Справа № 204/5154/15-ц
Провадження № 2/204/160/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2016 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Шляховій Н.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

за участю відповідача ОСОБА_3,

за участю представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання права власності на частину квартири та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування за законом та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши позовні вимоги, просив:

- визнати за ним власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 17 січня 2015 року;

- стягнути судовий збір у розмірі 2671 грн. 70 коп.;

- стягнути судові витрати, повязані з явкою до суду у розмірі 2967 грн. 23 коп.

В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що 17 січня 2015 року померла його бабуся ОСОБА_6, яка постійно проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті якої залишилась спадщина у вигляді зазначеної приватизованої квартири. На день смерті померла заповіту не залишила. Її син ОСОБА_7 помер 18 липня 2001 року. Позивач, у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса та подав заяву про прийняття спадщини, проте, нотаріус 13.07.2015 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, у звязку з чим, позивач вимушений звернутись до суду.

У судовому засіданні позивач, його представник, кожний окремо, підтримали заявлені позовні вимоги з урахуванням уточнень до неї, просили позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві.

Відповідач, представник відповідача, у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, просили в позові відмовити.

Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилась, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

16 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування за законом та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом (а.с.67-69), згідно уточненої позовної заяви, просив:

- визнати за ним право власності в порядку спадкування за правом представлення за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_6, померлої 17 січня 2015 року;

- усунути ОСОБА_1 від права на спадкування за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 після ОСОБА_6, померлої 17 січня 2015 року;

- визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 після усунення права на спадкування за законом, на зазначену квартиру ОСОБА_1;

- стягнути з відповідача судовий збір у сумі 4864 грн. 00 коп.;

- стягнути витрати на правову допомогу у сумі 8000 грн. 00 коп.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви, відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 посилався на те, що він дійсно є братом ОСОБА_1. 18 липня 2001 року помер його та відповідача батько ОСОБА_7 син ОСОБА_6. Після його смерті, він мешкав разом з бабусею ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3. 17 січня 2015 року померла ОСОБА_6, заповіту на день смерті померла не залишила. У встановлений законом строк він подав до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини, проте, у видачі свідоцтва йому було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірну квартиру. Зазначив, що за життя, бабуся мала хворобу пухлину молочної залози та потребувала постійного догляду, який він їй надавав, проте, його брат - ОСОБА_1 достеменно знав про хворобу бабусі, про те, що вона перебувала у безпорадному стані, потребувала постійного догляду, матеріального забезпечення, і ухилявся від надання їй допомоги. Жодних витрат на медичне лікування, придбання необхідних продуктів харчування, витрат на оплату житлово-комунальних послуг останній не проводив. А після її смерті, всі витрати, повязані з похованням та оплатою ритуальних послуг, здійснював позивач. За таких обставин, вважає, що відповідач повинен бути усунений від права на спадкування спадщини, у звязку з чим, він вимушений звернутись до суду із зустрічною позовною заявою.

В судовому засіданні позивач, його представник, підтримали зустрічну позовну заяву, з урахуванням уточнень до неї, просили її задовольнити, посилаючись на підстави, які в ній зазначені.

Відповідач, його представник за зустрічною позовною заявою, у судовому засіданні частково заперечували проти задоволення позовних вимог, та не заперечували проти визнання за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за правом представлення за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_6, померлої 17 січня 2015 року, в іншій частині позовних вимог просили відмовити у звязку з необґрунтованістю останніх.

Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, вислухавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання права власності на частину квартири та зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування за законом та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, підлягають частковому задоволенню, у звязку з наступним.

Судом встановлено, що за ОСОБА_6 зареєстровано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.12.1998 р., виданого Державним житлово-комунальним підприємством «Південне», згідно з розпорядженням №536-98 від 19.02.1998 р. та зареєстровано в КП ДМБТІ ДОР в реєстровій книзі №257п за реєстровим №82-162; 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.03.2002 р., виданого Третьою ДДНК за реєстром №4-343 та зареєстровано в КП ДМБТІ ДОР 08.05.2002 р. в реєстровій книзі №569п за реєстровим №2431-546 (а.с.9).

18 липня 2001 року помер син ОСОБА_6 ОСОБА_7 (а.с.4).

17 січня 2015 року померла ОСОБА_6 (а.с.3).

Після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_2.

За життя ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заповіту не складали.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - за правом представлення.

Згідно вимог ч.2 ст.1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України).

26 січня 2015 року до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_6 (а.с.39).

17 березня 2015 року до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_6 (а.с.44).

