Дата документу 13.09.2016
Справа N 320/4361/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«13» вересня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого: судді Кучеренко В.В.
при секретарі: Прозоровій Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 за участю третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням
Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком № 3 по пров. Заводському в м. Мелітополі зазначивши, що 07.10.2006 року позивач уклав шлюб з відповідачем. 26.07.2013 року позивач та відповідач зареєструвались в будинку № 3 по пров. Заводському, та жодного дня там не мешкали а проживали на квартирі яку орендували. Влітку 2014 року сторони стали проживати окремо та 02.12.2014 року шлюб між ними було розірвано. 13.06.2015 року після смерті бабусі позивача, померлої 30.11.2014 року, позивач став власником будинку за адресою пров. Заводський, 3 у м. Мелітополі. На добровільне прохання зняття з реєстрації відповідача з дитиною з належного позивачу будинку з метою майбутнього продажу, відповідач надала категоричну відмову. Враховуючи, що відповідач з дитиною ОСОБА_3 реєструвались формально та не проживають в будинку за адресою м. Мелітополь пров. Заводський, 3 з моменту реєстрації з 26.07.2013 року, тобто на протязі трьох років без поважних причин, позивач вважає, що вони по закону можуть бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Позивач в судове засідання не зявився, представник позивача до суду надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, не повідомили суд про причини неявки, про місце, час та дату судового засідання були повідомлені належним чином шляхом опублікування оголошення про їх виклик в газеті «Запорізька правда», заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за їх відсутності від них не надходило, тому суд визнає неявку відповідачів неповажною, та вважає можливим заочно розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи по справі у судове засідання не зявилася, суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги в частині щодо визнання малолітньої дитини ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням не підтримує та просить прийняти рішення враховуючи інтереси дитини.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, ч.1 ст. 224 ЦК України урегульовує питання ухвалення заочного рішення. При цьому, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв представника позивача, представника третьої особи про розгляд справи без їх участі та у звязку з неявкою відповідачів фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
07 жовтня 2006 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який 02.12.2014 року було розірвано /а.с.77,11/.
Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.06.2015 року, копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 8/25 частин будинку, що знаходиться за адресою м. Мелітополь, пров. Заводський, 3 належать ОСОБА_1 /а.с.13-14/.
Відповідно копії довідки голови квартального комітету від 06.06.2016 року, житловий будинок який знаходиться за адресою м. Мелітополь, пров. Заводський, 3 належить ОСОБА_1 У вказаному будинку зареєстровані з 26.07.2013 року але не проживали жодного дня колишня дружина ОСОБА_2 та дитина ОСОБА_3 /а.с.12/.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 71 Житлового Кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до вимог ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.
Суд вважає, що дитина, яка усиновлена позивачем має більш прихильності до своєї матері, з якою вона і мешкає.
Згідно зі ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку, що розташований за адресою: Запорізька область м. Мелітополь, пров. Заводський, 3, не проживають з моменту реєстрації з 26.07.2013 року, а отже понад 3 років без поважних причин, їх речей у будинку немає, вимог щодо проживання у вказаному будинку вони не предявляли.
На підставі викладеного, суд вважає можливим визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування вищевказаним житловим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 71, 72, 163 ЖК України, ст. 405 ЦК України, ст.ст. 15, 57, 59, 107, 208, 212-215, 224-228 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3 за участю третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку № 3 по пров. Заводському в місті Мелітополі Запорізької області.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В.В.Кучеренко