Апеляційний суд Житомирської області
Справа №292/119/16-ц Головуючий у 1-й інст. Кулик П. О.
Категорія 43 Доповідач Галацевич О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Матюшенка І.В., Якухна О.М.

з участю секретаря судового засідання Мишаковської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тетірської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та зобовязання вчинити певні дії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 26 травня 2016 року,

встановила:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправним рішенням 39 сесії 6 скликання Тетірської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області від 29.10.2014 "Про віднесення житла (квартири) до категорії соціального житла", зобовязати виконавчий комітет зазначеного органу місцевого самоврядування надати йому дозвіл на приватизацію квартири по вул. Садова, 2а в с. Тетірка Червоноармійського району Житомирської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 01.06.2001 на підставі договору оренди, укладеного зі СТОВ «Тетірське», а в подальшому договорів оренди, укладених з Тетірською сільською радою, він разом із сімєю зареєстровані та проживають у спірній квартирі, яка знаходиться у приміщенні фельдшерсько-акушерського пункту с. Тетірка за вищевказаною адресою. У квартирі він робив поточні ремонти, вчасно сплачував орендну плату. Рішенням виконавчого комітету Тетірської сільської ради № 38 від 14.11.2014 відмовлено у наданні йому дозволу на приватизацію даного житла, оскільки рішенням 39 сесії 6 скликання від 29.10.2014 "Про віднесення житла (квартири) до категорії соціального житла" квартирі надано статус "соціального житла". Враховуючи, що у строки визначені п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про житловий фонд соціального призначення», а саме до 01.01.2008, спірна квартира до житлового фонду соціального призначення передана не була та, зважаючи на порядок формування такого фонду органами місцевого самоврядування, вважає рішення про віднесення квартири до категорії соціального житла протиправним, таким що порушує його право на житло.

Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 26 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить вищевказане судове рішення скасувати та ухвалити нове - про задоволення позову. Позивач, крім доводів, якими обґрунтовував свої позовні вимоги, послався на безпідставність висновку суду про недоведеність ним обставин, що спірна квартира є житлом, що, на його думку, спростовується наявними у матеріалах справи доказами, визнанням цих обставин представником відповідача, яким суд не дав належної оцінки.

Заслухавши доводи осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до обєктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Згідно ч. 1 ст. 8 цього Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється, у тому числі органами місцевого самоврядування.

За змістом ст. 1 Закону України «Про житловий фонд соціального призначення» соціальне житло - житло всіх форм власності (крім соціальних гуртожитків) із житлового фонду соціального призначення, що безоплатно надається громадянам України, які потребують соціального захисту, на підставі договору найму на певний строк.

Порядок формування та повноваження органів місцевого самоврядування щодо житлового фонду соціального призначення визначено ст. ст. 5, 9 вищевказаного Закону. З аналізу вказаних норм закону, вбачається, що такий житловий фонд формується шляхом будівництва нового житла, реконструкції існуючих жилих будинків, переобладнання нежилих будинків у жилі тощо.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 користувався приміщенням по вул. Садовій, 2а в с. Тетірка Червоноармійського району Житомирської області відповідно до договорів оренди, укладених із Тетірською сільською радою Червоноармійського району Житомирської області (а.с. 12-24).

12.11.2014 позивач звернувся до сільської ради із заявою про приватизацію житла за вказаною адресою (а.с. 8).

Рішенням виконавчого комітету цього органу місцевого самоврядування № 38 від 14.11.2014 йому відмовлено у наданні дозволу на приватизацію вказаного приміщення (а.с. 10).

Рішенням 39 сесії 6 скликання Тетірської сільської ради від 29.10.2014 "Про віднесення житла (квартири) до категорії соціального житла" спірне приміщення віднесено до категорії соціального житла (а.с. 9).