Відповідно до положень ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

З огляду на зміст зазначеної норми закону, суд, вирішуючи такі справи згідно з вимогами ст.214 ЦПК України, повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим, ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, ухилення характеризується умисною формою вини.

Судом не встановлено, що спадкодавець ОСОБА_6 потребувала допомоги від спадкоємця ОСОБА_1.

Зазначені обставини підтвердили свідки, допитані в судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_8, яка є матірю позивача ОСОБА_1, допитана в судовому засіданні пояснила, що вона разом з сином проживають у ІНФОРМАЦІЯ_2, про смерть ОСОБА_6 їх ніхто не повідомляв. За життя бабусі, вона кожного року з сином ОСОБА_1 приїжджали до неї на день народження.

Свідок ОСОБА_9, допитана в судовому засіданні показала, що працює поштаркою, протягом 2013-2014 років вона обслуговувала територію, до якої входив будинок №6 по пр-ту Пушкіна у місті Дніпропетровську, де мешкала ОСОБА_6 та приносила пенсію останній. До 2013 року померла особисто приходила на пошту та отримувала пенсію сама.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що вона є матірю відповідача ОСОБА_3, її син допомагав бабусі по дому: прибирав, годував останню, гуляв з нею. Зазначила, що бабуся не була у безпорадному стані, не хворіла на тяжку хворобу та не була калікою, остання сама собі готувала, пенсію їй приносила поштарка, проте, її син допомагав їй.

Свідок ОСОБА_11, допитана в судовому засіданні пояснила, що вона є цивільною дружиною відповідача ОСОБА_3, з яким перебуває у шлюбі з 1998 року. Зазначила, що померла ОСОБА_6 не була тяжко хворою людиною, не перебувала у безпорадному стані, їжу готувала собі сама, про хворобу молочної залози бабуся особисто їй нічого не говорила.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що вона працює сімейним лікарем міської лікарні №7 м.Дніпропетровська. Померлу ОСОБА_6 знала як одиноку людину, остання зверталась до неї з простудними захворюваннями. З 2012 р. ОСОБА_6 перебувала у неї під наглядом із хворобами: туговухість, атеросклероз.

Свідок ОСОБА_13, допитаний в судовому засіданні пояснив, що він є двоюрідним братом відповідача ОСОБА_3, працює слюсарем-сантехніком, та допомагав останньому замінити пластикові труби, вікно та встановити водонагрівач у квартирі АДРЕСА_2, яка належала бабусі ОСОБА_3 - ОСОБА_6

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання обєктивно підтверджуються зібраними у справі доказами.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави, згідно із ч.5 ст.1224 ЦК України, для усунення спадкоємця ОСОБА_1 від права на спадщину у звязку з недоведеністю фактів безпорадного стану спадкодавця ОСОБА_6 з урахуванням її потреби в отриманні допомоги саме від онука - ОСОБА_1 та його умисного ухилення від надання допомоги спадкодавцю - у зв'язку з чим, лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно вимог ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Матеріалами справи підтверджено, що квартира АДРЕСА_2 належала на праві власності бабусі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - ОСОБА_6.

Батько ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ОСОБА_7, який помер 18 липня 2001 року був рідним сином ОСОБА_6, померлої 17 січня 2015 року.

Отже, не знайшли свого підтвердження доводи позивача ОСОБА_3 за зустрічним позовом про визнання за ним права власності на всю квартиру та про усунення ОСОБА_1 від спадкування.

Відповідно до вимог ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 в частині усунення від права на спадкування, суд посилається на недоведеність в судовому засіданні позовних вимог ОСОБА_3 щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання обовязку по утриманню спадкодавця, яка через похилий вік і тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані.

ОСОБА_3 не довів факту ухилення ОСОБА_1 від надання спадкодавцю допомоги, так і факту перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Так, під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим, ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, ухилення характеризується умисною формою вини.

Судом не встановлено, що спадкодавець потребувала допомоги від спадкоємця - саме ОСОБА_1 Також, лише наявність хвороб у спадкодавця не може свідчити про те, що вона була в безпорадному стані, та потребувала стороннього догляду і допомоги.

Тому, відсутні правові підстави, згідно з ч.5 ст.1224 ЦК України, для усунення спадкоємця ОСОБА_1 від права на спадщину у звязку з недоведеністю фактів безпорадного стану спадкодавця з урахуванням її потреби в отриманні допомоги саме від онука - ОСОБА_1 та його умисного ухилення від надання допомоги спадкодавцю - у зв'язку із чим, лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування за законом, в цій частині, задоволенню не підлягають.

Отже, суд вважає необхідним визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 17 січня 2015 року та визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 17 січня 2015 року.

