Єдиний унікальний номер 448/659/16-ц
Провадження № 4-с/448/2/16
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

02.08.2016 року Мостиський районний суд Львівської області в особі:

головуючого судді Борисенко В.В.,

при секретарі - Шегинській Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ», заінтересовані особи Залізничний відділ Державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області та ОСОБА_2, на протиправні дії та бездіяльність старшого державного виконавця Залізничного Відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 та начальника Залізничного Відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И В:

27.05.2016 року представник заявника звернувся до суду із зазначеною скаргою, покликаючись на те, що у Залізничному Відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на примусовому виконанні перебував виконавчий лист №448/1513/13-ц (№2/448/431/13), виданий 25.06.2014року Морстиським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 сум боргу на користь ПАТ «ВБР» у розмірі 802917,60 гривень.

Зазначає, що у своїй заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач ПАТ «ВБР» просив ВДВС для повного та своєчасного виконання виконавчого листа вчинити деякі обовязкові виконавчі дії та направити відповідні запити по відношенню до боржника. Крім цього, у звязку із відсутністю будь-яких відомостей про прийняті заходи, банк неодноразово надсилав на адресу ВДВС заяви про активізацію подальших виконавчих дій.

Вказує, що 16.05.2016року стягувач ПАТ «ВБР» отримав копію постанови старшого державного виконавця Залізничного Відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 про повернення виконавчого документу стягувачу від 21.01.2016року, яка була затверджена начальником цього ВДВС ОСОБА_4

Вважає такі дії та бездіяльність державного виконавця Горбового В.І. та начальника ВДВС ОСОБА_4 неправомірними з наступних підстав.

По-перше зазначає, що стягувач ПАТ «ВБР» і досі не отримував на свою адресу ухвали про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню вищевказаного виконавчого листа, що є порушенням ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження».

По-друге, копію постанови про повернення виконавчого документу від 21.01.2016року отримано лише 16.05.2016року, тобто після пяти місяців з часу її винесення, що є грубим порушенням діючого законодавства, зокрема ч.4 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» та свідчить про те, що начальник Залізничного ВДВС ОСОБА_5 в порушення ст.83 Закону України «Про виконавче провадження» не контролює правильність й повноту виконання виконавчого документу.

По-третє стверджує, що старший державний виконавець Залізничного ВДВС ОСОБА_3, в порушення ст.ст.11,52,54-55,57,63 Закону України «Про виконавче провадження», грубо проігнорував прохання представників банку по вчиненню відносно боржника виконавчих дій, зокрема, отримати Інформаційні довідки з реєстрів, підготувати та направити відповідні запити до державних органів з метою перевірки майнового стану боржника, звернутися до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника та розшук боржника.

По-четверте, копії документів виконавчого провадження та копії постанов по зазначеному виконавчому провадженні не надсилались учасникам виконавчого провадження рекомендованими листами, що є порушенням п.3.20 Інструкції з організації примусового виконання рішень.

По-пяте, посадові особи відділу ДВС в порушення ст.ст.11-12, 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за не підготовили та не направили запити до банків та інших фінансових установ для отримання інформації про виявлення коштів боржника, що можуть міститися на рахунках і вкладах.

По-шосте, в порушення Положення «Про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень» №43/5, посадовими особами ДВС не вносяться до Єдиного реєстру дані виконавчих документів, відомості про проведення всіх виконавчих дій, постанови державного виконавця, а також інші документи виконавчого провадження.

По-сьоме, державним виконавцем в порушення ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувача не було проведено жодної виконавчої дії щодо опису, оцінки, продажу виявленого у боржника нерухомого майна, що є заставою у банках, а саме двох будинків, нежитлового приміщення та двох земельних ділянок.

По-восьме, в порушення ч.2 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження», п.3.8.6 та п.3.8.4 «Інструкції з організації примусового виконання рішень» державним виконавцем при відкритті виконавчого провадження не перевірено за даними ЄДРВП про наявність або відсутність іншого виконавчого провадження чи зведеного виконавчого провадження щодо одного і того самого боржника, та не обєднано ці виконавчі провадження.

