АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4131/16 Справа № 191/3111/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.,

суддів Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі Самокиші О.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, посилаючись на те, що 18 грудня 2013 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення упущеної вигоди, яким суд зобовязав відповідача повернути ОСОБА_2 в технічно справному стані майно, а саме: причеп 1 шт. вартістю 1 100,00грн.; мотоблок Zirka LX 1091D 1 шт. вартістю 9 000,00грн.; почвофреза Zirka LX 1090D 1шт. вартістю 1 000,00грн.; кущоріз 235R 1 шт. вартістю 4 996,00грн.; диск ріжучий Scarlett 200-22*1 1шт. 1,00грн.; кожух захисний Scarlett 200мм 1шт. вартістю 1,00грн.;плуг 1шт. вартістю 1 005,96грн.; подовжувач 1 шт. вартістю 160,00грн.; окучники 2шт. вартістю 80,00грн. на суму 160,00грн.; мотопомпа 1шт. вартістю 2 215,00грн.; стрічка крапельна Лайфлет 200 м.пог. вартістю 24,50грн. на суму 4 900,00грн.; стрічка крапельна 6 048м.пог. вартістю 0,48грн. на суму 2 903,04грн.; кран Лайфлет 40шт. вартістю 5,2грн. на суму 208,00грн.; дирокол 1 шт. вартістю 230,00грн.; йорш з'єднувальний 1шт. вартістю 60,00грн., яке було на відповідальному зберіганні у відповідача.

22 січня 2014 року державним виконавцем ВДВС Синельниківського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровської області було відкрито виконавче провадження ВП41630454 по виконанню даного рішення суду, а 06 березня 2014 року ОСОБА_3 подав до ВДВС Синельниківського МУЮ заяву, в якій вказав, що майно, яке на виконання вказаного судового рішення підлягає поверненню ОСОБА_2 в 2012 році реалізовано третій особі, що унеможливлює виконання даного рішення суду.

У звязку з чим державним виконавцем того ж дня було складено акт, яким зафіксована відсутність у боржника майна, яке вказано у судовому рішенні та яке підлягає поверненню стягувачу, а 25 вересня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, згідно якою виконавчий документ повернутий органу, який його видав та направлено до правоохоронного органу матеріали про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за фактом невиконання судового рішення.

Враховуючи викладене позивач вважає, що невиконанням боржником як свого договірного зобов'язання з повернення ТМЦ та невиконанням судового рішення про зобов'язання повернути вказано майно, він фактично позбавлений можливості отримати дане майно, володіти, використовувати та розпоряджатись ним, а тому йому заподіяно збитки в розмірі вартості вказаного майна, загальна сума яких складає 27940 грн.

Просив стягнути з відповідача вказану суму та судові витрати по справі.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року у позові було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висноків суду обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судове рішення цим вимогам закону не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив саме з того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, вихоячи з наступного.

Судом встановлено, що 09 червня 2012 року ОСОБА_3, згідно з актом приймання-передачі ТМЦ прийняв на відповідальне зберігання наступне майно: причеп 1 шт. вартістю 1100 грн.; мотоблок Zirka LX 1091D 1 шт. вартістю 9000 грн.; почвофреза Zirka LX 1090D 1шт. вартістю 1000 грн.; кущоріз 235R 1 шт. вартістю 4996 грн.; диск ріжучий Scarlett 200-22*1 1шт. 1,00грн.; кожух захисний Scarlett 200 мм 1шт. вартістю 1,00 грн.; плуг 1шт. вартістю 1005 грн. 96 коп..; подовжувач 1 шт. вартістю 160 грн.; окучники 2шт. вартістю 80 грн. на суму 160 грн.; мотопомпа 1шт. вартістю 2215 грн.; стрічка крапельна Лайфлет 200 м.пог. вартістю 24,50 грн. на суму 4900 грн.; стрічка крапельна 6 048 м.пог. вартістю 0,48 грн. на суму 2903,04 грн.; кран Лайфлет 40шт. вартістю 5,2 грн. на суму 208 грн.; дирокол 1 шт. вартістю 230 грн.; йорш з'єднувальний 1шт. вартістю 60 грн. Загальна вартість майна, прийнятого відповідачем на відповідальне зберігання від позивача становила 27940 грн. (а.с.5).