Позовні вимоги, в частині стягнення судових витрат, також, підлягають частковому задоволенню, у звязку з наступним.

Згідно ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Так, позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовною заявою було сплачено судовий збір у сумі 2062 грн. 70 коп. (а.с.1), у сумі 121 грн. 80 коп. (а.с.20) та у сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.126), тому, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, позовні вимоги, в цій частині, підлягають задоволенню.

Згідно п.3 ч.1 ст.79 ЦПК України, витрати сторони, повязані з явкою до суду у сумі 2967 грн. 23 коп. підлягають частковому задоволенню у сумі 2699 грн. 81 коп. та стягненню з відповідача ОСОБА_3, у звязку з тим, що позивач ОСОБА_1 мешкає в селі Олександрія Рівненського району Рівненської області та під час явки до суду користувався залізничним транспортом, тому, з урахуванням зазначеного, а також, враховуючи залізничні квитки із зазначенням саме прізвища позивача ОСОБА_1, суд стягує на його користь витрати, повязані з його явкою до суду у сумі 2699 (дві тисячі шістсот девяносто девять) грн. 81 (вісімдесят одна) коп.

Згідно п.4 ч.1 ст.79 ЦПК України задоволенню підлягають витрати, повязані із залученням свідка ОСОБА_8, у сумі 281 (двісті вісімдесят одна) грн. 30 (тридцять) коп.

Тому, з урахуванням викладеного, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 2062 (дві тисячі шістдесят дві) грн. 70 (сімдесят) коп., у сумі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 (вісімдесят) коп., 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп.; витрати сторони, повязані з явкою до суду у сумі 2699 (дві тисячі шістсот девяносто девять) грн. 81 (вісімдесят одна) коп.; витрати, повязані із залученням свідка у сумі 281 (двісті вісімдесят одна) грн. 30 (тридцять) коп., а разом 5409 (пять тисяч чотириста девять) грн. 21 (двадцять одна) коп.

Позивачем ОСОБА_3 при зверненні до суду з позовною заявою було сплачено судовий збір у сумі 2062 грн. 72 коп. (а.с.66), та до стягнення - 2062 грн. 71 коп. (з урахуванням розміру, передбаченому пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», згідно якого, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлюється у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати), у сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.86), 487 грн. 20 коп. (а.с.88), тому, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, позовні вимоги, в цій частині, підлягають частковому задоволенню.

Позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення витрат на правову допомогу у сумі 8000 грн. 00 коп., задоволенню не підлягають у звязку з наступним.

Відповідно до ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу, які визначені ст.84 ЦПК України.

За частиною 1 статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ч.2 ст.84 ЦПК України).

На підтвердження витрат на правову допомогу, позивачем ОСОБА_3 була надана угода про надання адвокатської допомоги №72 від 10 жовтня 2015 року (а.с.180-181) та додаток до неї (а.с.182), ордер (а.с.179).

Розподіл судових витрат між сторонами визначений ст.88 ЦПК України, зокрема частиною першою цієї статті передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до вимог вище зазначених норм процесуального закону та розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в п.48 постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» - витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, а відсутність документального підтвердження на правову допомогу та розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Розрахунок витрат на правову допомогу, у відповідності з вимогами Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року №4191-VI, як і докази сплати такої суми, - позивач суду не надав, як і не надав суду акти вартості витрат за правову допомогу в розмірі 8000 грн. 00 коп. та квитанції сплати такої суми саме ОСОБА_3

Тому, з урахуванням викладеного, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір у сумі 2062 (дві тисячі шістдесят дві) грн. 71 (сімдесят одна) коп., у сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп., 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 (двадцять) коп., а разом 2793 (дві тисячі сімсот девяносто три) грн. 51 (пятдесят одна) коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 15, 57-60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1218, 1261, 1266 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання права власності на частину квартири задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 17 січня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2062 (дві тисячі шістдесят дві) грн. 70 (сімдесят) коп., у сумі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 (вісімдесят) коп., 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп.; витрати сторони, повязані з явкою до суду у сумі 2699 (дві тисячі шістсот девяносто девять) грн. 81 (вісімдесят одна) коп.; витрати, повязані із залученням свідка у сумі 281 (двісті вісімдесят одна) грн. 30 (тридцять) коп., а разом 5409 (пять тисяч чотириста девять) грн. 21 (двадцять одна) коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування за законом та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 17 січня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 2062 (дві тисячі шістдесят дві) грн. 71 (сімдесят одна) коп., у сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп., 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 (двадцять) коп., а разом 2793 (дві тисячі сімсот девяносто три) грн. 51 (пятдесят одна) коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.В. Токар