Справа № 369/3942/16-ц
Провадження № 2/369/2167/16
РІШЕННЯ

Іменем України

02.08.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області

у складі: головуючого судді Дубас Т.В.,

при секретарі Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк»), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що 14 лютого 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено Договір кредиту №028/25-64 (надалі Договір кредиту).

Також, з метою забезпечення належного виконання умов Договору кредиту, 14 лютого 2008 року між Позивачем та Відповідачем був укладений Іпотечний договір №028/15-68, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_3, предметом якого є нерухоме майно квартира №4, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Святошинська, 2.

23 березня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис №339, на підставі якого запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, а за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» у сумі розміром 1421413 (один мільйон чотириста двадцять одна тисяча чотириста тринадцять) гривень 22 копійки. Також, стягнути плату за вчинення виконавчого напису, що становить 12792 (дванадцять тисяч сімсот девяносто дві) гривень 70 копійок.

24 квітня 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до начальника відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі вчиненого виконавчого напису нотаріуса №339 від 23.03.2015 року.

27 квітня 2015 року за наслідками розгляду заяви ПАТ «Укрсоцбанк» про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції, ОСОБА_4, була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №47391631.

Позивач зазначив, що зазначений виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, виходячи з наступного: у документах, на підставі яких вчинявся напис, відсутні докази безспірності заборгованості боржника перед кредитором; іпотекодавцем не було отримано письмову вимогу про усунення порушення виконання зобовязання, а тому вчинення виконавчого напису нотаріусом є неправомірним та передчасним; стягнення з позивача плати за вчинення виконавчого напису суперечить ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке є предметом іпотеки.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, Позивач прийшов до висновку, що документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарських операцій є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Водночас, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріус не отримував від ОСОБА_5 чи позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), не направляв відповідні повідомлення про їх отримання, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості Позивача перед ОСОБА_5, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.

Крім того, Позивач зазначає, що законодавством передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Позивач не був належним чином повідомлений про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором, оскільки вимога (повідомлення) про це Позивачу не направлялася.

Оскільки повідомлень щодо необхідності дострокового повернення всієї суми кредиту Позивачу від Відповідача у порядку, передбаченому законом, не надходило, тому на момент подачі позовної заяви права Відповідача жодним чином не були порушені.

Боржник вважається належним чином повідомлений про дострокове повернення кредиту в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника відповідного листа, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

Позивачем було зазначено, що Відповідачем не дотримано імперативних норм Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про іпотеку», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, умов Кредитного та Іпотечного договорів, а тому вчинення виконавчого напису є передчасним, а права Відповідача не порушеними.

Крім того, зазначивши ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ОСОБА_1 вказав на те, що у спірному виконавчому написі зазначена сума, стягнута за його вчинення 1700 грн. 00 коп., яка покладається на Позичальника, як боржника, що прямо суперечить вищезазначеній статті.

Також Позивач зазначив, що предметом іпотеки є квартира, загальною площею 67,30 кв.м., що є постійним місцем його проживання разом з родиною, в тому числі малолітньої дитини, у звязку з чим, враховуючи вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис.

Враховуючи уточнення до позовної заяви, в остаточну варіанті, Позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 23 березня 2015 року, що зареєстрований у реєстрі нотаріуса за № 339 від 23.03.2015 року, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 та стягнути з Відповідача на користь Позивача суму сплаченого судового збору.

13.05.2016 року через канцелярію Києво-Святошинського районного суду Київської області представником ПАТ «Укрсоцбанк» були подані письмові заперечення проти позову за вх. № 13494, відповідно до яких останній зазначив, що Позивач вказує у позові про те, що не отримував письмової вимоги ОСОБА_5 від 24.02.2014 року про усунення порушення умов кредитного договору, проте дане твердження спростовується письмовою відповіддю самого Позивача ОСОБА_5 від 20.02.2015 року, із якою вбачається, що Позивача було попереджено про те, що у разі непогашення заборгованості за кредитним договором стягнення буде звернено на заставне майно.

Крім того, представником Відповідача було зазначено, що позовна заява не спростовує законність розрахунку заборгованості Позивача пере ОСОБА_5, тому що не містить жодного економічного обґрунтування проти цього (висновків фахівців, експертів, спеціалістів в галузі бухгалтерського обліку тощо).

Також зазначено, що твердження Позивача про застосування до даних правовідносин Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є безпідставним, враховуючи, що даний мораторій не розповсюджується на виконавчі написи нотаріусів. Більш того, такий мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника), що закріплено постановою Верховного Суду України за № 6-483цс15 від 09.09.2015 року. Просив відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог.

В судовому засіданні представник Позивача просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник Відповідача заперечував проти заявлених позовних вимог.

Інші учасники процесу в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 направила до канцелярії Києво-Святошинського районного суду Київської області засвідчені копії спірного виконавчого напису та копії документів, на підставі яких його було вчинено та просила суд розглядати справу за її відсутності.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог з наступних підстав.

У ст. 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні, що 14 лютого 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено Договір кредиту №028/25-64.

