У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Ізмайлової Т.Л., Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Катрінфарм», ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року, рішення апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулось до суду з указаним позовом, просило стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Катрінфарм» (далі - ТОВ «Катрінфарм») та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 77 119 грн 95 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27 березня 2013 року між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Катрінфарм» укладено договір про надання овердрафту № BL 15161, за умовами якого останньому надано короткостроковий кредит у формі овердрафту, лімітом у 72 000 грн. Основну суму овердрафту позичальник зобов'язався повернути до 1 березня 2014 року, а також виплатити плату за користування кредитом та виконати інші грошові зобов'язання відповідно до умов укладеного договору.

У забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання овердрафту 27 березня 2013 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 укладено окремі договори поруки.

У зв'язку з невиконанням ТОВ «Катрінфарм» зобов'язань за договором про надання овердрафту станом на 1 вересня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 77 119 грн 95 коп. (у тому числі заборгованість за тілом кредиту - 70 062 грн 66 коп., за процентами - 811 грн 03 коп., пеня - 6 246 грн 26 коп.), яка підлягає стягненню з відповідачів як із солідарних боржників.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ТОВ «Катрінфарм», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 77 119 грн 95 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано. Закрито провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до ТОВ «Катрінфарм». Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання овердрафту у розмірі 77 119 грн 95 коп. (у тому числі заборгованість за тілом кредиту - 70 062 грн 66 коп., за процентами - 811 грн 03 коп., пеня - 6 246 грн 26 коп.). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» 77 119 грн 95 коп. (у тому числі заборгованість за тілом кредиту - 70 062 грн 66 коп., за процентами - 811 грн 03 коп., пеня - 6 246 грн 26 коп.). Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову в позові, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування рішення апеляційного суду відсутні.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеному в постановах від 1 липня 2015 року (справи № 6-745 цс 15 та № 6-467 цс 15), оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Закриваючи провадження у справі в частині вимог ПАТ «Універсал Банк» до ТОВ «Катрінфарм», апеляційний суд виходив із того, що вказані вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, а їх об'єднання із вимогами, які розглядаються за правилами цивільного судочинства, не допускається.

Такі висновки апеляційного суду відповідають нормам процесуального закону, а також вищевказаному правовому висновку Верховного Суду України.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Вирішуючи спір у частині стягнення заборгованості за договором про надання овердрафту з поручителів, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що вони не є солідарними боржниками між собою, та окремо стягнув заборгованість з кожного з них на користь банку. Водночас, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для припинення поруки, оскільки договорами поруки визначено порядок припинення цих договорів, а саме: якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку/терміну виконання боржником основного зобов'язання за основним договором не пред'явить вимогу до поручителів (п. 4.2 договорів поруки).

Оскільки судами встановлено, що договором про надання овердрафту визначено зобов'язання боржника повернути кредит не пізніше 1 березня 2014 року, договорами поруки визначено порядок їх припинення, а з указаним позовом банк звернувся у листопаді 2014 року, то доводи касаційної скарги про припинення поруки у зв'язку з пропуском банку 6-місячного строку пред'явлення вимоги до поручителів є необґрунтованими.

Доводи касаційної скарги про те, що банк не направляв на адресу поручителів вимоги про погашення заборгованості за договором про надання овердрафту, не можуть бути підставою для скасування рішення апеляційного суду, оскільки банком пред'явлено вказаний позов про стягнення заборгованості, який також є формою вимоги до поручителів.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом апеляційної інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 25 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
Т.Л. Ізмайлова
М.І. Наумчук