Справа № 357/5044/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Голуб А. В. ,

при секретарі - Куца В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Біла Церква в залі суду №4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, третя особа ОСОБА_2 про припинення дії, яка порушує право,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому посилався на те, що 05.05.2015 року він звернувся письмово до Матюшівської сільської ради щодо доброві льного виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 25.03.2015 року (справа №357/1679/15-а) до заяви долучив постанову суду від 25.03.2015 року та копію звернення до Матюшівської сільської ради, яку вищевказаним судовим рішенням зобов»я зано внести до порядку денного чергової сесії та прийняти рішення по суті по заяві позивача від 11.09.2014 року. 21.05.2015 відбулося засідання постійної комісії Матюшів ської сільської ради з питань агропромислового комплексу, земельних відносин, екології та законності, на якій сільським головою ОСОБА_3 було зачитано постанову Білоцерківського міськрайонного суду від 25.03.2015 року та звернення позивача від 11.09.2014 року. Жодних пропозицій щодо врегулювання порушеного земельного питання та розгляду заяви по суті не надійшло, а було лише запропоновано винести заяву ОСОБА_1 від 05.05.2015 року на розгляд чергової сесії. 22.05.2015 року, за поданням сільського голови ОСОБА_3 на пленарному засіданні Матюшівської сільської ради було розглянуто заяву позивача від 05.05.2015 року та прийнято рішення № 39-336 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок» і зазначеним рішенням надано згоду на передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки орієнтованим розміром 0,0441 га за адресою АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. При розгляді звернення позивача від 05.05.2015 року об»єктивного розгляду заяви від 11.09.2014 року не відбулося, що відображено у витязі з рішення сесії Матюшівської сільської ради №39-336. Позивач вказував на те, що при прийнятті 22.05.2015 року Матюшівською сільською радою рішення №39-336 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок» відповідач керувався виключно рішенням Білоцерківського районного суду від 24.05.2000 року, яким було розглянуто питання про визначення варіантів користування земельних ділянок для ведення особистого селянсь кого господарства, радом з тим, сільська рада отримувала копію постанови про повернен ня виконавчого документа від 01.10.2001 року щодо виконання рішення суду від 24.05.2000 року на підставі того, що не розділені частки від частини житлового будинку, а при прийнятті рішення по розподілу житлового будинку та господарських споруд суттєво змінилися обставини з користування земельною ділянкою, зазначеної у варіанті №1. Позивач вказував на те, що в заяві від 11.09.2014 року він прохав надати право на розробку проекту відведення земельної ділянки уже раніше сформованої за рішенням виконкому Матюшівської сільської ради народних депутатів №16 від 15.08.1977 року розміром 0,09 га по АДРЕСА_1 в с.Матюші Білоцерківського району на забудову індивідуальної садиби матері позивача ОСОБА_4, після смерті якої у 1981 року позивач отримав у власність житловий будинок та право користування земельними ділянками. Крім цього, було прийнято рішення правління колгоспу «Радянська Україна» від 29.04.1982 року (протокол №8) «Про виділення ОСОБА_1 присадибної ділянки в розмірі 0,15 га», які на той час розташовувались по АДРЕСА_1 розміром 0,09 га та 0,06 га по вул. Перемоги. Рішення від 29.04.1982 року є чинним. Будь-яких рішень щодо виділення земельних ділянок в адміністративних межах с. Матюші ОСОБА_2 протягом часу з моменту одруження (1983 р.) до розлучення (1997 р.), ні правлінням колгоспу «Радянська Україна», ні виконавчим комі тетом Матюшівської сільської ради не приймалось. Позивач вказував на те, що сільська рада привласнила собі право здійснювати розподіл раніше виділеної земельної ділянки. Так, при прийнятті рішення від 22.05.2015 року за №39-336 відповідач не врахував положення ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України. Позивач посилався на те, що під час розгляду заяви від 05.05.2015 року та прийняття рішення від 22.05.2015 року за №39-336 Матюшівською сільською радою порушено норми ст. ст. 12, 116, ч.4 ст. 118 ЗК України та постанову Білоцерківського міськрайонного суду від 25.03.2015 року (справа №357/1679/ 15-а). Позивач просив в судовому порядку відновити його право на земельну ділянку розміром 0,089 га по АДРЕСА_1 ОСОБА_1, яка була закріплена йому рішенням правління колгоспу «Радянська Україна» від 29.04.1982 року (протокол №8) «Про виділення ОСОБА_1 присадибної ділянки в розмірі 0,15 га»; визнати незаконним та скасувати рішення Матюшівської сільської ради №39-336 від 22.05.2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок».

В судовому засіданні 04.08.2016 року ОСОБА_1 надав суду заяву про уточнення позовних вимог в якій він фактично зменшив свої позовні вимоги та просив в судовому порядку визнати незаконним та скасувати рішення Матюшівської сільської ради №39-336 від 22.05.2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок». В обґрунтування своїх зменшених позовних вимог позивач посилався на те, що рішення Білоцерківського районного суду від 24.05.2000 року про розподіл земельної ділянки на момент вступу в законну силу та на даний момент не підлягає виконанню з підстав двосторонньої домовленості про його повернення без виконання, втрати строків на оскарження постанови про повернення виконавчого документа до суду без повторного пред»явлення до виконання, втрачено строки на поновлення терміну виконання та в судовому рішенні не зазначено цільове призначення земельної ділянки щодо розподілу, що суперечить вимогам земельного законодавства України. Також змінилися обставини з прийняттям рішення Білоцерківського районного суду від 24.05.2002 року про розподіл житлового будинку, а також за сприянням Матюшівської сільської ради внесено нову адресу АДРЕСА_2, яка фактично не є зазначена в судовому рішенні від 24.05.2000 року, рішення виконкому Матюшівської сільської ради щодо перепланування житлового будинку у відповідності до архітектурних, санітарних норм не приймалось. Крім вказаного, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31.12.2003 р., згідно із статтею 377 ЦПК України, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК України Законом України від 27.04.2007 року №997-V і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Однак відповідач, діючи в інтересах ОСОБА_2 при прийнятті вказаного рішення від 22.05.2016 року №39-336 не врахував вказані положення ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, та врахував наявність житлового будинку в ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 с. Матюші, що є суттєвою помилкою та суперечить рішенню суду від 24.05.2002 року згідно якого ОСОБА_2 отримала частину з належного будинку та без будь-яких додаткових угод з приводу користування будинком, та земельною ділянкою сторонами не укладалось.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої вищевказані уточнені позовні вимоги.

Представник Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області у суді позов заперечував.

Третя особа ОСОБА_2 у суді позов не підтримала.

Заслухавши пояснення учасників процесу, та дослідивши матеріали справи за № 357/8920/15-а 2-а/357/763/15 та матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає.

В судовому засіданні встановлено, що 31.12.2013 року позивачем до Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області була подана заява про надання права на розробку проекту земельної ділянки 0,089 га по АДРЕСА_1 Київської області для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

28.01.2014 року на черговій двадцять сьомій сесії шостого скликання Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області за № 27-251 прийнято рішення, яким здійснено розподіл сформованої земельної ділянки та надано згоду на передачу у власність ОСОБА_1 земельну ділянку орієнтованим розміром 0,04 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду від 18.07.2014 (справа № 357/ 4817/14-а) рішення Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 28.01.2014 № 27-251 за розглядом заяви ОСОБА_1 про згоду на передачу у власність земельної ділянки орієнтованим розміром 0,04 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд і подання проекту відведення земельної ділянки визнано протиправним.

11.09.2014 в порядку виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 18.07.2014 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Матюшівської сільської ради щодо перегляду раніше прийнятого рішення за № 27-251 від 28.01.2014.

Розгляду заяви не відбулось про що позивачу було повідомлено листом сільського голови від імені сільської ради, в якому вказано, що дана заява не може розглядатися повторно та відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» спір між позивачем та гр. ОСОБА_2 належить до компетенції суду.

Постановою від 25.03.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом (справа № 357/1679/15-а) визнано дії Матюшівського сільського голови ОСОБА_3 у неналежному розгляді звернення від 11.09.2014 протиправними та зобов'язано Матюшівського сільського голову внести в порядок денний чергової сесії Матюшівської сільської ради заяву ОСОБА_1 від 11.09.2014 для розгляду її по суті.

05.05.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Матюшівської сільської ради Білоцерків ського району Київської області щодо добровільного виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 25.03.2015 (справа № 357/1679/15-а). При цьому, долучив вищевказану постанову суду та копію звернення від 11.09.2014 про, яку говориться в постанові суду.

21.05.2015 року відбулось засідання постійної комісії Матюшівської сільської ради Білоцерківського району з питань агропромислового комплексу, земельних відносин, екології та законності, на якій зачитано постанову Білоцерківського міськрайонного суду від 25.03.2015 року та звернення від 11.09.2015 року. Жодних пропозицій щодо врегулювання порушеного земельного питання та розгляду заяви по суті не відбулось, а лише запропоновано винести заяву ОСОБА_1 від 05.05.2015 року на розгляд чергової сесії, яка має відбутися 22.05.2015 о 14.00 год.

22.05.2015 року тридцять дев»ятою сесією сільської ради шостого скликання за поданням сільського голови ОСОБА_3 прийнято рішення № 39-336 Матюшівської сільської ради «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок». Даним рішенням надано згоду на передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки орієнтовно розміром 0,0441га за адресою АДРЕСА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Наведене підтверджується копією витягу з вищевказаного рішення Матюшівської сільської ради № 39-336 від 22.05.2015 року.

У вказаному рішенні зазначено, що воно прийняте з врахуванням рекомендації постійної комісії сільської ради з питань агропромислового комплексу, земельних відносин, екології та законності, керуючись рішенням Білоцерківського районного суду Київської області від 24.05.2000, ухвалою Судової колегії в цивільних справах Київського обласного суду від 27.06.2000, рішенням Білоцерківського районного суду Київської області від 13.09.2002, ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду у Київській області від 21.11.2002, ухвалою Верховного суду України від 01.11.2004. Також у рішенні вказано, що Матюшівська сільська рада при прийнятті вказаного рішення керувалася п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядуван ня в Україні», статтями 12,116,118 Земельного Кодексу України.

З копії архівної довідки виданої Архівним відділом Білоцерківської райдержадміні страції 31.01.2003 року №10 ОСОБА_1 вбачається, що по документах колгоспу «Радянська Україна» с.Матюші Білоцерківського району в протоколі №8 засідання правління колгоспу від 29.04.82 р. значиться про виділення ОСОБА_1 присадибної ділянки в розмірі 0,15 га.

Згідно до рішення Білоцерківського районного суду від 24.05.2000 (справа 2-15-2000 р.) про розподіл земельної ділянки та ухвали колегії суддів судової палати з цивільних справ Київського обласного суду від 27.06.2000 (справа № 22-1149 2000 р.), земельна ділянка розміром 0,0882 га по АДРЕСА_1 розділена згідно першого варіанту, запропонованому експертом у висновку від 20.04.2000 між сторонами, а саме гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 по 0,0441 га.

В судовому засіданні також встановлено, що рішенням Білоцерківського районного суду Київської області від 24.05.2002 року по цивільній справі №2-1/2002 р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про поділ жилого будинку позов задоволено частково; визнано за ОСОБА_1 право власності на 28/100 частини будинку АДРЕСА_1 і виділено йому коридор 2-1 площею 6,2 м2 вартістю 1258 грн., житлову кімнату 2-2 площею 8,1 м2 вартістю 1643 грн., житлову кімнату 2-3 площею 15,5 м2 вартістю 3145 грн., ? частину хліва-кухні вартістю 2765 грн., погріб вартістю 2895 грн., туалет вартістю 170 грн., а всього на суму 11876 грн.; визнано за ОСОБА_2 право власності на 39/100 частин будинку АДРЕСА_1 і виділено їй веранду 3-1 площею 6,9 м2 вартістю 873 грн., котельню 3-1 площею 9,8 м2, кухню 3-2 площею 7м2 вартістю 4455 грн., коридор 3-3 площею 4,3м2 вартістю 872 грн., коридор 3-4 площею 4,0 м2, ванну 3-5 площею 2,0 м2, житлову кімнату 3-6 площею17,4 м2 на суму 7422 грн., гараж вартістю 2270 грн., криницю вартістю 353 грн., а всього на суму 16245 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7819 гривень 50 коп. вартість належної йому частини будинку. Згідно рішення апеляційного суду Київської області змінено рішення Білоцерківського районного суду від 24.05.2002 року в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на криницю вартістю 350 грн., та сплати грошової компенсації; визнано за ОСОБА_1 право власності на криницю вартістю 353 грн.; стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 7705,17 грн. компенсації за належну йому частину в будинку; зобов»язано ОСОБА_6 в місячний термін повернути ОСОБА_1 газовий котел; в решті рішення суду залишене без змін. Наведене підтверджується копією рішення Білоцерківського районного суду Київської області від 24.05.2002 року.

Згідно до копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого 07.07.2008 року Білоцерківським міжміським бюро технічної інвентаризації, 07.07.2008 року прийнято рішення про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на 39/100 частин будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення Білоцерківського районного суду від 24.05.2002 року.

Відповідно до копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого 18.03.2010 року КП КОР «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації», 18.03.2010 року прийнято рішення про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на 28/100 частин будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення Білоцерківського районного суду від 24.05.2002 року.

В судовому засіданні встановлено, що 22.06.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області про визнання рішення протиправним та його скасування, а також зобов»язання вчинити певні дії (справа № 357/8920/15-а 2-а/357/763/15). У вказаному позові, з урахуванням уточнень ОСОБА_1 просив: визнати дії сільського голови Матюшівської сільської ради ОСОБА_3 щодо неналежного розгляду заяви від 05.05.2015 в порядку виконання вимог постанови Білоцерківського міськрайонного суду від 25.03.2015 (справа № 357/1679/15-а) протиправними; визнати рішення від 22.05.2015 № 39-336 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок», прийнятого Матюшівською сільською радою нечинним; зобов'язати сільського голову Матюшівської сільської ради ОСОБА_3 виконати в повному обсязі постанову Білоцерківського міськрайонного суду від 25.03.2015 (справа № 357/1679/15-а); зобов'язати Матюшівську сільську раду скасувати рішення від 22.05.2015 № 39-336 «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок», прийнятого Матюшівською сільською радою.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду від 30.10.2015 року по справі № 357/8920/15-а 2-а/357/763/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області про визнання рішення протиправним та його скасування, а також зобов»язання вчинити певні дії, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. На вказану постанову ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.02.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а поста нову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.10.2015 року залишено без змін. В ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 09.02. 2016 року зазначено, що постанова набирає законної сили з моменту проголошення. Таким чином постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.10.2015 року по справі № 357/8920/15-а 2-а/357/763/15 набрала законної сили 09.02. 2016 року /ст. 254 КАС України/.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином обставини, які були встановлені: рішенням Білоцерківського районного суду від 24.05.2000 року, яке набрало законної сили; рішенням Білоцерківського районного суду Київської області від 24.05.2002 року, яке набрало законної сили 24.06.2003 року; постановою Білоцерківського міськрайонного суду від 30.10.2015 року, що набрала законної сили 09.02.2016 року, не доказуються при розгляді даної справи і приймаються судом до уваги.