Також, з метою забезпечення належного виконання умов Договору кредиту, 14 лютого 2008 року між Позивачем та Відповідачем був укладений Іпотечний договір №028/15-68, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_3, предметом якого є нерухоме майно квартира №4, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Святошинська, 2.

Як вбачається із копії довідки начальника управління роботи з проблемною заборгованістю клієнтів роздрібного бізнесу в ПР (м. Київ) ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 028/25-64 від 14.02.2008 року становить 1 421 413,22 грн.

У відповідності до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, у відповідності до вимог чинного законодавства про іпотеку виконавчий напис нотаріуса є одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, відповідно до п. 4.5.2 Іпотечного договору сторони погодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається зокрема і на підставі виконавчого напису нотаріуса.

23 березня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис №339, на підставі якого запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, а за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» у сумі розміром 1421413 (один мільйон чотириста двадцять одна тисяча чотириста тринадцять) гривень 22 копійки. Також, стягнути плату за вчинення виконавчого напису, що становить 12792 (дванадцять тисяч сімсот девяносто дві) гривень 70 копійок.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Пунктом 2.3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Суд не приймає до уваги твердження Позивача про не отримання останнім письмової вимоги про усунення порушень виконання зобовязання, враховуючи, що в матеріалах справи міститься відповідь ОСОБА_1, датована 20 лютого 2015 року, на вимогу ПАТ «Укрсоцбанк» про повернення заборгованості за кредитним договором, вих. № 08.305-186/5934 від 24.03.2014 року із запереченням щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису нотаріусом, що спростовує викладені в позовній заяві твердження про не отримання письмової вимоги про усунення порушень зобовязання.Оскільки через 30 календарних днів вимога ПАТ «Укрсоцбанк» Позивачем задоволена не була, приватний нотаріус розпочав звернення стягнення на предмет іпотеки.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 22 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. При цьому для отримання виконавчого документу при стягненні заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

За змістом п. 3.1, 3.2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5 та ст. 87 Закону України "Про нотаріат" заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені наведеним вище Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а дії нотаріуса при вчиненні виконавчого напису мають бути спрямовані на перевірку безспірності заборгованості.

Відповідно до п.1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до п. 6.1. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5 за заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу були надані всі необхідні документи, а саме: розрахунок суми заборгованості ОСОБА_1, включаючи довідку про ненадходження платежу; договір іпотеки № 028/15-68 від 14.02.2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 213; договір про внесення змін до Іпотечного договору від 26.09.2012 року за реєстровим номером 7891; копія Договору кредиту № 028/25-64 від 14.02.2008 року; копія повідомлення Позичальника про порушення основного зобовязання № 08.305-186/5934 від 24.02.2014 року з повідомленням про вручення та поштовою відміткою; копія паспорта та копія реєстраційного номеру облікової картки платника податків Позичальника (іпотекодавця); копія довіреності представника ПАТ «Укрсоцбанк».

Крім того, відповідно до п.2.2. Глави 16 Порядку, у разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Відповідно до встановлених обставин по справі нотаріус не вимагав від ПАТ «Укрсоцбанк» подачі додаткових документів, оскільки подані документи були достатніми для вчинення виконавчого напису нотаріусом відповідно до закону.

Слід зазначити, що суд не знаходить підстав для задоволення позову у зв'язку із тим, що Позивач вважає, що заявлені стягувачем вимоги не були безспірними, в даному випадку маючи на увазі вартість вчинення нотаріальної дії, оскільки сума витрат за вчинення виконавчого напису у розмірі 12 792 грн. 70 коп., так як остання абсолютно співмірна з вимогами ст. 31 Закону України «Про нотаріат», згідно з якою приватні нотаріуси за вчинення нотаріальних дій справляють плату, розмір якої визначається за домовленістю між нотаріусом та громадянином або юридичною особою.

Твердження Позивача про відсутність у нотаріуса підстав вважати суму заборгованості безспірною, в порушення ст. 60 ЦПК України, не була підтверджена останнім чи його представником , так як вони не надала суду жодного доказу цього, а також не запропонували власного обґрунтованого розрахунку заборгованості перед ПАТ «Укрсоцбанк».

Крім того, слід зазначити, що 7 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з п. 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню відповідного слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови.

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання. Відтак установлений цим Законом мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з п. 4 Закону протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові або у вчиненні виконавчого напису, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Виконання рішення суду або виконавчий напис нотаріуса в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відстрочується.

Разом з тим, слід враховувати, що даний Закон не є підставою для відмови в захисті порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів кредиторів, зокрема, відмови у вчиненні виконавчого напису.

Тобто, з матеріалів справи вбачається, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріусом було повністю виконані вимоги законодавства, які регулюють порядок вчинення зазначеної нотаріальної дії, і Відповідачем належним чином було виконано обов'язок щодо вручення позивачу письмової вимоги про усунення порушень основного зобов'язання та умов іпотечного договору.

Враховуючи сукупність вказаних вище обставин, а також того, що всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України позовні вимоги не підтверджені жодним доказом і їх правомірність не доведена під час судового розгляду справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Зважаючи на вищевикладене, відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 31, 34, 87-89 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5 та керуючись ст. 3, 4, 10, 11, 15,59, 60, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя Дубас Т.В.