По-девяте зазначає додаткові порушення діючого законодавства, зокрема те, що державний виконавець жодного разу не викликав боржника та не відібрав у нього пояснення щодо виконання виконавчого листа, не запрошував представника стягувача для виїзду за місцем проживання боржника для перевірки його майнового стану, запити до відповідних установ були зроблені державним виконавцем лише один раз, що є порушенням ч.8 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої перевірка майнового стану боржника проводиться державним виконавцем кожні два тижні щодо виявлення рахунків боржника та кожні три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи.

Стверджує, що старший державний виконавець Залзничного ВДВС ОСОБА_3 у порушення ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» допустив у своїй діяльності нехтування прав та законних інтересів стягувача ПАТ «ВБР», а начальник Залізничного ВДВС ОСОБА_4 не контролює правильність й повноту виконання виконавчого документу.

З огляду на наведене, просить суд визнати дії старшого державного виконавця Залізничного ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_3 та начальника ВДВС ОСОБА_4 щодо винесення та затвердження постанови про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні ВП №48271365 про стягнення з ОСОБА_2 сум боргу на користь ПАТ «ВБР» у розмірі 802917,60 гривень, протиправними та безпідставними, а постанову про повернення виконавчого документа скасувати.

Також просить визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Залізничного ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_3 та начальника ВДВС ОСОБА_4 щодо невиконання рішення Мостиського районного суду Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 сум боргу на користь ПАТ «ВБР», та визнати протиправною бездіяльність начальника Залізничного ВДВС ОСОБА_4 у не контролюванні правильності та повноти виконання рішення Мостиського районного суду Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 сум боргу на користь ПАТ «ВБР».

Крім того, просить зобовязати посадові особи Залізничного ВДВС Львівського МУЮ поновити виконавче провадження ВП №48271365 та провести виконавчі дії для повного та своєчасного виконання рішення у порядку встановленому законом, про які й просив ПАТ «ВБР» у своїй заяві про відкриття виконавчого провадження.

В судове засідання представник заявника - стягувача ПАТ «ВБР» не зявився, проте подав до суду клопотання, в якому просить розгляд даної скарги проводити у його відсутності та зазначає, що вимоги скарги підтримує в повному обсязі.

Державний виконавець Горбовий В.І. та начальник Залізничного ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_4 були своєчасно і належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, однак в суд не зявилися і не повідомили про причини своєї неявки, а також від них не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за їх відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася та не надіслала клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що скаргу слід задоволити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.06.2014 року Мостиським районним судом Львівської області видано виконавчий лист №448/1513/13-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» 802917,60 гривень заборгованості за кредитним договором №MKIZF3.4299.003 від 30.03.2011року, який стягувачем ПАТ «ВБР» предявлено для примусового виконання у Залізничний відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції і по ньому було відкрито виконавче провадження ВП №48271365.

21.01.2016року старшим державним виконавцем Залізничного Відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 винесено оскаржувану постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, відповідно до якої вищевказаний виконавчий лист №448/1513/13-ц від 25.06.2014року, виданий Мостиським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу на користь ПАТ «ВБР» у розмірі 802917,60 гривень, було повернуто стягувачу.

Як вбачається із мотивувальної частини даної оскаржуваної постанови, рішення про повернення виконавчого документа стягувачу державним виконавцем прийнято на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентовано Законом України «Про виконавче провадження».

Повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному у статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Разом із цим, відповідно до вимог ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» працівник органу державної виконавчої служби зобов`язаний сумлінно виконувати свої службові обов`язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Як вбачається із матеріалів справи, звертаючись до виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження Вих. №4466 від 20.07.2015 року представник стягувача ПАТ «ВБР» просив прийняти до виконання вищевказаний виконавчий лист та відкрити виконавче провадження, а також одночасно просив для повного, неупередженого та своєчасного виконання виконавчого листа провести відносно боржника певні виконавчі дії, зокрема, сформувати та отримати в порядку доступу державних виконавців Інформаційні довідки з реєстрів, підготувати та направити запити до відповідних органів щодо наявності зареєстрованого майна, звернутись до суду із поданням про примусове проникнення до житла боржника, про розшук боржника, про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України тощо, направити запити відносно боржника до банків та інших фінансових установ для отримання відомостей про виявлення коштів боржника, що можуть міститися на рахунках і вкладах. Крім того, просив одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження накласти арешт на все нерухоме та рухоме майно боржника та оголосити заборону його відчуження.

Однак, як слідує із змісту скарги державний виконавець не врахував зазначену заяву стягувача та вимог Закону України «Про виконавче провадження», прохання стягувача щодо проведення вищевказаних виконавчих дій проігнорував та передчасно виніс оскаржувану постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Даних обставин державним виконавцем не спростовано.

В ході розгляду даної скарги, Залізничним ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області не надано суду матеріалів виконавчого провадження ВП №48271365 та жодних письмових доказів щодо обсягу роботи, здійсненої по виконанню вищевказаного виконавчого листа та пошуку майна та коштів боржника ОСОБА_2, усі повідомлення суду були відділом проігноровані. Із наявних у справі матеріалів не можна вважати, що державний виконавець в повній мірі вчиняв виконавчі дії та вжив усіх можливих заходів для примусового виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин суд погоджується з твердженнями скаржника, що державним виконавцем не в повному обсязі здійснена робота по виконанню судового рішення, а тому приходить до висновку про необхідність визнання протиправними дій державного виконавця та начальника ВДВС щодо винесення та затвердження оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документу від 21.01.2016 року у ВП №48271365 та скасування зазначеної постанови із зобов'язанням державного виконавця поновити виконавче провадження та провести виконавчі дії з виконання виконавчого листа №448/1513/13-ц від 25.06.2014року, виданого Мостиським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу на користь ПАТ «ВБР» у розмірі 802917,60 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст.55 Конституції України).

Згідно із ч.ч.1,3 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, в іншому випадку його рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно положень ст.387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Підсумовуючи вищенаведене, проаналізувавши усі докази у їх сукупності, дотримуючись принципу диспозитивності та змагальності сторін, з метою реалізації принципів судочинства, розглянувши дану скаргу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 21.01.2016року була винесена старшим державним виконавцем Залізничного Відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 та затверджена начальником ВДВС ОСОБА_4 передчасно та з порушенням вимог Закону України „Про виконавче провадження, що призвело до порушення прав стягувача ПАТ «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ», а тому вимоги даної скарги є обґрунтованими і такі слід задоволити частково.

Щодо вимог скарги про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця Горбового В.І. та начальника Залізничного ВДВС ОСОБА_4 у невиконанні рішення Мостиського районного суду Львівської області про стягнення ОСОБА_2 суми боргу на користь ПАТ «ВБР», а також вимог скарги про визнання протиправною бездіяльності начальника Залізничного ВДВС ОСОБА_4 у не контролюванні правильності й повноти виконання вищевказаного рішення суду, то дані вимоги скаржником не доведені, із наявних у справі матеріалів підстав для задоволення таких вимог не вбачається, тому такі, на думку суду, не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 209, 383 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» на протиправні дії та бездіяльність старшого державного виконавця Залізничного Відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 та начальника Залізничного Відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4, - задоволити частково.

Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 та начальника Залізничного Відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 щодо винесення та затвердження постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 21.01.2016року у виконавчому провадженні ВП №48271365, а зазначену постанову - скасувати.

Зобовязати старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_3 та начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 поновити виконавче провадження ВП №48271365 та провести виконавчі дії для повного та своєчасного виконання виконавчого листа №448/1513/13-ц від 25.06.2014року, виданого Мостиським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу на користь ПАТ «ВБР» у розмірі 802917,60 гривень.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Борисенко

Ухвала набрала законної сили « » 20 р.

Суддя В.В.Борисенко