26.01.2016 ОСОБА_1 повідомлено органом місцевого самоврядування про необхідність звільнення орендованого приміщення у звязку із закінченням строку відповідного договору 28.02.2016 та відмовою сільської ради у продовженні оренди (а.с. 44).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 у частині зобовязання виконавчого комітету сільської ради надати йому дозвіл на приватизацію житла, суд виходив із того, що приміщення по вул. Садовій, 2а в с. Тетірка Червоноармійського району Житомирської області не може бути обєктом приватизації, оскільки позивачем не доведено його статусу житлового.

Такий висновок суду є правильним, відповідає матеріалам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, узгоджується із дослідженими судом доказами.

Посилання позивача на договір оренди від 01.06.2001, укладений між ним та СТОВ «Тетірське», за умовами якого йому у 2001 році передавалося житлове приміщення із двох кімнат та веранди площею 49,84 кв.м, що знаходиться у будинку фельдшерсько-акушерського пункту, належному вказаному сільськогосподарському товариству, для проживання разом із сімєю (а.с. 11), та на витяг із протоколу №2 зборів уповноважених членів КСП "Переможець" від 23.02.2000 року (правонаступник СТОВ "Тетірське"), відповідно до якого серед обєктів соціальної сфери передавався на баланс сільської ради житловий фонд (а.с. 80), не можуть свідчити про статус приміщення як житлового та спростовуються іншими доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Зокрема, відповідно до акту СТОВ «Тетірське» на баланс сільської ради передавалось приміщення медпункту с. Тетірка (а.с. 67).

Серед переліку майна соціальної сфери СТОВ «Тетірське», яке передавалось на баланс Тетірської сільської ради, житлові будинки відсутні, значиться медпункт бригади №1 с. Тетірка Червоноармійського району Житомирської області (а.с. 81).

Обставини, що спірне приміщення у с. Тетірка, вул. Садова, 2а, яким користувався позивач, є нежитловим підтверджується також звітом про оцінку №Н-95-03/08 від 25.03.2008, замовленим Тетірською сільською радою з метою визначення його вартості для подальшого розрахунку орендної плати, згідно якого обєктом оцінки було саме нежитлове вбудоване приміщення, загальною площею 49,84 кв.м, що розташовано у одноповерховій будівлі ФАП за вказаною адресою (а.с. 69-71).

Суд першої інстанції надав правильну оцінку договорам оренди спірного приміщення, які укладені між Тетірською сільською радою та ОСОБА_1 від 01.04.2008, від 01.04.2011 року (а.с.12-18), згідно яких обєктом оренди був медпункт площею 49,84 кв.м по вул. Садовій, 2а в с. Тетірка. Розбіжності щодо обєкту оренди (нежитлове приміщення і квартира) у наданих представником сільської ради (а.с. 82-84) та позивачем (а.с.82-84) примірниках останнього договору оренди від 29.03.2013 року, строк дії якого закінчився у лютому 2016 року, не мають значення для підтвердження статусу приміщення, наданого в оренду.

Оскільки сторони у справі не надали суду доказів про будівництво спірного приміщення як житлового, його переобладнання із нежитлового у житлове, набуття права власності на житло на інших підставах, не заборонених законом (дозвільну документацію, документацію по введенню в експлуатацію, дані з реєстру прав на нерухомість тощо), визнання представником сільської ради обставин, що приміщення вул. Садовій, 2а в с. Тетірка є житловим, не має юридичного значення для вирішення спору.

Враховуючи відсутність таких доказів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо законності рішення органу місцевого самоврядування про віднесення приміщення за вказаною адресою до категорії соціального житла.

Відтак, рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення 39 сесії 6 скликання Тетірської сільської ради від 29.10.2014 "Про віднесення житла (квартири) до категорії соціального житла" підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового про задоволення позову.

У решті рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 26 травня 2016 року у частині відмови у задоволенні позову про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування скасувати, ухваливши у цій частині нове рішення - про задоволення позову.

Визнати незаконним та скасувати рішення 39 сесії 6 скликання Тетірської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області від 29 жовтня 2014 року "Про віднесення житла (квартири) до категорії соціального житла".

Стягнути з Тетірської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 578,76 грн.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: