Справа № 627/705/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого Вовк Л.В.

з участю секретаря Яхно Т.І.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Краснокутського району Харківської області про визнання права власності на домоволодіння, -

в с т а н о в и в :

В травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на домоволодіння .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона з 1997 року проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 ( колишня вул.Мопрівська) в смт.Краснокутськ . Вказаний житловий будинок належав діду її чоловіка - ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок. В березні 1977 року ОСОБА_2 помер. Діти та дружина ОСОБА_2 також померли . Чоловік позивача ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4,оскільки проживав у цьому будинку та фактично володів спадковим майном. В січні 2000 року помер її чоловік ОСОБА_3 Після його смерті залишилося спадкове майно , а саме 1/4 частина вище вказаного будинку. Інші спадкоємці відсутні . На думку позивача , вона має право успадкувати ? частину будинку ,яка належала її чоловіку , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном . Крім того, позивач проживає у вказаному будинку з 1997 року , відкрито, безперервно більше 10 років ним володіє , тому на думку позивача , вона набула право власності на ? частини будинку за набувальною давністю. Прохала визнати за нею право приватної власності на житловий будинок.

У судовому засіданні позивач підтримала позов , прохала його задовольнити .

Представник відповідача у відкрите судове засідання не зявився, надавши до суду заяву, згідно якої проти позову не заперечував , прохав вирішити справу на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення позивача , дослідивши письмові докази, зясувавши обставини справи, дійшов до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 був власником житлового будинку по вул.Мопрівська ,61 в смт.Краснокутськ Краснокутського району Харківської області, на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Краснокутською селищною радою від 09.06.1981 року.

Відповідно до довідки РПК « Краснокутське БТІ» від 24.03.2016 року, вказаний житловий будинок з господарськими будівлями існує, право власності зареєстровано за ОСОБА_2

Технічний паспорт виданий РКП « Краснокутське БТІ» свідчить , що загальна площа житлового будинку складає 55,00 кв.м , житлова площа 25,30 кв.м. .Крім того , на території домоволодіння побудовані господарські будівлі, самочинних будівель та переобладнань не має .

24 березня 1977 року ОСОБА_2 помер , що підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-ВЛ № 522614.

До складу спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_2 входить домоволодіння за вище вказаною адресою.

З відповіді Краснокутської ДНК від 23.01.2016 року вбачається , що на день смерті з ОСОБА_2 були зареєстровані його дружина ОСОБА_5 та сини ОСОБА_6 і ОСОБА_4 ,які фактично прийняли спадщину , згідно ст.549 ЦК України ( в ред.1963 року) , але свої спадкові права не оформляли.

Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняли її сини ОСОБА_4 та ОСОБА_6

ОСОБА_4 помер 11 жовтня 1992 року , про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ВЛ №522615.

ОСОБА_6 помер 07 вересня 2005 року , згідно свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №032218.

Після смерті ОСОБА_4 , спадщину прийняли його дружина ОСОБА_7 та його сини ОСОБА_3 та ОСОБА_8 Дружина ОСОБА_4- ОСОБА_7 померла 09.12.1992 року , що підтверджує свідоцтво про смерть 1V-ВЛ №356597.

На день смерті ОСОБА_6 у 2005 році в будинку зареєстрована його співмешканка ОСОБА_9 , яка померла 25.11.2005 року.

Позивач ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 та з 1997 року проживає та зареєстрована у житловому будинку по вул. Яровій ,61 ( колишня - вул.Мопрівська) в смт.Краснокутськ, що підтверджує свідоцтво про одруження та довідка Краснокутської селищної ради від 08.04.20016 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №230310 ОСОБА_3 помер 22 січня 2000 року.

Таким чином частка ОСОБА_3 в спадщині складає ? частку будинку , ? частка належить ОСОБА_6 ,1/4 частка належить сину ОСОБА_7 ОСОБА_8

Як свідчить довідка Ржавецького психоневрологічного інтернату від 17.05.2016 року , ОСОБА_8 помер 04 січня 1997 року.

Після смерті ОСОБА_6 інших спадкоємців не має.

В зв»язку з тим, що спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася в 2000 році, слід застосовувати норми ЦК України в редакції від 18.07.1963 року .

Відповідно до ст.529 ЦК України ( вред.1963 р.), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти померлого, дружина і батьки.

Згідно до норм ст. 524 ЦК України, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Як передбачає ст.549 ЦК України , визнається , що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином , ОСОБА_1 має право на ? частку будинку в порядку спадкування , що належала її чоловіку ОСОБА_3 , інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 не має, оскільки батьки його померли , а син ОСОБА_10 від прийняття спадщини відмовляється на користь позивача , про що свідчить його заява.

Щодо визнання права власності на ? частини будинку ,суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 5 від 7 лютого 2014 року, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статтей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України ( в ред.2003 р.) особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Як зазначає ст.344 ч.2 ЦК України , особа , яка заявляє про давність володіння може приєднати до часу свого володіння увесь час протягом якого цим майном володіла особа , чиїм спадкоємцем правонаступником вона є.

Згідно з п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, потрібно враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

За набувальною давністю може бути отримано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, власник якого невідомий або відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні його власнику було відмовлено.

Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

Характерною ознакою для визнання права власності на нерухомість за давністю володіння згідно до ст. 344 ЦК України є добросовісність, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю.

Оцінюючи встановлені у справі обставини, на які посилалась позивач , як на підставу своїх вимог , підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні,відповідно до ст.ст. 10,11,58,59, 60 ЦПК України, суд знаходить доведеним , що на житловий будинок ніхто не претендує , власник будинку помер , спадкоємці відсутні ,оскільки померли , позивач відкрито , добросовісно , безперервно з 1997 року володіє житлом , що надає йому права набуття житлового будинку у власність за давністю володіння відповідно до правил, встановлених статтею 344 ЦК України.

Судом встановлено , що позивач, як незаконний володілець ? частини житлового будинку, протягом всього часу володіння будинком впевнився, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

Суд вважає , що ОСОБА_1 має право на ? частини будинку по вул.Ярова,61 в смт.Краснокутськ за набувальною давністю , оскільки зареєстрована та проживає у спірному будинку з травня 1997 року одна, більше 10 років відкрито , добросовісно володіє вказаним домоволодінням та ? частину будинку в порядку спадкування за ОСОБА_3 .

За таких підстав суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 , так як позивач надала достатньо доказів на підтвердження позову , а відповідач проти позову не заперечує та не порушуються права інших осіб.

Керуючись ст.ст.529, 549 ЦК України ( вред.1963 р.), ст. 344 ЦК України ( в ред.2003 р.), ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,

ухвалив :

Позов ОСОБА_1 з а д о в о л ь н и т и.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями по вул.Ярова,61 в смт.Краснокутськ Краснокутського району Харківської області .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_11