АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/864/16 Справа № 206/3273/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Кочкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючої - судді Кочкової Н.О.,

суддів - Григорченка Е.І, ОСОБА_2,

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалось на те, що 10 серпня 2007 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта» (правонаступником якого являється позивач) та відповідачем був укладений кредитний договір №005-03049-100807, відповідно до якого позивач відкрив держателю картковий рахунок №9611 з кредитною лінією на загальну суму 30 000грн., на день укладення договору ліміт на рахунку в сумі 2508 грн. Взяті на себе зобовязання по поверненню кредитних коштів та сплаті інших платежів, передбачених договором, позичальник не виконував, станом на 10 березня 2015 року утворилась заборгованість за кредитом в сумі 38532,65 грн., з яких: тіло кредиту 20979,47грн.; прострочене тіло кредиту 4177,39грн.; відсотки 13375, 79 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача (а.с.2).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволені. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитом № 005-03049-100807 від 10 серпня 2007 року в сумі 38532, 65 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту 20979, 47 грн., заборгованості за прострочене тіло кредиту 4177, 39 грн.; заборгованості за відсотками 13375, 79 грн. Вирішено питання щодо судового збору (а.с.124-126).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та просить ухвалити нове, яким відмовити в стягненні з нього заборгованості за кредитним договором (а.с.131-132).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що 10 серпня 2007 року між ТОВ «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого являється ПАТ «Дельта Банк», та відповідачем був укладений кредитний договір №005-03049-100807, відповідно до якого позивач відкрив картковий рахунок № 9611. Відповідно до умов даного Договору (п. 1.3) Банк відкриває Держателю кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладення цього Договору встановлює ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 2508 грн. Ліміт Кредитної лінії розраховується Банком самостійно, та не може перевищувати загальної суми Кредитної лінії. Перегляд чи зміна ліміту Кредитної лінії здійснюється у відповідності до внутрішніх процедур Банку та умов цього Договору, крім того банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах Кредитної лінії, при цьому Додаткова угода до договору про зміну ліміту Кредитної лінії Сторонами не складається. Відомості про зміну розміру кредитного ліміту та строків уведення в дію зазначаються в щомісячній виписці. Згідно п. 2.5, 2.13 держатель Картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості та Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, в розмірі визначеному «Тарифами» , а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць. Крім того, держатель доручає Банку здійснювати договірне списання грошових коштів з Рахунку в рахунок погашення сум заборгованості, яка виникає за цим Договором та /або Кредитними договорами, укладеними Сторонами, в тому числі і плати за надані Банком послуги з розрахунково-касового обслуговування в розмірі та строки, передбачені Правилами та Тарифами.

Станом на 10 березня 2015 року заборгованість за кредитом складає 38532,65 грн., з яких: тіло кредиту 20979,47грн.; прострочене тіло кредиту 4177,39грн.; відсотки 13375, 79 грн. (а.с.6-9).

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконував своїх зобовязань з повернення кредиту і не сплачував відсотки.

З такими висновками суду погоджується й колегія суддів виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Посилання апелянта на те, що банком при зверненні до суду не відображено збільшення ліміту кредиту, - не являється підставою для скасування рішення суду, оскільки не впливає на розмір заборгованості. Крім того, у п. 1.3 кредитного договору чітко зазначено, що перегляд та/або зміна ліміту Кредитної лінії здійснюється у відповідності до внутрішніх процедур банку та умов цього Договору. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах Кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода до Договору про зміну ліміту Кредитної лінії Сторонами не складається.

Твердження апелянта про те, що Банк тривалий час не повідомляв його про наявність заборгованості не має правового значення, а посилання на те, що кредитні кошти він фактично повернув, - не підтверджено належними і допустимими доказами.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що кредитний договір не відповідає закону «Про захист прав споживачів» - прийняти до уваги не можна, оскільки ОСОБА_3 укладав та підписував кредитний договір власноручно, був обізнаний з умовами договору і ніколи його не оспорював, а відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не спростовують правильність висновків суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення не встановлено, тому апеляційний суд вважає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.307, ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:

Судді: