Справа № 316/353/16-ц
Провадження № 2/316/365/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2016 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області у складі головуючого судді Вільямовській Н.О., при секретарі Рябухи О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Енергодар цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 борг за письмовою розпискою в сумі 5000 доларів США в еквіваленті 127550 грн., судовий збір у розмірі 1361,20 грн. та витрати на правову допомогу 2000 грн.

В обґрунтування вимоги зазначив, що 15.06.2013 року відповідачем ОСОБА_3 з відома ОСОБА_4 позивачу була видана власноруч розписка відповідно до якої ОСОБА_3 отримав грошові кошти у сумі 5000 дол. США, відповідно до умов якої відповідач ОСОБА_3 зобов'язався повернути грошові кошти у строк обумовлений розпискою тобто до 15.10.2013 року. Обов'язки за розпискою позивачем виконано у повному обсязі. Проте відповідачем суми боргу за розпискою не повернуті.

В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про слухання справи у його відсутність за участю його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, суду надавши пояснення аналогічні викладені в позовних вимогах.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання двічі не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується конвертом з поштовим повідомленням з відповідними відмітками (а.с. 25, 26, 32, 33, 52, 53, 54, 55), заперечень проти позову або будь-яких клопотань стосовно заявлених вимог до суду не надсилали, крім того були викликані на судове засідання через оголошення в газеті «Запорізька правда» № 20 від 26.05.2016 року (а.с. 37).

Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України, керуючись ст. 224 ЦПК України, суд, за згодою позивача, ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наданих доказів.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозв'язок, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.06.2013 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач ОСОБА_3 за згодою ОСОБА_4 взяв в борг у позивача 5000 дол. США. на строк до 15.10.2013 року, що підтверджується розпискою складеною та підписаною відповідачами (а.с.43).

Відповідачами не були повернуті ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі зазначеному у розписці.

Відповідач ніяких заходів з погашення заборгованості за час розгляду справи не здійснював.

Позивач позовні вимоги не збільшував.

Відповідно до змісту ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

За вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами відповідно до ч.1 ст.64 ЦПК України є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.1ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять раз перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно ч.2ст.1047 ЦК України,на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України,позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч.1ст.1049 ЦК України,позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.ч 1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно дост.526 ЦК України,зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи, що неналежне виконання відповідачами зобов'язань за підписаною та складеною ним розпискою, підтверджене доказами та виходячи із встановлених ст.526 ЦК України загальних умов виконання зобов'язання і передбаченого ст.629 ЦК України принципу обов'язковості договору, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню солідарно грошова сума у розмірі 5000 дол. США, що еквівалентно 123900 грн.

Позовні вимоги, в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2000 гривень, задоволенню не підлягають з огляду на таке.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 уклав договір «про надання правової допомоги» від 02.03.2016 року з ОСОБА_2 про надання адвокатських послуг про стягнення боргу за договором. Відповідно п. 4.2. вищезазначеного договору Гонорар адвоката складається згідно з Додатком №1 який є невід'ємною частиною цього договору (а.с. 8).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За змістом ст.ст. 79, 84 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу адвоката або іншого фахівця в галузі права.

Процесуальне становище особи, яка надає правову допомогу, її права і порядок вступу у процес визначені ст. 56 ЦПК України. Зазначені особи відносяться до інших учасників процесу.

Згідно зі ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Законом України від 20 грудня 2012 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (далі Закон № 4191-VI) встановлено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних справ.

В ст.1 цього Закону № 4191-VI, зазначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

При цьому необхідно враховувати, що правова допомога надається не тільки в судовому засіданні, а й пов'язана зі складанням позовної заяви, наданням усних консультацій, ознайомленням з матеріалами справи, проведенням необхідних розрахунків тощо. При обчисленні розміру компенсації необхідно врахувати всі витрати, які перебувають у причинному зв'язку із наданням правової допомоги у конкретній справі. Ці дії повинні бути необхідними для надання правової допомоги, а розрахована сума має бути справедливою.

Виходячи з аналізу ст. ст. 84 та 88 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Статтею 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01.10.1999 року, єдиною допустимою формою отримання адвокатом за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги. Повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром.

При визначенні обґрунтованого розміру гонорару, беруться до уваги обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), документи, що підтверджують кількість годин участі особи, яка надавала правову допомогу. При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

Представником позивача не надано документів підтверджуючих склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, не надано належних документів, підтверджуючих факт оплати гонорару, що входить до предмету доказування по справі, а тому, враховуючи вищезазначене суд вважає, в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2000,00 гривень слід відмовити.

При цьому, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1361 грн., який підлягає стягненню на його користь з відповідачів.

Керуючись ст. ст. 526, 1046-1049 ЦК України, ст. ст. 10, 57 60, 88, 209, 212, 215, 224 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_4 ІПН НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 за письмовою розпискою 5000 дол. США в еквіваленті 123900 грн. 00 коп. суми основного зобов'язання.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_1 та ОСОБА_4 ІПН НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1361 грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н. О. Вільямовська