справа № 760/4318/16-ц
провадження № 2/760/3065/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2016 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Стародуб І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_4, про визнання правовідносин за кредитним договором припиненими, ухвалив таке рішення.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

03.03.2016 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив визнати правовідносини, що виникли за договором кредиту № 389/5507-Пі від 03.10.2007 припиненими.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 03.10.2007 ОСОБА_3 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») уклали договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 389/55/07-Пі, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти частинами, в межах максимального ліміту, який на дату укладання договору встановлюється в розмірі 193 900 дол. США зі сплатою процентів у розмірі 13,50 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 02.10.2022.

З метою забезпечення виконання договору кредиту 03.10.2007 ОСОБА_3 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») уклали іпотечний договір № 04/І-736.

Предметом іпотеки за іпотечним договором є квартира АДРЕСА_1, загальною площею 105,5 кв. м., яка належить іпотекодавцеві на праві власності.

Крім того, з метою забезпечення виконання договору кредиту 03.10.2007 між банком, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 04/П-702, відповідно до якого поручитель зобов'язався перед банком солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів, комісій та можливих штрафних санкцій.

17.07.2013 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С. П. вчинив виконавчий напис, яким запропонував звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості у розмірі 1 400 456,63 грн. станом на 13.09.2012.

Позивач стверджує, що платіжним дорученням № 1 від 07.05.2015 він погасив банку заборгованість у вищезазначеному розмірі. Тому, на думку позивача, правовідносини між ним та банком є припиненими.

Зважаючи на те, що банк вимагає від позивача подальшого виконання зобов'язань за кредитним договором, позивач звернувся до суду із цим позовом.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала і просила його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечувала та просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи свої заперечення, представник відповідача посилалася на те, що позивач у судовому порядку визнавав виконавчий напис нотаріуса від 17.03.2013 таким, що не підлягає виконанню, але йому було відмовлено.

Після того позивач дійсно сплатив на рахунок банку кошти у розмірі 1 400 456,636 грн. Однак, зазначені кошти відповідно до умов кредитного договору були зараховані на погашення заборгованості по процентам.

З позивачем були проведені переговори щодо реструктуризації боргу та кредитним комітетом був наданий відповідний дозвіл. Проте позивач відмовився в подальшому погашати заборгованість. На думку представника відповідача, кредитні правовідносини між позивачем і банком на сьогоднішній день не припинені.

Третя особа у судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

03.10.2007 ОСОБА_3 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») уклали договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 389/55/07-Пі, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування грошові кошти частинами, в межах максимального ліміту, який на дату укладання договору встановлюється в розмірі 193 900 дол. США зі сплатою процентів у розмірі 13,50 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 02.10.2022 (а.с.5-9).

З метою забезпечення виконання договору кредиту 03.10.2007 між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк»), ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 04/П-702, відповідно до якого поручитель зобов'язався перед банком солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів, комісій та можливих штрафних санкцій (а.с. 10-12).

З метою забезпечення виконання договору кредиту 03.10.2007 ОСОБА_3 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») уклали іпотечний договір № 04/І-736.

Предметом іпотеки за іпотечним договором є квартира АДРЕСА_1, загальною площею 105,5 кв. м., яка належить іпотекодавцеві на праві приватної власності на підставі договору дарування від 02.10.2004 (а.с. 13-18).

17.07.2013 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук С. П. вчинив виконавчий напис № 6791, яким запропонував звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за період з 21.09.2011 по 13.09.2012 у розмірі 175 210,39 дол. США, що за курсом НБУ станом на 13.09.2012 еквівалентно 1 400 456,636 грн., з яких:

144 063,09 дол. США (1 151 496,28 грн.) - заборгованість за кредитом;

27 693,53 дол. США (221 354,38 грн.) - заборгованість за процентами;

814,60 дол. США (6 511,06 грн.) - пеня за несвоєчасне повернення кредиту;

2 639,17 дол. США (21 094,91 грн.) - пеня за несвоєчасне повернення відсотків (а.с. 19).

З метою погашення заборгованості за виконавчим написом № 6791 від 17.07.2013 ОСОБА_3 сплатив ПАТ «Укрсоцбанк» 1 400 456,63 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 07.05.2015 (а.с. 20).

Згідно з платіжним дорученням № 2 від 07.05.2015 позивач погасив заборгованість по витратам за вчинення виконавчого напису у розмірі 14 004 грн. (а.с. 20).

Відповідно до постанови ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві від 08.05.2015 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 6791 від 17.07.2013 закінчено у зв'язку із сплатою боржником заборгованості у повному обсязі (а.с. 21).

01.02.2016 ПАТ «Укрсоцбанк» надіслав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вимогу про усунення порушень зобов'язань № 08.305-87/96-1409, відповідно до якої розмір заборгованості станом на 29.01.2016 складає 207 640,98 дол. США, що еквівалентно 5 222 537,98 грн. (а.с. 29).

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Частина перша статті 1054 ЦК передбачає, що «за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти».

Факти укладення договору між сторонами, отримання кредиту встановлені судом та не заперечувалися представниками сторін. Так само і не заперечувався представниками сторін факт сплати позивачем на користь відповідача грошових коштів у розмірі 1 400 456,63 грн.

Обставинами, які підлягають встановленню і доведенню у цій справі, є наявність підстав для припинення зобов'язання, що виникло між сторонами на підставі кредитного договору.

Підстави припинення зобов'язання визначені у статті 598 ЦК, відповідно до частини першої якої зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Такі підстави, зокрема, визначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК.

Так, стаття 599 ЦК передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суб'єкти цивільних правовідносин вступають у зобов'язання для того, щоб досягти певної мети. У зв'язку з цим виконання зобов'язання, тобто досягнення мети сторін, є основним способом припинення зобов'язання.

Разом з тим, відповідно до положень статті 599 ЦК зобов'язання припиняється не будь-яким виконанням, а лише виконанням, проведеним належним чином. Основні критерії належності виконання містяться у статті 526 ЦКУ, відповідно до якої належно виконаним буде вважатися зобов'язання, яке виконано відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Належне виконання також включає в себе виконання зобов'язання належними сторонами, в обумовлені строки, в погодженому або визначеному місці тощо.

Неналежно проведене виконання не припиняє зобов'язання, а лише тягне за собою покладення на боржника нових обов'язків, які становлять міри цивільно-правової відповідальності.

З матеріалів справи випливає, що виконавчий напис нотаріуса вчинений 17.07.2013. Розмір заборгованості, що визначений у ньому, розрахований за період з 21.09.2011 по 13.09.2012. Позивач перерахував встановлену у виконавчому написі заборгованість у розмірі 1 400 456,63 грн. на рахунок відповідача лише 07.05.2015.

Тобто, з дня вчинення виконавчого напису до дня сплати заборгованості позивач продовжував користуватися кредитом, за що нараховувалися відповідні проценти, комісії.

«Наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту» (абзац 3 пункту 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних в кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Отже, сплата розміру заборгованості, який був визначений близько трьох років назад, не є належним виконанням зобов'язання, а тому воно не може вважатися припиненим.

Підстави припинення зобов'язання, що визначені статтями 600, 601, 604-609 ЦК у спірних правовідносинах відсутні.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для припинення зобов'язання.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 526, 598, 599-601, 604-609, 1054 ЦК, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: ОСОБА_4, про визнання правовідносин за кредитним договором припиненими відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко