Справа № 734/2428/15-ц Провадження № 22-ц/795/1018/2016 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції -Соловей В. В. Доповідач - Вінгаль В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2016 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ В.М.
суддів:БОБРОВОЇ І.О., ОСТРЯНСЬКОГО В.І.
при секретарі:ЗІНЬКОВЕЦЬ О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 08 лютого 2016 року у справі за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 08 лютого 2016 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошових коштів в розмірі 269 311 грн. 04 коп. за період із 20 жовтня 2012 року до 31 липня 2015 року (із них: 22182 грн. 17 коп. - три проценти річних; 161491 грн. 10 коп. - інфляційних втрат; 85637 грн. 77 коп. - відсотків за використання запозичених коштів) та 2693 грн. 12 коп. в повернення сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_4 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення з урахуванням всіх обставин справи. Просила зобов'язати позивача надати розрахунок заборгованості, складений відповідним спеціалістом в фінансовій або економічній сфері.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 зводяться до того, що відповідно до розрахунків наданих позивачем, три відсотки річних та інфляційні витрати нараховані на суму боргу разом з інфляційними витратами та трьома відсотками річних за попередній період. Індекс інфляції та три відсотки річних є відповідальністю за порушення грошового зобов'язання, а не сумою боргу. Сума боргу є сума основного зобов'язання у розмірі 266 000 гривень з подальшим зменшенням у зв'язку з оплатою, саме ця сума є простроченою. Індекс інфляції та три відсотки не можуть бути простроченими, це міра відповідальності боржника.

Апелянт зазначає, що розрахунок здійснений із порушенням вимог чинного законодавства, нарахування здійснюється не із суми боргу, а з суми більшої, ніж прострочена - зазначено спочатку 266 000 гривень за період з 20.10.2012 року-18.03.2014 року, а потім з 19.03.2014 - 280 527,97 гривень. Крім того, апелянт зазначає, що ним заявлялося клопотання щодо надання позивачем розрахунку здійсненого відповідним спеціалістом в цій сфері. Оскільки ні позивач ні його представник не є спеціалістами в фінансовій або економічній сфері, а тому даний розрахунок містить помилки щодо нарахування. Однак дане клопотання було проігнороване судом першої інстанції. Також апелянт зазначає, що рішенням Козелецького районного суду від 28 березня 2013 року встановлено, що договір позики є безоплатним, тому було стягнуто лише суму боргу, індекс інфляції та три відсотка річних.

Вислухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін виходячи з наступного.

В судове засідання сторони та їх представники, яких належним чином повідомлено про час та місце судового засідання не з'явились і не надали клопотання про відкладення слухання справи, а тому відповідно до ст. 305 ЦПК України їх не явка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_4 порушила взяті на себе договірні зобов'язання і має заборгованість. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Такий висновок суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 28 березня 2013 року, яке набрало законної сили, із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 стягнуто грошові кошти в розмірі 280 527.97 гривень із них: 266000 гривень - сума позики; 12133.97 гривень - три проценти річних; 2394 гривні - інфляційні втрати.

Вказані суми є грошовими зобов'язаннями і на вимогу кредитора - позивача у справі боржник - відповідач ОСОБА_4 зобов'язана сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

На виконання рішення суду відповідачкою було сплачено 26 653.59 грн.

Пославшись на положення ст. ст. 526, 625, 1048 ЦПК України, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідачки 22 182 грн. 17 коп. - три проценти річних; 16 1491 грн. 10 коп. - інфляційних втрат та 85 637 грн. 77 коп. - відсотків за використання запозичених коштів. Розрахунок, який було зроблено позивачем за період з 20 жовтня 2013 року по 31 липня 2015 року, було перевірено судом першої інстанції, відповідачка не надала свого розрахунку в спростування розрахунку позивача, і вимоги відповідачки про зобов»язання позивача надати розрахунок заборгованості, складений відповідним спеціалістом в фінансовій або економічній сфері, є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки суперечать вимогам ЦПК України, а саме - ст.ст.10, 60.

Доводи відповідачки про те, що вона не змогла прийняти участь у справі, не є такими, що дають підстави для скасування рішення суду. Обґрунтованість розгляду справи Козелецьким районним судом було перевірено апеляційним судом 19 листопада 2015 року за апеляційною скаргою відповідачки на ухвалу суду про відкриття провадження у справі.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи відповідачки про те, що заочним рішенням Козелецького районного суду від 28.03.2013 року встановлено факт безоплатності договору позики. Такі її твердження спростовуються зазначеним рішенням.

За таких підстав, оскільки висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України та судовою практикою Вищого Спеціалізованого Суду України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без зміни, оскільки рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 08 лютого 2016 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: