Справа № 643/4097/16-ц
Номер провадження 4-с/643/54/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2016 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова під головуванням судді Горбунової Я.М., при секретарі Галік А.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на неправомірну бездіяльність державного виконавця Московського відділу виконавчої служби ХМУЮ ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся до суду зі скаргою на неправомірну бездіяльність державного виконавця Московського відділу виконавчої служби ХМУЮ ОСОБА_2 в якій зазначив, що 13.11.2014 р. Московським районним судом м. Харкова ухвалено заочне рішення яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики. 03.02.2015 р. державним виконавцем Кононенко Д.О. винесено дві постанови про відкриття виконавчих проваджень. Однак рішення суду не виконано. Представники стягувача власними силами здобули інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, згідно якої боржниці ОСОБА_3 на праві приватної власності належить садовий будинок за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Нижня Сироватка, «Красносільський» садівничий кооператив, будинок №403. Незважаючи на це державним виконавцем не було вжито жодних дій щодо реалізації вказаного майна в рахунок погашення заборгованості.

Скаржник в судове засідання не зявився, представником скаржника було надано суду заяву про розгляд справи за його відсутності, скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Представник Московського відділу виконавчої служби ХМУЮ в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

Суд, заслухавши думку представника, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушені їх права чи свободи.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Так судом встановлено, що згідно виконавчих листів по справі № 643/7969/14-ц 2/643/3280/14 виданих 22.01.2015 року Московським районним судом м. Харкова з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто суму боргу за договором позики на загальну суму 421 209, 20 грн. та судовий збір у розмірі 3 654 грн. (а.с.6,9)

Виконавчі листи пред'явлені на примусове виконання до Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Судом встановлено, що державний виконавець при виконанні виконавчого документа, виданого Московським районним судом м. Харкова вжив наступні заходи: 03.02.2015 року винесені постанови про відкриття виконавчого провадження № 46372325 та № 46373323; 03.02.2015 року винесено постанову про обєднання вищевказаних виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження; 26.05.2016 році до зведеного виконавчого провадження державним виконавцем приєднано останнє виконавче провадження.

В ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження державним виконавцем були здійсненні заходи з розшуку майна боржника шляхом направлення запитів до установ та організацій, уповноважених здійснювати реєстрацію прав власності на окремі види майна.

Згідно витягу з бази даних БД «АМТ» за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно відповідей з ДФС України у боржника відсутні відкриті рахунки у банківських установах та відсутня інформація стосовно сум доходу,нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку.

Згідно відповіді ПФУ щодо боржників, які працюють за трудовими та ці вільно-правовими договорами інформація відсутня.

Згідно відповіді ПФУ щодо боржників, які отримують пенсію інформація відсутня.

Також державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та не рухоме майно боржника з відповідним подальшим внесенням до реєстрів обтяження.

ОСОБА_1 в своїй скарзі також зазначив, що боржниці ОСОБА_3 на праві приватної власності належить садовий будинок за адресою: Сумська обл., Сумський район, с. Нижня Сироватка, «Красносільський» садівничий кооператив, будинок №403.

Представником ВДВС в судовому засіданні було долучено до матеріалів справи лист адресований Департаменту містобудування та архітектури м. Суми від 17.06.2016 р. за вих.. №13570 10-30/ДВ-4 щодо повідомлення Московський ВДВС про наявність у ОСОБА_3 зареєстрованого права власності нерухомого майна для перевірки факту належності вищезазначеного садового будинку саме боржнику. Однак відповідь на запит ще не надійшла.

В своїх запереченнях представник ВДВС зазначила, що у разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем буде отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з'ясується, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стануть відомі зазначені обставини, надішле виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомить стягувачу.

З огляду на викладене, державний виконавець при виконанні виконавчого документа, виданого Московським районним судом м. Харкова діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 3 ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Аналізуючи представлені вище факти, дослідивши надані сторонами документи на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку про те, що дії державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ по примусовому виконанню судового рішення відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», скарга подана необгрунтовано, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 213, 386, 387 Цивільного Кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня винесення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Я.М. Горбунова