Позивач просив в судовому порядку визнати незаконним та скасувати рішення Матюшівської сільської ради №39-336 від 22.05.2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок». В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що рішення Білоцерківського районного суду від 24.05.2000 року про розподіл земельної ділянки на момент вступу в законну силу та на даний момент не підлягає виконанню з підстав двосторонньої домовленості про його повернення без виконання, втрати строків на оскарження постанови про повернення виконавчого документа до суду без повторного пред»явлення до виконання, втрачено строки на поновлення терміну виконання та в судовому рішенні не зазначено цільове призначення земельної ділянки щодо розподілу, що суперечить вимогам земельного законодавства України. Також змінилися обставини з прийняттям рішення Білоцерківського районного суду від 24.05.2002 року про розподіл житлового будинку, а також за сприянням Матюшівської сільської ради внесено нову адресу АДРЕСА_2, яка фактично не є зазначена в судовому рішенні від 24.05.2000 року, рішення виконкому Матюшівської сільської ради щодо перепланування житлового будинку у відповідності до архітектурних, санітарних норм не приймалось. Позивач також посилався на те, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31.12.2003 р., згідно із статтею 377 ЦПК України, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК України Законом України від 27.04.2007 року №997-V і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Однак відповідач, діючи в інтересах ОСОБА_2 при прийнятті вказаного рішення від 22.05.2016 року №39-336 не врахував вказані положення ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, та врахував наявність житлового будинку в ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 с. Матюші, що є суттєвою помилкою та суперечить рішенню суду від 24.05.2002 року згідно якого ОСОБА_2 отримала частину з належного будинку та без будь-яких додаткових угод з приводу користування будинком, та земельною ділянкою сторонами не укладалось.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановле ному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернен ням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обстави ни, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встанов лених цим Кодексом.

Згідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцево го самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повнова жень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 12 ЗК України по повноважень сільських, селищних, міських раз у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішую ться питання регулювання земельних відносин.

Згідно ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплат на передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподар ських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст.377 ЦК України /в редакції на час виникнення спірних право відносин/, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Згідно до ст.120 ЗК України /в редакції на час виникнення спірних правовідносин/, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача

переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Згідно до ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Як встановлено в ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 09.02. 2016 року, ОСОБА_1 було подано до відповідача заяву, в якій зазначено цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, місце розташування, а також до заяви додано копію технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що відповідає вимогам ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України. Підстав для визнання незаконним та скасування рішення Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області №39-336 від 22.05.2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок» немає, оскільки підґрунтям спірного рішення відповідача є спір про право цивільне, який існує між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приводу визначення розміру земельної ділянки, яка знаходиться біля домоволодіння АДРЕСА_1 Матюшівська сільська рада правомірно прийняла рішення № 39-336, яким розглянула заяву ОСОБА_1 та надала згоду на передачу у власність земельну ділянку орієнтовно саме розміром 0,0441 га за адресою АДРЕСА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Наведені обставини приймаються судом до уваги.

Враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що підстав для визнання незаконним та скасування рішення Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області №39-336 від 22.05.2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок» немає.

Суд вважає, що Матюшівська сільська рада прийняла законне рішення № 39-336, яким розглянула заяву ОСОБА_1 та надала згоду на передачу у власність земельну ділянку орієнтовно саме розміром 0,0441 га за адресою АДРЕСА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Суд вважає, що позивач відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України не надав суду належ них та безспірних доказів на підтвердження своїх позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області №39-336 від 22.05.2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок».

Враховуючи все вищенаведене, суд робить висновок про те, що позивачем не дове дено в суді свої позовні вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області №39-336 від 22.05.2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок».

Суд вважає, що позивачу слід відмовити в задоволенні його позову про визнання незаконним та скасування рішення Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області №39-336 від 22.05.2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок».

Суд вважає, що посилання позивача на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач не врахував положення ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України не є підставою для визнання незаконним та скасування рішення Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області №39-336 від 22.05.2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок», а це є підставою для звернення до суду з позовними вимогами до співвласника домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_2 з підстав передбачених ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, оскільки підґрунтям спірного рішення відповідача є спір про право цивільне, який існує між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розгляд якого, відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» належить до компетенції суду у порядку цивільного судочинства.

Як вже зазначено вище в рішенні суду, згідно із ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відпо відно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивач ОСОБА_1 не звертався до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2, як до співвласника домоволодіння АДРЕСА_1 підстав передбачених ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України.

На підставі вищевикладеного та ст. 19 Конституції України, ст.ст. 12,112,116,118, 120,152 ЗК України, ст. 377 ЦК України, керуючись ст.ст. 3,10,11,60,61,88,212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. В. Голуб