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення упущеної вигоди, суд ухвалив повернути ОСОБА_2 в технічно справному стані вищезазначені товарно-матеріальні цінності, вказане рішення набрало законної сили 31 грудня 2013 року( а.с.8-11).

22 січня 2014 року державним виконавцем ВДВС Синельниківського МУЮ у Дніпропетровської області було відкрито виконавче провадження ВП41630454 ( а.с.6), а 06 березня 2014 року ОСОБА_3 подав до ВДВС Синельниківського МУЮ заяву, в якій вказав, що майно, яке на виконання вказаного судового рішення підлягає поверненню ОСОБА_2 в 2012 році реалізовано третій особі, що унеможливлює виконання даного рішення суду ( а.с.7).

В подальшому, 06 березня 2014 року державним виконавцем складено акт, яким зафіксована відсутність у боржника майна, яке вказано у судовому рішенні та підлягає поверненню стягувану (а.с.15), а 25 вересня 2014 року державним виконавцем ВДВС Синельниківського МУЮ була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження та виконавчий документ повернутий органу, який його видав та направлено до правоохоронного органу матеріали про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за фактом невиконання судового рішення (а.с.13-14).

А згідно листа Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області №15484/14вих від 19 грудня 2014 року повідомлялося позивача, що повторно видати виконавчий лист за вказаних вище обставин є неможливим.

Відповідно до статті 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

У частині першій статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Така ж норма міститься і в ст. 373 ЦПК України.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Згідно із ч.1 ст. 3 ЦПК України та ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись до суду із вказаними позовними вимогами позивач зазначив, що підставою звернення його до суду стало невиконання відповідачем рішення суду, а згідно п.п. 4 та 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України він і звернувся із позовом про стягнення вартості неповернутого майна, що на думку суду апеляційної інстанції є належним способом захисту.

Про зазначене також звернув увагу і Верховний Суд України в своїй постанові від 25 листопада 2015 року по справі № 6-1829цс15, в якій виклав правову позицію, в якій зокрема зазначив, що зміну способу виконання судового рішення з повернення майна (відновлення становища, яке існувало до порушення п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України) на стягнення його вартості (відшкодування майнової шкоди п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України) суди фактично змінюють рішення суду по суті та самостійно змінюють спосіб захисту, передбачений статтею 16 ЦК України, що є неприпустим.

Проте, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та помилково зазначив, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

Що стосується позовних вимог про стягнення збитків, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначалося вище, рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння та стягнення упущеної вигоди, суд ухвалив повернути ОСОБА_2 в технічно справному стані вищезазначені товарно-матеріальні цінності, вказане рішення набрало законної сили 31 грудня 2013 року, проте це рішення суду виконано не було з вини саме відповідача.

Крім того, цим рішенням встановлено, що відповідач отримавши майно на зберігання не повернув його, а реалізував його іншій особі, чим позивачу було заподіяно збитків, а відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Також, згідно акту прийому-передачі ТМЦ від 09 червня 2012 року відповідач прийняв на відповідальне зберігання вищезазначене майно на загальну суму 27940 грн. (а.с. 5), а рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 191/3624/13-ц виконувалось в примусовому порядку і виконавче провадження було закрито у звязку з відсутністю у боржника майна, тобто не можливістю виконання рішення суду, у звязку з чим позивачу завдано шкоди на вказану суму, у звязку з неповерненням його майна.

За таких обставин колегія суддів вважає, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, а рішення суду за таких обставин підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 586 грн. 74 коп., який він поніс при подачі позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 (іпн. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_2) збитки в розмірі 27940 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (іпн. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_2) судовий збір в сумі 586 грн. 74 коп.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: