Справа № 570/3135/15-ц
Номер провадження 2/570/387/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2016 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

при секретарі Птюшинська І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що між сторонами був укладений кредитний договір. Позичальниці були надані грошові кошти, встановлений термін їх повернення. Однак відповідачка не виконує покладені на неї зобовязання. Тому позивач звернувся до суду, просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачки наявну заборгованість, та судові витрати.

Представник позивача не зявився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без його участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи.

Відповідачка не зявилася в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов не визнає, та просить справу розглядати без її участі.

Відповідачка надала суду заяви, згідно до яких: просить відмовити в задоволенні позову, зважаючи на пропуск процесуальних строків звернення до суду; а в разі, якщо суд не знайде підстав для відмови в позові за сплином строків давності, просить зменшити розмір неустойки (пені). Крім того, у заяві про перегляд заочного рішення відповідачка просить суд про застосування строку позовної давності, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу).

Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін, які не зявилися. Суд вважає, що по справі є можливість ухвалити судове рішення на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до укладеного договору № б/н від 15.11.2007 року, ОСОБА_2 (далі - Відповідачка) отримала кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

В порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідачка станом на 30.06.2015 року згідно розрахунку банку має заборгованість 13 164, 73 грн., яка складається з наступного:

- 5016, 39 грн. - заборгованість за кредитом;

- 5527, 75 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом;

- 1755, 60 грн. - заборгованість по комісії та пені за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до умов договору:

- 250, 00 грн. - штраф (фіксована частина).

- 614, 99 грн. - штраф (відсоткова складова).

Розрахунок суми заборгованості додається банком.

Відповідачкою було подано заяви про застосування строків позовної давності відносно вимог про стягнення суми основного боргу у зв'язку зі спливом трьох років (загальна позовна давність); про застосування строку позовної давності, встановленою тривалістю в один рік, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відносно заяви Відповідачки про застосування строків позовної давності щодо вимог банку про стягнення суми основного боргу у зв'язку зі спливом трирічного строку звернення до суду, і як наслідок прийняття рішення про відмову в позові, суд зважає на наступне.

В матеріалах справи не знайшли свого підтвердження обставини пропуску Позивачем строків позовної давності щодо вимог про стягнення суми основного боргу та відсотків. Дослідивши матеріали справи, зокрема, розрахунок заборгованості за кредитним договором суд встановив, що Відповідачка востаннє здійснювала погашення заборгованості: 01.08.2012 року (сума 3000 грн.) та 04.08.2012 року (сума 2800 грн.). Позивач звернувся до суду з даним позовом 03.08.2015 року (01.08.2015 року припадав на суботу неробочий день), а тому строк позовної давності до вимог про стягнення суми основного боргу та відсотків за договором позивачем не були пропущені.

Відносно заяви Відповідачки про застосування строку позовної давності, встановленою тривалістю в один рік, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу), то суд вважає за слушне прийняти до уваги дану заяву.

Відповідно до ст.ст. 257, 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. А позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачка заявила про застосування строків позовної давності, подавши про це заяву. За таких обставин враховуючи положення ст.ст. 257, 258, 267 ЦК України суд вважає за можливе застосувати строк позовної давності до додаткових вимог; та з цих підстав в задоволенні позову в частині стягнення неустойки (пені) в сумі 1755, 60 грн. слід відмовити.

Крім того, суд враховує положення правової позиції, яка міститься у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року: за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зважаючи на правову позицію Верховного Суду України з метою захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних осіб під час здійснення завдань цивільного судочинства у відповідності до Конституції України суд вважає, що заявлені вимоги в частині нарахування неустойки (штрафу) за порушення умов договору у розмірі 250 грн. та 614,99 грн. не можуть бути задоволені.

За таких обставин до стягнення з Відповідачки на користь Позивача підлягає заборгованість у розмірі 10 544,14 грн., яка складається з наступного:

- 5 016, 39 грн. - заборгованість за кредитом;

- 5 527, 75 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зважаючи на наведене суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ПАТ КБ „ПриватБанк (р/р 3111, , вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпропетровськ, 49049) 10 544 грн. 14 коп. - заборгованість за правочином №б/н від 15.11.2007 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ПАТ КБ „ПриватБанк (р/р 3111, , вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпропетровськ, 49049) - 243 грн. 60 коп. - судові витрати (сплата судового збору).

В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Красовський О.О.