, обґрунтувала його тим, що відповідач, після розірвання шлюбу 21 грудня 2011 року, не виявляє інтересу в навчанні дитини, не цікавиться його успіхами, поведінкою тим самим не бажаючи виконувати свої батьківські обов'язки. Син проживає разом з нею та її новим чоловіком, який бажає усиновити ОСОБА_5, взявши на себе повну відповідальність за розвиток дитини.

ОСОБА_4 заперечуючи щодо задоволення позову, показав, що за проханням позивачки, яка створила нову сім'ю, обмежив спілкування з сином, щоб той зміг налаштувати стосунки з своїм вітчимом. В подальшому, він дійсно належним чином не приділяв йому увагу, але обіцяє змінити своє ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов наразі є необґрунтованим з наступних підстав:

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57?60 ЦПК України.

У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батько ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі з 28 липня 2007 року по 04 грудня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачем та її представником не надано доказів винної поведінки ОСОБА_4, свідомого нехтування ним своїми обов'язками щодо ОСОБА_5. З пояснень відповідача слідує, і це не заперечувалось позивачем, що в період часу з 07 квітня 2010 року по 17.02.2011 року він перебував на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Малинської міської ради і одержував допомогу по догляду за дитиною до 3-х років. Після розірвання шлюбу сторони створили власні сім'ї. З показань свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 вбачається, що ОСОБА_4 останні роки взагалі не навідується до сина, який свого вітчима ОСОБА_10 називає татом. Крім того, з довідки-розрахунку нарахованих та сплачених аліментів станом на 01 вересня 2015 року заборгованість відповідача за виконавчим листом №2/0614/422/11 від 18.05.2011 року виданого Малинським районним судом слідує, що заборгованість по аліментам на утримання сина ОСОБА_5 становить 19 840,33 грн. З часу відкриття провадження у справі відповідач 12 жовтня, 25 листопада 2015 року сплатив 800 грн. За місцем реєстрації ОСОБА_4 характеризується позитивно.

Даними протоколу діагностичного дослідження за запитом служби у справах дітей виконавчого комітету Малинської міської ради від 21.12.2015 року рекомендовано дотримуватися позитивної моделі виховання - емоційного, теплого ставлення батьків та педагогів, постійної, щирої уваги до потреб і інтересів дитини та дотримання індивідуально-особистісного підходу. Батькам потрібно приділяти дитині більше часу, займатися спільною діяльністю, дитина має відчувати любов та ласку, цього їй не вистачає. У ході проведеного діагностичного дослідження №4 від 12.01.2016 року виявлено, що найбільш авторитетним, привабливим, позитивним та значимим членом родини для ОСОБА_5 є мама. Також дитина позитивно ставиться та відмічає як значимих для себе тата (ОСОБА_10), молодшого братика (ОСОБА_11), дідусів та бабусь. Проте, ОСОБА_5 відчуває відчуженість та самотність у родині та потребує більшої уваги та підтримки. Для нього характерним є тривожність, замкнутість та внутрішні негативні переживання.

Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради №15 від 13 січня 2016 року визначено про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина ОСОБА_5. Рекомендовано батькам виявляти більше щирої уваги до потреб і інтересів дитини, займатися спільною діяльністю, приділяти дитині більше часу.

Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості».

Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Згідно ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома баткьамми, має право підтримувати на регулярній основі особисті та прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Таким чином, на даний час, не знайшло підтвердження того, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливуна недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Пред'явлення позову є передчасним, оскільки позивачем не вжито всіх заходів щодо можливого впливу на колишнього чоловіка та зміни його ставлення до сина, а тому в задоволенні вимог слід відмовити за безпідставністю.

Разом з тим, слід попередити ОСОБА_4 про необхідність зміни ставлення до виховання ОСОБА_5.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60,88, 209, 215 ЦПК України, ст. 164 п.2 СК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав - відмовити повністю за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя: