Справа №560/629/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2016 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

за участю секретаря Катюха К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", через свого представника ОСОБА_4, що діє на підставі довіреності від 04.09.2015 року №3734-К-Н-О, звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість у розмірі 28621,56 грн. за кредитним договором №0704/51 від 24.04.2007 року та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку,не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, подали заперечення проти позову, в якому вказують, що жодних порушень договірних зобов'язань, покладених на ОСОБА_1, останнім не допущено. У 2009 році позивач звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення, однак, ухвалою суду від 18.11.2009 року даний позов залишено без розгляду. По даній справі судом встановлено, що подаючи позов до суду, позивач не подав документів, які підтверджували б борг відповідача перед ним по невиплаті заборгованості по кредитному договору. Таким чином, судом було встановлено, що заборгованість по даному кредиту не підтверджується документально. У подальшому позивач знову пред'явив до суду позов до ОСОБА_1 і рішенням суду від 14.07.2014 року у стягненні заборгованості за кредитним договором №0704/51 від 24.04.2007 року було відмовлено за безпідставністю, а пред'явлений по даній справі зустрічний позов про захист прав споживача було задоволено частково. Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 29.09.2014 року за апеляційною скаргою ПАТ КБ "Приватбанк", вказане рішення було змінено, а саме відмовлено ОСОБА_1 лише у задоволенні його вимог про стягнення моральної шкоди та щодо зобов'язання повернути будинок, однак в решті рішення залишено без змін. На даний час вказане рішення набрало законної сили. Крім того, позивач у 2015 році в черговий раз звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості, але ухвалою суду даний позов було залишено без розгляду. З наведеного слідує, що у задоволенні позову позивачу треба відмовити за безпідставністю вимог. Просять справу розглянути без їхньої участі.

Суд, приймаючи до уваги заперечення відповідачів, перевіривши матеріали даної справи та матеріали цивільних справ №2-528/09, №560/106/14-ц, №560/1685/15-ц., прийшов до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 14 липня 2014 року Дубровицьким районним судом Рівненської області ухвалено рішення у справі №560/106/14-ц за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0704/51 від 24.04.2007 року та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ "Приватбанк" про захист прав споживача.

Згідно вказаного рішення суду, у задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк" відмовлено та частково задоволено зустрічний позов ОСОБА_1

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 29.09.2014 року рішення Дубровицького районного суду від 14.07.2014 року змінено в частині зустрічного позову. В решті рішення суду залишено без змін.

Не погоджуючись з таким рішенням, ПАТ КБ "Приватбанк" подав касаційну скаргу, за результатами якої 17.12.2014 року рішення Дубровицького районного суду від 14.07.2014 року у нескасованій частині та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 29.09.2014 року залишено без змін.

Отже, наявне рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 14.07.2014 року у справі №560/106/14-ц, яке набрало законної сили 17.12.2014 року, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Згідно п.2 ч.1ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення чи ухвала суду, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

На підставі вищенаведеного, 14.07.2014 року у справі №560/106/14-ц ухвалено рішення, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і по даному позову, а тому суд приходить до висновку, що провадження у даній справі слід закрити на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.205, 223, 292, 294 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Закрити провадження в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду ОСОБА_5