У х в а л а

15 січня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РЗК» на рішення апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дар-С» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дар-С» про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

У квітні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дар-С» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за попереднім договором міни у розмірі 70 тис. грн.

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дар-С» про визнання права власності на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1, площею 296,3 кв.м.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05 травня 2014 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Дар-С» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1, загальною площею 296,3 кв. м.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 05 травня 2014 року в частині вирішення зустрічних позовних вимог про визнання права власності скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «РЗК» просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У прийнятті касаційної скарги слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 324 (Глава 2 Розділу V) ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та рішення й ухвали апеляційного суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

Відповідно до роз'яснень викладених у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 14 червня 2012 року «Про судову практику розгляду цивільних справ у касаційному порядку» у разі оскарження ухвали апеляційного суду, яка не перешкоджає подальшому провадженню у справі (наприклад, про відкриття апеляційного провадження у справі, відкладення розгляду справи), подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає касаційному оскарженню, а також при поданні касаційної скарги особою, яка не має передбаченого ст. 324 ЦПК права на касаційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої чи апеляційної інстанції питання не вирішував, суддя-доповідач відповідно до цієї норми ЦПК постановляє ухвалу про повернення касаційної скарги.

Як вбачається із змісту скарги та доданих до неї матеріалів, Товариство з обмеженою відповідальністю «РЗК» на момент ухвалення рішення у справі не було власником нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 у м. Києві, загальною площею 296,3 кв. м, за таких обставин, доводи про те, що їх права та обов'язки вказаним рішенням порушені, не є обґрунтованими.

Керуючись ст. 324 ЦПК України,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РЗК» на рішення апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов