Ухвала

іменем україни

28 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на частину нерухомого майна, за касаційною скаргою ОСОБА_5, яка діє через представника ОСОБА_6, на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 14 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 05 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він з 11 серпня 2012 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу відповідач придбала у власність житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, яка розташована за цією ж адресою.

Вважаючи це майно спільною сумісною власністю подружжя, просив визнати за ним право власності на 1/2 частини цього майна.

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 14 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 05 травня 2016 року, позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частини земельної ділянки по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку, що розташовані по АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір частки позивача до 1/3 частини.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

В обґрунтування доводів касаційної скарги, ОСОБА_5 вказує на те, що суди при визначенні часток не врахували положень статті 70 СК України, оскільки на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина, позивач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ухиляється від сплати аліментів, розмір аліментів є недостатнім для забезпечення фізичного, духовного розвитку дитини та лікування.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

У пункті п. 30 постанови Пленум Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 14 липня 2015 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 500 грн щомісячно. З позовом про збільшення розміру аліментів відповідач до суду не зверталась. Доказів того, що розмір аліментів, які було стягнуто за рішенням суду, недостатній для забезпечення фізичного та духовного розвитку та лікування сина, відповідач не надала.

Відповідно до довідки-розрахунку про розмір заборгованості зі сплати аліментів від 08 лютого 2016 року №668 заборгованість станом на 01 лютого 2016 року становить 1 350 грн.

Колегія суддів вважає, що суди дійшли правильного висновку, що частки подружжя у спільному майні є рівними, оскільки відповідач у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК України не надано належних і допустимих доказів на підтвердження існування підстав для відступлення від засад рівності часток.

Таким чином, у справі, що переглядається, колегією суддів встановлено, що суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалили законні і обґрунтовані судове рішення, а тому підстав для їх скасування немає.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, яка діє через представника ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 14 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 05 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана І.М. Завгородня В.М. Коротун