АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

18 квітня 2016 року м. Чернівці

Суддя судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області Бреславський О.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2, про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права власності на частку у спільній частковій власності зі сплатою грошової компенсації, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2, на заочне рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 березня 2015 року,

встановила:

ОСОБА_1, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2, звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у вказаній цивільній справі.

Посилався на те, що заочним рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 березня 2015 року припинено право власності відповідача - ОСОБА_4 на ? ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 та визнано за позивачем право власності на ? частку спірної квартири, що належала ОСОБА_4.

Зазначав, що позивач на день подачі апеляційної скарги, на підставі договору дарування частки квартири від 20.12.2013, посвідченого приватним нотаріусом Савчук В.Г. та заочного рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19.03.2015, є єдиним власником спірної квартири і має всі правові підстави в своїх інтересах та на власний розсуд володіти, розпоряджатися та користуватися спірною квартирою, зокрема відчужити її.

Вважає, що відчуження спірної квартири з боку позивача на користь третьої особи може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно позивача ОСОБА_3, а саме: квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування частки квартири від 20.12.2013 посвідченого приватним нотаріусом Савчук В.Г. та заочного рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19.03.2015.

22ц/794/720/16

Вважаю, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Частиною 3 статті 151 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, N 9 (далі - Постанови Пленуму Верховного Суду України) забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Системний аналіз вказаних норм свідчить про те, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 у даній справі є позивачем, а ОСОБА_2 відповідачем, який у даній справі з позовом не звертався, а відповідно не набув процесуальних прав передбачених ст.ст. 151,152 ЦПК України.

За таких обставин, доводи заявника про те, що відчуження спірної квартири з боку позивача на користь третьої особи може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права власності на частку у спільній частковій власності зі сплатою грошової компенсації не заслуговують на увагу, оскільки є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суддя,

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2, про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права власності на частку у спільній частковій власності зі сплатою грошової компенсації відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя