Справа № 760/7401/16-ц
Провадження № 2/760/3804/16
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

07 червня 2016 року м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Шевченко Л. В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

19.04.2016 ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про визнання права власності.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 25.04.2016 зазначена позовна заява залишена без руху з підстав її невідповідності вимогам, встановленим статтею 119 ЦПК.

Так, у пункті 7 постанови № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що «позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладенні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину».

Таким чином, на стадії подання позову позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення, оскільки від того наскільки правильно обрано спосіб судового захисту, залежить значною мірою і правильне вирішення спору та своєчасний і швидкий розгляд справи.

Оскільки розгляд справи проводиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, особи які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів, повинні повно викладати обставини справи, якими вони обґрунтовують свої вимоги, з посиланням на відповідні докази.

З матеріалів справи випливає, що позивачі пред'явили позов ОСОБА_9, однак не обґрунтували зміст своїх позовних вимог до нього, та не зазначили відповідних доказів на підтвердження зазначених обставин.

У позовній заяві не викладені обставини, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги до відповідачів про визнання за ними права власності на грошові кошти, набуті за договорами відступлення права вимоги, не викладено, в якому порядку за позивачами потрібно визнати право власності на вказані грошові кошти та яким чином вони набувають статус вкладників у зазначенні пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 11.08.2014 тобто ті юридично значимі факти, на основі яких звертаються до суду та обґрунтовують свої вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування.

Також позивачам необхідно обґрунтувати спосіб захисту своїх прав, а саме зазначити підстави визнання за ними права власності на грошові кошти, які вони набули відповідно до договору відступлення права вимоги (цесії) від 11.08.2014 за договором банківського вкладу, оскільки на момент звернення до суду з цим позовом існує чинний договір дарування від 30.03.2015.

Крім цього з матеріалів справи випливає, що вказані кошти на які позивачі просять визнати право власності знаходяться на рахунках відкритих у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з договором банківського вкладу.

Отже, позивачам необхідно у своїй позовній заяві зазначити та обґрунтувати чи зверталися вони до банку з вимогою про повернення суми вкладу в порядку цесії (переуступки права вимоги), якщо зверталися, то коли саме та чим це підтверджується, чи було ідентифіковано осіб, які мають право вимоги по даним вкладам.

Крім того, при цесії відбувається заміна кредитора у основному зобов'язанні в силу договору, тобто новий кредитор при переведенні боргу набуває всіх прав старого і займає його місце в основному зобов'язанні, а саме на отримання в певній сумі грошових коштів на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у якому боржником є банк, який має обов'язок по належному виконанню операцій по рахунку.

Також, заявляючи вимогу про визнання права власності на кошти, що перебувають у банківській установі, позивачі мають визначитися з колом учасників процесу, оскільки дане рішення може вплинути на права та обов'язки ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Враховуючи принцип диспозитивності, суд обмежений у можливості виявляти свою ініціативу. Суд зобов'язаний вирішувати спори лише в межах заявлених фізичними чи юридичними особами вимог і на підставі поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Таким чином, суд позбавлений можливості визначити норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішити справу.

Ухвалою від 25.04.2016 про залишення позовної заяви без руху позивачам було запропоновано усунути недоліки шляхом подання нової, належним чином оформленої позовної заяви.

Строк для усунення недоліків був встановлений - три дні з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до розписки, яка міститься в матеріалах справи представник позивачів отримав вищезазначену ухвалу 30.05.2016. Отже строк для усунення недоліків закінчився 02.06.2016. Станом на день постановлення цієї ухвали позивачі недоліки позовної заяви не усунули.

Частина друга статті 121 ЦПК передбачає «якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві».

Таким чином, позовну заяву належить визнати неподаною та повернути позивачам.

Керуючись статтями 119, 121 ЦПК, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання права власності вважати неподаною та повернути позивачеві.

Роз'яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Л. В. Шевченко