Справа № 524/3964/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого судді Рибалки Ю.В.,

при секретарі судового засідання Недяк Д.І.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року до суду звернувся ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.04.2011, яке набрало законної сили, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за договором позики від 19.03.2010 у розмірі 40000 грн., три проценти річних у сумі 483,29 грн. та судові витрати.

Вказане рішення суду до цього часу не виконане. Загальна сума боргу відповідача перед позивачем становить 41008,12 грн.

На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти за несвоєчасне виконання грошового зобовязання у сумі 33878,31 грн., з яких 3696,34 грн три відсотки річних та 30181,97 інфляційні втрати.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у заяві.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Зазначив, що на виконанні в Автозаводському ВДВС по м. Кременчук Кременчуцького МУЮ перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з нього на користь позивача коштів у сумі 70000 грн. за вироком та рішенням суду. Він здійснює періодичні платежі, проте з звязку з тим, що перебуває у скрутному матеріальному становищі не має змоги повністю погасити заборгованість перед позивачем, просив зменшити суму нарахованої заборгованості.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 березня 2011 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 40000 грн., про що власноручно написав розписку та поставив свій підпис. Цим самим він взяв на себе зобовязання повернути грошові кошти позивачу не пізніше 05 квітня 2010 року.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.04.2011, яке набрало законної сили, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за договором позики від 19.03.2010 у розмірі 40000 грн., три проценти річних у сумі 483,29 грн. та судові витрати, всього на суму 41008,12 грн.

В Автозаводському відділі державної виконавчої служби по м. Кременчук Кременчуцького міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання, зокрема, виконавчого листа № 2-556/11, виданого 26.05.2011 Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості у сумі 41008,12 грн. за вищевказаним договором позики.

Вказане рішення суду до цього часу не виконане. Доказів повернення грошових коштів позивачу у сумі 41008,12 грн. відповідачем суду не надано.

Оскільки грошове зобовязання не виконано, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню, відповідно до ст. 625 ЦК України, 3% річних та інфляційні втрати від простроченої суми у межах заявлених позовних вимог, а саме з 01.05.2013 по 01.05.2016 (інфляційні втрати у сумі 30181,97 грн., 3% річних у сумі 3696,34 грн.).

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Згідно із ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі встановлених обставини, а також те, що на момент розгляду справи відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором позики перед позивачем, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підтверджуються наданими суду доказами, які є належними та допустимими, в зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Доводи відповідача про зменшення суми інфляційних втрат та трьох відсотків річних є безпідставними, а тому суд бере їх до уваги.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 1, 10, 14, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за несвоєчасне виконання грошового зобовязання грошові кошти у загальній сумі 33878,31 грн., з яких: інфляційні втрати у сумі 30181,97 грн, три відсотки річних у сумі 3696,34 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати судовий збір у сумі 551,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати судовий збір у сумі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Рибалка