АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2827/16 Головуючий 1 інст. - Нев`ядомський Д.В.
Справа № 640/8484/15-ц
Категорія: договірні Доповідач - Котелевець А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Кірсанової Л.І., Трішкової І.Ю.,

за участю секретаря - Сотнікової А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справуза позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «СІ-ПІ-ЕМ», за участю третьої особи - ОСОБА_2, про розірвання договору про участь у будівництві та стягнення коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 березня 2016 року,

у с т а н о в и л а:

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна», за участю третьої особи - ОСОБА_2, про розірвання договору про участь у будівництві та стягнення коштів.

На обгрунтування позивач вказав, що 06 квітня 2005 року між забудовником Акціонерним товариством закритого типу «Макрокап Девелопмент» (далі АТЗТ - «Макрокап Девелопмент»), реорганізованого в Товариство з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент» (далі - ТОВ «Макрокап Девелопмент»), і ОСОБА_2 укладено Договір № 37 про участь у будівництві, предметом якого є трикімнатна квартира тип 3-А площею 120.93 кв. м. на четвертому поверсі в новобудові по АДРЕСА_1.

07 квітня 2005 року ОСОБА_2 повністю внесла суму вкладу в розмірі 389 858 грн. 00 коп. в касу забудовника на підставі Ордеру № 276.

08 грудня 2011 року укладена Угода про переуступку вимоги, за умовами якої право вимоги за Договором № 37 про участь у будівництві перейшло до нього.

Запланований та відкоригований сторонами термін здачі об'єкта будівництва в експлуатацію - жовтень 2014 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2012 року між ОСОБА_2 і ТОВ «Макрокап Девелопмент» визнана мирова угода, за умовами якої сторони, зокрема, погодили, що при порушенні забудовником строків та обсягів виплати пені, передбаченої пунктом 2.1. цієї угоди, учасник має право в безспірному односторонньому порядку розірвати договір шляхом направлення забудовнику повідомлення про його розірвання. Договір вважається розірваним з дня отримання такого повідомлення забудовником. Забудовник в строк 30 днів з дня розірвання договору зобов'язується повернути учаснику його вклад в повному обсязі.

При розірванні договору у зв'язку з порушенням строків завершення будівництва об'єкту забудовник зобов'язується в строк 30 днів з моменту розірвання договору повернути учаснику його вклад у сумі 389 858 грн. 00 коп.

В строк 60 днів з моменту розірвання договору відшкодувати учаснику моральну шкоду в сумі, що дорівнює різниці в офіційних курсах долара США, встановлених Національним банком України, на момент укладення договору та на момент його розірвання, виходячи із суми вкладу учасника, а саме - 389 858 грн. 00 коп.

04 вересня 2014 року та 03 жовтня 2014 року відповідач був повідомлений про намір розірвати Договір № 37 про участь у будівництві, однак вищевказаних умов мирової угоди не виконав.

Посилаючись на суттєве порушення відповідачем умов угоди, ОСОБА_1 просив розірвати Договору № 37 про участь у будівництві, стягнути з ТОВ «Макрокап Девелопмент» на його користь суму вкладу в розмірі 389 858 грн. 00 коп. та суму різниці в офіційних курсах долара США згідно пункту 2.6.2. мирової угоди, визнаної ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2012 року, в розмірі 566 285 грн. 00 коп.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09 червня 2015 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «СІ-ПІ-ЕМ» (далі - ТОВ «СІ-ПІ-ЕМ»).

В уточнених в січні 2016 року вимогах позивач просив стягнути на його користь суму вкладу в розмірі 389 858 грн. 00 коп. та суму різниці в офіційних курсах долара США згідно пункту 2.6.2. мирової угоди, визнаної ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2012 року, в розмірі 1 436 897 грн. 50 коп. солідарно з ТОВ «Макрокап Девелопмент» та ТОВ «СІ-ПІ-ЕМ».

Відповідачі позов не визнали, посилаючись на те, що Договір № 37 про участь у будівництві укладено з ТОВ «Макрокап Девелопмент»; ухвалою Господарського суду Харківської області від 30 червня 2015 року вимоги ОСОБА_1 до боржника в сумі 956 143 грн. 73 коп. визнано такими, які не є конкурсними, та підлягають погашенню в шосту чергу ліквідаційної процедури; доказів на підтвердження заподіяння з боку відповідачів моральної шкоди не надано.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 березня 2016 року позов задоволено частково.

З ТОВ «Макрокап Девелопмент» на користь ОСОБА_1 стягнуто суму вкладу в розмірі 389 858 грн. 00 коп. та 300 000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні позову до ТОВ «СІ-ПІ-ЕМ» та решти позовних вимог до ТОВ «Макрокап Девелопмент» відмовлено.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 16 травня 2016 року з ТОВ «Макрокап Девелопмент» на користь держави стягнуто 3 654 грн. 00 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, постановити в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема зазначає, що на даний час функції управління спільною діяльністю передано ТОВ «СІ-ПІ-ЕМ» на підставі Договору від 01 жовтня 2013 року, укладеного між ТОВ ««Макрокап Девелопмент», компанія «Ацтека Девелопмент Лтд» і ТОВ «СІ-ПІ-ЕМ», і відповідно до Додатку № 1 цього договору серед об'єктів спільної діяльності, будівництво яких було розпочато і не завершено станом на 01 жовтня 2013 року, є ЖК «Нова Шатилівка»; вклад позивача передано по акту прийому-передачі в управління ТОВ «СІ-ПІ-ЕМ»; він не був повідомлений про ці зміни керуючою організацією; Договір № 37 про участь у будівництві є таким, що укладений від імені спільної діяльності товариств, тому відповідачі несуть відповідальність згідно з частиною 2 статті 1138 ЦК України; рішення суду першої інстанції в частині зменшення суми моральної шкоди не є мотивованим; клопотання про витребування оригіналів документів щодо участі відповідачів у спільній діяльності вирішено з порушенням норм процесуального закону.

ТОВ «СІ-ПІ-ЕМ» в запереченнях на апеляційну скаргу просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

ТОВ ««Макрокап Девелопмент» рішення суду першої інстанції не оскаржило, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надало.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що договір є розірваним в односторонньому порядку у зв'язку з грубим порушенням зобов'язань іншої сторони; моральна шкода підлягає стягненню з урахуванням вимог статті 23 ЦК України; ТОВ «СІ-ПІ-ЕМ» не є учасником Договору № 37 про участь у будівництві, який не укладався від імені спільної діяльності. Однак погодитись з таким висновком не можна, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; суд неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову до ТОВ «Макрокап Девелопмент Україна» не відповідає.

Матеріали справи свідчать, що 31 березня 1998 року укладено Договір № 31/03/01, відповідно до умов якого інвестор Компанія «Стиллингтон імпорт/експорт Лимитед» прийняло фінансову участь у діяльності АТЗТ «Макрокап Девелопмент», реорганізованого в ТОВ «Макрокап Девелопмент», шляхом прямих капіталовкладень у сумі 1 000 000 доларів США на умовах, визначених цим договором.

31 липня 1998 року до Договору № 31/03/01 внесено доповнення про інвестування в житлове будівництво по АДРЕСА_2 з боку фізичних осіб, що обмежується їх грошовими внесками на будівництво квартир, право власності на які переходить до таких фізичних осіб згідно з Наказом № 121 від 09 червня 1998 року по Державному комітету будівництва, архітектури та політики України.

30 серпня 1998 року укладена інвестиційна угода, відповідно до умов якої Компанія «Стиллингтон імпорт/експорт Лимитед» передала Компанії «Ацтека девелопмент лтд» усі права й обов'язки за інвестиційною угодою № 31/03/01 від 31 березня 1998 року.

20 березня 2002 року між АТЗТ - «Макрокап Девелопмент», реорганізованого в ТОВ «Макрокап Девелопмент», і Компанією «Ацтека девелопмент лтд» до Договору № 31/03/01 укладена Додаткова угода про інвестування в житлове будівництво.

06 квітня 2005 року між АТЗТ «Макрокап Девелопмент», реорганізованим в ТОВ «Макрокап Девелопмент», і ОСОБА_2 укладено Договір № 37 про участь у будівництві, предметом якого є трикімнатна квартира тип 3-А площею 120.93 кв. м. на четвертому поверсі в новобудові по АДРЕСА_1.

07 квітня 2005 року ОСОБА_2 повністю внесла суму вкладу в розмірі 389 858 грн. 00 коп. в касу забудовника на підставі Ордеру № 276.

08 грудня 2011 року укладена Угода про переуступку вимоги, відповідно до умов якої право вимоги за Договором № 37 про участь у будівництві перейшло до ОСОБА_1 - чоловіка ОСОБА_2

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2012 року між ОСОБА_2 і ТОВ «Макрокап Девелопмент» визнана мирова угода, за умовами якої до Договору від 06 квітня 2005 року № 37 про участь у будівництві внесені, зокрема, наступні зміни: при порушенні забудовником строків та обсягів виплати пені, передбаченої пунктом 2.1. цієї угоди, учасник має право в безспірному односторонньому порядку розірвати договір шляхом направлення забудовнику повідомлення про його розірвання. Договір вважається розірваним з дня отримання такого повідомлення забудовником. Забудовник в строк 30 днів з дня розірвання договору зобов'язується повернути учаснику його вклад в повному обсязі; при розірванні договору у зв'язку з порушенням строків завершення будівництва об'єкту забудовник зобов'язується в строк 30 днів з моменту розірвання договору повернути учаснику його вклад у сумі 389 858 грн. 00 коп.; в строк 60 днів з моменту розірвання договору відшкодувати учаснику моральну шкоду в сумі, що дорівнює різниці в офіційних курсах долара США, встановлених Національним банком України, на момент укладення договору та на момент його розірвання, виходячи із суми вкладу учасника, а саме - 389 858 грн. 00 коп.

Ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2012 року пред'являлась до примусового виконання, однак не виконана в примусовому порядку у зв'язку з проведенням ліквідаційної процедури щодо ТОВ «Макрокап Девелопмент».

16 вересня 2013 року укладена Угода, відповідно до умов якої ТОВ «Макрокап Девелопмент» передало функції управляючого сумісною діяльністю по Договору від 31 березня 1998 року № 31/03/01 зі змінами, внесеними договором від 01 жовтня 2013 року (т. 1, а. с. 17-21, 65-67; т. 2, а. с. 30-56).

Згідно Додатку № 1 до Договору про сумісну діяльність від 01 жовтня 2013 року багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 є об'єктом сумісної діяльності, будівництво яких розпочато та не завершено станом на 01 жовтня 2013 року.

За актом прийому-передачі від 31 жовтня 2013 року вклад позивача передано в управління ТОВ «СІ-ПІ-ЕМ»

Звертаючись з позовом, позивач послався на порушення з боку відповідачів умов мирової угоди щодо здачі в експлуатацію об'єкта будівництва, а саме - будинку по АДРЕСА_1.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30 червня 2015 року вимоги ОСОБА_1 в сумі 956 143 грн. 73 коп. визнані такими, що не є конкурсними та погашаються в шосту чергу ліквідаційної процедури.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21 січня 2016 року порушено провадження у справі № 922/3903/14 про банкрутство ТОВ «Макрокап Девелопмент» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника відповідно до статті 1 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХП (з наступними змінами) «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон № 2343-ХП) (т. 1, а. с. 113-114; т. 2, а. с. 76).

Відповідно до положень статті 1 Закону № 2343-ХП банкрутство - визнана господарським судом неплатоспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут).

Статтею 19 Закону № 2343-ХП врегульовано питання щодо мораторію на задоволення вимог кредиторів, тобто зупинення виконання боржником грошового зобов'язання і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

За правилами частин 2, 3, 7 статті 19 Закону № 2343-ХП мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому порядку або позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Дія мораторію припиняється з дня припинення провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, із моменту введення мораторію боржник не може виконувати як грошові зобов'язання та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), що виникли до введення мораторію, так і заходи, спрямовані на забезпечення їх виконання.

Наведена в частині 3 статті 19 Закону № 2343-ХП норма встановлює загальну заборону на нарахування штрафу та пені упродовж часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов'язаний із визнанням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію, тому неустойка за невиконання грошових зобов'язань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення. Крім того, не може розглядатися питання про поширення чи непоширення мораторію на не нараховану неустойку, оскільки законом виключена можливість виникнення та існування відносин нарахування неустойки боржникові, стосовно якого діє мораторій, введений при провадженні справи про його банкрутство.

Виходячи зі змісту Закону № 2343-ХП, боржник повинен виконувати зобов'язання, що виникли після введення мораторію, але пені та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

Саме така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 01 жовтня 2013 року у справі № 3-27гс13, яка відповідно до вимог статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції при вирішенні цієї справи неправильно застосував норми матеріального права в частині стягнення з ТОВ «Макрокап Девелопмент Україна» суми вкладу в розмірі 389 858 грн. 00 коп. та 300 000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Однак ТОВ «Макрокап Девелопмент Україна» не оскаржило рішення суду першої інстанції в цій частині.

Разом з тим, за правилами частини 3 статті 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

З огляду на це, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги про солідарну відповідальність відповідачів за наявності доказів щодо введення мораторію на задоволення вимог кредиторів стосовно ТОВ «Макрокап Девелопмент Україна» є безпідставними.

Крім того, в суді апеляційної інстанції представники відповідачів пояснили, що окремий договір ОСОБА_3 з ТОВ «СІ-ПІ-ЕМ» не укладав. Згідно поточного звіту арбітражного керуючого Єрьоміної О.Ю. після отримання документів щодо майнових прав за договором про участь в будівництві, укладеного з позивачем, вказані майнові права будуть включені до ліквідаційної маси.

Посилання на вирішення клопотання про витребування оригіналів документів щодо участі відповідачів у спільній діяльності з порушенням норм процесуального закону на висновки суду не впливають.

Доводи щодо неповідомлення керуючою організацією про зміни про передачу функції управління спільною діяльністю не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідний договір з цих підстав позивачем не оскаржено.

Додаткове рішення суду першої інстанції від 16 травня 2016 року підлягає скасуванню, як таке, що є похідним від основного рішення, що підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову щодо вимог, пред'явлених до ТОВ Макрокап Девелопмент Україна».

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. п. 1, 4, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 березня 2016 року в частині задоволення позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна» та додаткове рішення Київського районного суду м. Харкова від 16 травня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Макрокап Девелопмент Україна», за участю третьої особи - ОСОБА_2, про розірвання договору про участь у будівництві та стягнення коштів - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набранням ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Л.І.Кірсанова

І.Ю.Трішкова