Єдиний унікальний номер 725/1650/16-ц
Номер провадження 2/725/353/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2016 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Скуляк І. А.

при секретарі Зитинюк К.А.

за участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

У позові посилалась на те, що вона з 27 лютого 2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 Рішенням суду їх шлюб розірвано.

Під час шлюбу ними за спільні кошти в розмірі 148 000 грн. було придбано нерухоме майно, а саме: чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

В подальшому, нею за власні кошти в розмірі 30 000 євро було зроблено капітальний ремонт у вказаній квартирі та придбано побутову техніку.

Вказане, на її думку, підтверджується висновком про вартість майна від 07.05.2016 року, відповідно до якого вартість спірного майна на момент проведення дослідження становить 1209198 грн.

За таких обставин, вважає, що вартість квартири збільшилась за рахунок її особистих коштів у 3,7 разів, а тому відповідно до цього і збільшилася її частка у спільній сумісній власності.

Просила, згідно уточнених позовних вимог, визнати за нею право спільної часткової власності на 7/8 частку чотирьох кімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_3 позов підтримали та підтвердили викладені у ньому обставини. Просили задовольнити його у повному обсязі.

Позивачка ОСОБА_1 додатково пояснила, що під час перебування в шлюбі, відповідачем дійсно було отримано кошти за продаж спадкового майна. Однак вказаний відповідачем розмір коштів є значно завищеним та становить 37 600 грн., а не 20 000 доларів США. Більше того, вказані кошти були отримані відповідачем ще задовго до придбання спірного майна та були використані ним на розвиток власного бізнесу.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 позов визнали частково, про що надали свої письмові заперечення. Вважають, що за позивачкою слід визнати право спільної часткової власності тільки на 1/4 частки квартири №51, оскільки значну суму для придбання майна в розмірі 20 000 доларів США було вкладено саме ним. Просили позов задовольнити частково.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1, обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, починаючи з 27 лютого 2009 року (а.с.9).

В судовому засіданні сторонами визнано та підтверджено, розірвання шлюб між ними на початку літа 2016 року.

Під час перебування у шлюбі, а саме 07 квітня 2014 року, позивачем та відповідачем було придбано нерухоме майно - чотирьох кімнатну квартиру №51, яка знаходиться по вул.Руській, 273 в м.Чернівці.

Згідно договору купівлі - продажу квартири від 07 квітня 2014 року, сторонами було придбано вказане нерухоме майно за ціною 148 000 грн. та за спільною домовленістю право власності на нього було оформлено на відповідача ОСОБА_2 (а.с.45-49).

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як вбачається із положень ч.1 ст.61 СК України, обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч.1 ст.69 вказаного вище Кодексу, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Крім цього, ч.3 ст.368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом

Таким чином, суд вважає, що квартира АДРЕСА_3 є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки дане майно було придбано подружжям під час шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як вбачається із ч.1 та ч.2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Таким чином, виходячи із принципу рівності часток кожного із співвласників спільного сумісного майна, суд вважає, що частка кожного із них складає по 1/2 квартири АДРЕСА_3.

Згідно ст.372 ч.3 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Враховуючи наведені вище вимоги закону, суд вважає, що право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_4 слід припинити.

При цьому, суд вважає, безпідставним посилання позивачки ОСОБА_1 з приводу того, що її частка у спільному майні повинна бути збільшена за рахунок витрачених нею особистих коштів у розмірі 30 000 євро на ремонт квартири та придбання техніки, виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На думку суду, ОСОБА_1 в судовому засіданні не довела того, що нею на ремонт спірної квартири витрачено 30 000 євро особистих коштів, оскільки, доказів на підтвердження вказаного стороною не надано. На думку суду, не можуть вважатися належними доказами по справі покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, про вищезазначену обставину, так як, вони є близькими родичами позивача (батьком, рідним братом, матірю), а тому, на думку суду, їх покази можуть бути упередженими та необєктивними.

Крім того, суд вважає, безпідставним посилання відповідача ОСОБА_2 з приводу того, що для придбання квартири №51 ним було надано значну суму своїх особистих коштів у сумі 20 000 доларів США, які були отримані ним після продажу успадкованої квартири.

Як вже було зазначено судом, сторонам під час вирішення судом спору про поділ майна подружжя необхідно довести, що майно або його частина, яке є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, було придбано за рахунок майна набутого до шлюбу, за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, на підставі договору дарування або в порядку спадкування, таке майно визнається особистою приватною власністю або його пропорційної частини.

На підтвердження своїх доводів, відповідачем було надано до матеріалів справи копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 жовтня 2013 року та договір купівлі-продажу квартири від 28 жовтня 2013 року (а.с.35-39).

Відповідно до вказаних документів, ОСОБА_2 отримав у спадщину 1/3 частки квартири №13, яка знаходиться по вул.Міцкевича, 10 в м.Чернівці. В подальшому вказане нерухоме майно було продано ним та ще двома спадкоємцями за 112 800 грн.

Отже, отримана відповідачем сума коштів від продажу квартири, становить саме 37 600 грн. (112 800 х 3 =37 600).

Згідно офіційного курсу Національного банку України, станом на 28 жовтня 2013 року, вказана сума коштів в іноземній валюті (долари США), становить 4 705,88 доларів США, а не 20 000 доларів США, як вказував відповідач.

Таким чином, суд, перевіривши факти наведені ОСОБА_2 з приводу джерела отримання ним особистих коштів саме у сумі 20 000 доларів США від продажу спадково майна, вважає, що вказане не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що з моменту отримання грошей відповідачем від продажу спадкового майна в розмірі 37 600 грн. та придбання квартири №51 сплинуло майже шість місяців.

За таких обставин, у суду не має достатньо підстав вважати, що вказані кошти були витрачені відповідачем саме на придбання спірного нерухомого майна, а не на особисті потреби та потреби сімї.

При цьому, суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_8, оскільки він тільки підтвердив той факт, що відповідач пропонував придбати йому нерухоме спадкове майно за 60 000 доларів США. Однак під час продажу майна та передачі коштів за нього він присутній не був та з цього приводу нічого пояснити не може.

Також, не можуть вважатися належними доказами по справі покази свідка ОСОБА_9, так як вона є близьким родичем відповідача (рідною сестрою), а тому, на думку суду, її покази можуть бути упередженими та необєктивними.

Отже, аналізуючи вказані вище обставини, суд приходить до переконливого висновку з приводу того, що дійсно відповідачем було отримано від продажу спадкового майна кошти в розмірі 37 600 грн., однак належних і допустимих доказів про те, що вказана сума була потрачена саме на придбання спірного майна судом не здобуто.

У звязку із цим, суд приходить до висновку, що частки сторін у спільній сумісній власності - квартирі АДРЕСА_1 є рівними, а тому за позивачкою слід визнати право спільної часткової власності на 1/2 частки.

У відповідності до розяснень, які містяться в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Як було встановлено під час розгляду справи, вартість спірного майна станом на 07 травня 2016 року, становить 1 209 198 грн.(а.с.40-44).

За таких обставин з позивачки та відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати відповідно 1000 грн. з позивачки та 5338,60 грн. з відповідача.

Керуючись ст.ст.57,60,61,63,65,69,70,71 СК України, ст.ст.355, 368, 372, 1216, 1224, 1233-1235 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 58, 60, 64, 88, 130, 174, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1/2 частку чотирьох кімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 5338,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці І. А. Скуляк