Справа № 592/5430/15-ц
Провадження № 2/592/579/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

при секретарі: Троценко Ю. Ю. ,

за участю представника позивача: ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідача: ОСОБА_2 ,

за участю представника відповідача: ОСОБА_3 ,

за участю представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в приміщенні суду в м. Суми цивільну справу за позовом прокурора м. Суми до Сумської міської ради, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Державна інспекція сільського господарства в Сумській області про визнання рішення Сумської міської ради в частині протиправним та про скасування, про визнання недійсним договір оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

10.06.2015 року прокурор м. Суми старший радник юстиції ОСОБА_6 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до Сумської міської ради, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Державна інспекція сільського господарства в Сумській області про визнання рішення Сумської міської ради в частині протиправним та про скасування, про визнання недійсним договір оренди земельної ділянки, в якому він зазначив про те, що відповідно до ст. 1 Закону України Про прокуратуру прокурорами здійснюється нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів Кабінетом Міністрів України, міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади, органами державного і господарського управління та контролю, Радою міністрів АР Крим, місцевими Радами, їх виконавчими органами. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України Про прокуратуру предметом нагляду за додержанням і застосуванням законів є відповідність актів, які видаються всіма органами, підприємствами, установами, організаціями та посадовими особами, вимогам Конституції та чинним законам. П. 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру, як на єдину систему, покладено представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 36-1 Закону України Про прокуратуру підставою для представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Ч. 2 ст. 45 ЦПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Згідно ст. 5 Закону України Про державний контроль за використанням та охороною земель державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Таким центральним органом виконавчої влади відповідно до Положення, затвердженого Указом Президента України Про державну інспекцію сільського господарства № 459/2011 від 13.04.2011 року, є Держсільгоспінспекція України. Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 770 від 23.12.2011 року затверджено Положення про державну інспекцію сільського господарства в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі. Відповідно до п. 4 зазначеного Положення Держсільгоспінспекція здійснює нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, у тому числі за веденням державного обліку і реєстрації земель, достовірністю інформації про наявність та використання земель, дотримання вимог земельного законодавства при набутті права власності на земельні ділянки за договорами купівлі-продажу, міни, дарування та інше. Водночас в п. 6 цього Положення не передбачено повноважень щодо звернення Держсільгоспінспекції до суду. Отже, у звязку з тим, що Державна інспекція сільського господарства України не має повноважень на звернення до суду із позовом, відтак вказаний позов предявляється прокуратурою м. Суми. Так, прокуратурою м. Суми у жовтні 2014 року було проведено перевірку додержання Сумською міською радою вимог земельного законодавства України під час надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0635 га в оренду ОСОБА_5 . За результатами проведеної перевірки було встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 15.03.2013 року № 729 ОСОБА_5 придбав у ФОП ОСОБА_7 нерухоме майно магазин площею 89,40 м ? , який знаходиться по вул. 40 років Жовтня, 29 у м. Суми. У вказаному договорі зазначено: Продавець сповіщає покупця, що земельна ділянка площею 0,0156 га, кадастровий номер 59 002:0202 перебуває у тимчасовому платному користуванні. Після переходу права власності на вказане нерухоме майно покупець в установленому законодавством порядку повинен вирішити питання землекористування . Рішенням № 2587-МР від 31.07.2013 року Сумська міська рада надала ОСОБА_5 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованої площі 0,0635 га, під розміщеним магазином по вул. 40 років Жовтня, 29 у м. Суми. Рішенням № 2880-МР від 04.12.2013 року Сумська міська рада затвердила проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та надала в оренду ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0635 га, тобто на 0,0479 га більше ніж було у користуванні попереднього власника ФОП ОСОБА_7 , під розміщення магазину по вул. 40 років Жовтня, 29, кадастровий номер 59 101 136 600:05:002:0102, терміном на 5 років. Вказане рішення ради, в частині надання в оренду земельної ділянки площею 0,0635 га ОСОБА_5 та укладений на підставі нього договір оренди, є незаконними, у звязку з чим повинні бути скасовані судом, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ст. 377 ЦК України передбачено право на земельну ділянку у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розміщені на ній. Так, до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсягах та на умовах встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) . Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у звязку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці обєкти (крім багатоквартирних будинків) . Ст. 120 ЗК України визначено перехід права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду. Так, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Ч. 6 ст. 120 ЗК України також зазначено про те, що істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у звязку з набуттям права власності на ці обєкти. Відповідно до ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 ЗК України, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Так, ч. 1 ст. 134 ЗК України визначено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис) , у тому числі з розташованими на них обєктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах) , крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Аналізуючи вимоги земельного законодавства, можна дійти до висновку про те, що земельна ділянка орієнтованою площею 0,0479 га, що дорізається до земельної ділянки площею 0,0156 га, на якій розташована нерухома споруда ОСОБА_5 , відповідно до вимог земельного законодавства, повинна передаватися в оренду шляхом проведення земельних торгів. Аналогічні порушення земельного законодавства викладені в ухвалах Вищого адміністративного суду України, зокрема у справах № К/800/13735/14 від 10.07.2014 року та № К/800/61483/13 від 30.01.2014 року. У звязку з тим, що спірна земельна ділянка знаходиться на території Ковпаківського району м. Суми позовна заява предявляється за правилами виключної підсудності до Ковпаківського районного суду м. Суми. На підставі викладеного, керуючись ст. 121 Конституції України, ст. ст. 120, 122, 124, 134 ЗК України, ст. 377 ЦК України, ст. 36-1 Закону України Про прокуратуру , ст. ст. 3, 15, 45, 114 ЦПК України, він просив: 1. Прийняти позов до розгляду та порушити провадження у справі. 2. Визнати рішення Сумської міської ради VI скликання XXXV сесії від 04.12.2013 року № 2880-МР в частині надання ОСОБА_5 в оренду земельної ділянки (кадастровий номер :05:002:0102) за адресою: вул. 40 років Жовтня, 29 у м. Суми, під розміщеним магазином, площею 0,0635 га, протиправним та скасувати. 3. Визнати недійсним договір оренди, укладений між Сумською міською радою та ОСОБА_5 від 11.02.2014 року щодо земельної ділянки площею 0,0635 га (кадастровий номер :05:002:0102) , яка знаходиться за адресою: вул. 40 років Жовтня. 29 у м. Суми. 4. Судові витрати стягнути з відповідачів (вхідний № 18460/15 від 10.06.2015 року) (т. 1 а. с. 2 7) .

22.06.2015 року представниця третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: провідний юрисконсульт Державної інспекції сільського господарства в Сумській області ОСОБА_8 надала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми письмові пояснення, в яких вона зазначила про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться цивільна справа № 592/5430/15-ц, провадження № 2/592/1732/15 за позовною заявою прокурора м. Суми до Сумської міської ради, ОСОБА_5, третя особа: Державна інспекція сільського господарства в Сумській області про визнання протиправним та скасування частини рішення Сумської міської ради, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Встановлено, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЗК України земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Субєктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Ч. 2 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів. Ст. 134 ЗК України передбачає обовязковість продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах) , тобто земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис) , у тому числі з розташованими на них обєктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах) . Згідно ст. ст. 125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Таким чином, з наведеного вище вбачається, що за відсутності рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади про надання земельної ділянки у власність або у користування юридична або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі звернень від Сумської міської ради від 13.08.2014 року № 1519/02.02.02.-17 та № 1577/02.02.02-17 від 19.08.2014 року Державною інспекцією сільського господарства в Сумській області було встановлено, що рішенням Сумської міської ради від 25.04.2007 року № 514-МР було надано ФОП ОСОБА_7 в оренду терміном на 5 років земельну ділянку площею 0,0156 га для обслуговування магазину по вул. 40 років Жовтня, 29. За договором купівлі-продажу від 15.03.2013 року № 729 ОСОБА_5 придбав у ФОП ОСОБА_7 нерухоме майно магазин площею 89,4 м ? , яке знаходиться за вказаною адресою. В договорі зазначено: Продавець сповіщає покупця, що земельна ділянка площею 0,0156 га, кадастровий номер 05002:0202 перебуває у тимчасовому платному користуванні . Разом з тим, згідно укладеного ним з міською радою договору оренди земельної ділянки від 02.04.2008 року строк користування земельною ділянкою закінчився 25.04.2012 року. Рішенням міської ради від 31.07.2013 року № 2587-МР було надано ОСОБА_5 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду під розміщеним магазином для будівництва та обслуговування будівель торгівлі орієнтовною площею 0,0635 га. На підставі розробленого ТОВ Координат БС проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки рішенням міської ради від 04.12.2013 року № 2880-МР було надано ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0635 га в оренду терміном на 5 років. Згідно вимог ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на будівлю або споруду фізичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівля або споруда, на умовах оренди. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у звязку з набуттям права власності на ці обєкти. Слід зазначити, що згідно ст. 24 ЦК України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. Враховуючи викладене, рішення від 31.07.2013 року № 2587-МР та від 04.12.2013 року № 2880-МР були прийняті Сумською міською радою в порушення вимог ст. ст. 123, 124, 134 ЗК України щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою на вільну частину земельної ділянки площею 0,0479 га та надання ОСОБА_5 земельної ділянки в оренду площею 0,0635 га. Згідно вимог ст. ст. 123, 124, 134 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів. Згідно ст. 10 Закону України Про державний контроль за використанням та охороною земель визначено повноваження державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, а саме: державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право: - безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; - давати обовязкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобовязання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках встановлених законом за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; - складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності. Отже, зазначеним законом державним інспекторам надано право на складання акту перевірки дотримання субєктами господарювання вимог земельного законодавства; акту обстеження земельної ділянки, протоколу про адміністративне правопорушення, постанови про накладення адміністративного стягнення, розрахунку розміру шкоди та припису. Після виявлених правопорушень Державною інспекцією сільського господарства в Сумській області до Сумського міського голови був направлений лист-відповідь по факту встановленого. Виходячи з того, що договір купівлі-продажу був складений та підписаний згідно норм ЦК України, то відповідно до тих самих норм цивільного законодавства, а саме: ч. 1 ст. 377 ЦК України зазначено наступне: до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Це означає, що за ЦК України особа, яка придбала будівлю чи споруду, де-факто стає власником земельної ділянки, якщо не змінюється її цільове призначення і зазначені у договорі розміри. Після оформлення і реєстрації Державного акта на право власності на земельну ділянку така особа набуває юридичного статусу власника землі. Згідно з п. 1 ст. 377 ЦК України до власника нерухомості обовязково переходить право власності чи право користування землею за умови незмінності цільового призначення і розміру ділянки. Більше того, у ч. 2 п. 1 ст. 377 ЦК України передбачається, що коли у договорі про відчуження житлового будинку, будівлі чи споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. У цій нормі кодексу мається на увазі площа земельної ділянки по периметру будівлі чи споруди (фундаменту) , а також передбачений законом чи проектно-технічною документацією розмір земельної ділянки, необхідний для обслуговування розташованих на ній обєктів нерухомості. У договорі купівлі-продажу нерухомого майна від 15.03.2013 року чітко прописано, що площа нерухомого майна складає 89,4 (вісімдесят девять цілих чотири десятих) м ? та площа земельної ділянки, на якій розташоване це майно, теж чітко прописана та складає 0,0156 га, кадастровий номер якої 59 002:0202. Ч. 1 ст. 120 ЗК України передбачено, що в разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Виходячи з вищенаведеного зовсім незрозуміло на яких підставах Сумська міська рада рішенням від 31.07.2013 року № 2587-МР надала ОСОБА_5 в оренду земельну ділянку площею 0,0635 га за адресою: м. Суми, вул. 40 років Жовтня, 29. Норми ч. 2 ст. 377 ЦК України застосовувати для дачі земельної ділянки ОСОБА_5 неможливо, оскільки у договорі зазначено площу земельної ділянки 0,0156 га і саме ця земельна ділянка, на якій розташована будівля, повинна передаватись безоплатно. З вищенаведеного вбачається наступне, що Сумською міською радою були не в повному обсязі досліджені норми цивільного та земельного законодавства та невірно були застосовані для передачі в оренду земельної ділянки 0,0635 га, а саме: 1. Передача в оренду земельної ділянки площею 0,0479 га повинна була відбуватись відповідно до ч. 1 ст. 134 ЗК України, в якій зазначено про те, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій. емфітевзис) , у тому числі з розташованими на них обєктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах) . 2. До земельної ділянки загальною площею 0,0156 га Сумська міська рада повинна була б застосувати ч. 1 ст. 120, ч. 2 ст. 134 ЗК України та ч. 1 ст. 377 ЦК України, в яких зазначено про те, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках обєктів нерухомого майна (будівель, споруд) , що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. З вищенаведеного випливає, що рішення Сумської міської ради від 04.12.2013 року № 2880-МР, яким ОСОБА_5 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, технічну документацію із землеустрою та надано в оренду земельну ділянку загальною площею 0,0635 га терміном на 5 років за вищевказаною адресою, є незаконним та підлягає скасуванню. З вищенаведеного вбачається, що рішення Сумської міської ради прийнято з порушенням вимог земельного законодавства. Тому позов прокурора вона підтримує повному обсязі (т. 1 а. с. 44 47) .

03.07.2015 року представник відповідача ОСОБА_5 за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_3 надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми заперечення проти позову, в якому він зазначив про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває цивільна справа № 592/5430/15-ц за позовом прокурора м. Суми про визнання протиправним та скасування частини рішення Сумської міської ради та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Розгляд справи у судовому засіданні призначений на 07.07.2015 року на 9 годину 00 хвилин. Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали відповідач ОСОБА_5 вважає, що позовні вимоги є безпідставними і суперечать вимогам чинного законодавства, враховуючи наступне. По-перше, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗК України земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 3 ЗК України) . Повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин визначені ст. 12 ЗК України. Так, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу тощо. Відповідно до вимог ст. 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших обєктів загального користування. Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм (ст. 39 ЗК України) . Згідно вимогам ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним обєднанням і організаціям, а також іноземним державам. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначені цим Кодексом або за результатами аукціону (ч. 1 ст. 116 ЗК України) . У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності і жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення (ч. 1 ст. 120 ЗК України) . Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому і обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч. 2 ст. 120 ЗК України) . Слід звернути увагу на те, що договір купівлі-продажу нерухомого майна (магазин загальною площею 89,40 м ? , розташований за адресою: м. Суми, вул. 40 років Жовтня, буд. 29, на земельній ділянці території Сумської міської ради) між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 був укладений 15.03.2013 року (реєстр. № 864) . Договір оренди земельної ділянки, на якій розташований магазин загальною площею 84 м ? , розташований за адресою: м. Суми, вул. 40 років Жовтня, буд. 29, кадастровий номер 59 002: 0202, був укладений Сумською міською радою із підприємцем ОСОБА_7 02.04.2008 року (реєстр. № 1768) . Термін дії договору оренди до 25.04.2012 року. Отже, на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна (магазину загальною площею 89,40 м ? , розташованого за адресою: м. Суми, вул. 40 років Жовтня, буд. 29) строк дії договору оренди земельної ділянки закінчився і не був продовжений або укладений на новий термін, земельна ділянка не перебувала в оренді і попередній власник магазину не був законним землекористувачем відповідно до вимог земельного законодавства. Доказів продовження дії договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер 59 002: 0202) , передачі цієї земельної ділянки в оренду ОСОБА_7 на новий термін суду не було надано. Посилання позивача на вимоги ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України є безпідставними, оскільки право користування земельною ділянкою, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, не могло бути отримане відповідачем у звязку з відсутністю такого користування (оренди) на час придбання обєкта нерухомості. Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користуванні визначений ст. 123 ЗК України. Так, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державне або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст. 122 ЗК України, передають у власність або користування такі земельні ділянки (ч. 2 ст. 123 ЗК України) . Відповідач ОСОБА_5 , враховуючи те що, земельна ділянка, на якій розташований придбаний ним у ОСОБА_7 магазин, не перебувала в оренді у попереднього власника магазину (у звязку із закінченням терміну дії договору оренди) , і також у звязку з необхідністю одержати земельну ділянку у користування (оренду) звернувся до Сумської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, так як це передбачено ч. 2 ст. 123 ЗК України. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою та техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 3 ст. 123 ЗК України) . Відповідно до вимог ч. 3 ст. 123 ЗК України Сумська міська рада, розглянувши відповідну заяву, дала дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, прийнявши відповідне рішення від 31.07.2013 року № 2587-МР Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в частині надання такого дозволу ОСОБА_5 . Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (кадастровий номер :05:002:0102) площею 0,0635 га та технічна документація щодо встановлених меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на замовлення ОСОБА_5 був розроблений ТОВ КООРДИНАТ-БС та був наданий до Сумської міської ради. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обовязкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (ч. 6 ст. 123 ЗК України) . Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності) ; надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (ч. 10 ст. 123 ЗК України) . Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (ч. 13 ст. 123 ЗК України) . Згідно вимогам ч. 6 ст. 123 ЗК України Сумська міська рада прийняла рішення від 04.12.2013 року № 2880-МР Про надання в оренду земельних ділянок в частині затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки площею 0,0635 га, кадастровий номер :05:002:0102 в оренду ОСОБА_5 . Рішення Сумської міської ради від 04.12.2013 року № 2880-МР не містить положень щодо вилучення земельної ділянки у землекористувача ОСОБА_7 . Тобто це підтверджує те, що земельна ділянка не перебувала в його користуванні (оренді) . Враховуючи викладене, рішення Сумської міської ради від 31.07.2013 року № 2587-МР Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в частині надання такого дозволу ОСОБА_5 та рішення Сумської міської ради від 04.12.2013 року № 2880-МР Про надання в оренду земельних ділянок в частині затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки площею 0,0635 га, кадастровий номер :05:002:0102 в оренду ОСОБА_5 відповідають вимогам ст. 123 ЗК України, а також вимогам ст. 124 ЗК України. Так, згідно вимогам ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 ЗК України, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених ч. ч. 2, 3 ст. 134 ЗК України (ч. 2 ст. 124 ЗК України) . Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають в державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним ч. ч. 2. 3 ст. 134 ЗК України, здійснюється в порядку, встановленому ст. 123 ЗК України (ч. 3 ст. 124 ЗК України) . Згідно вимогам ч. 2 ст. 134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках обєктів нерухомого майна (будівель, споруд) , що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Оскільки на земельній ділянці, що надана в оренду ОСОБА_5 , знаходиться обєкт нерухомого майна магазин, що підтверджується технічною документацією, то ця земельна ділянка не підлягала продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) , так як це порушує право власності ОСОБА_5 на цей обєкт нерухомого майна. Слід звернути увагу на те, що згідно з проектом землеустрою та технічною документацією, на земельній ділянці (кадастровий номер :05:002:0102) площею 0,0635 га розташований магазин та прилегла до нього територія із встановленими сервітутами: 01.01.03 охоронна зона навколо (вздовж) обєкта транспорту; 01.01.04 охоронна зона навколо (вздовж) обєкта звязку. Тобто ця земельна ділянка не є окремою від магазину земельною ділянкою, яку можливо надати в користування (оренду) за результатам проведення земельних торгів. Позивач, посилаючись на норми ч. 1 ст. 134 ЗК України (яка є загальною нормою права) , не бере до уваги ч. 2 ст. 134 ЗК України (яка є спеціальною нормою права) , тобто ним не враховується те, що спеціальні норми права мають пріоритет над загальними нормами права. По-друге, ст. 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним тощо. Згідно вимогам ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) . У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підстава встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) . Позовна заява взагалі не містить ані обставин, ані підстав для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 11.02.2014 року (реєстр. номер у Державному реєстрі прав 4775604) , укладеного Сумською міською радою із ОСОБА_5, на підставі якого була передана в оренду земельна ділянка площею 0,0635 га, кадастровий номер :05:002:0102. По-третє, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у звязку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. В провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебувала цивільна справа № 592/12265/14-ц за позовом заступника прокурора Сумської області прокурора м. Суми в інтересах Державної інспекції сільського господарства в Сумській області про визнання протиправним та скасування частини рішення Сумської міської ради та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.03.2015 року позов був задоволений повністю. Визнане рішення Сумської міської ради VI скликання XXXV сесії від 04.12.2013 року № 2880-МР в частині надання ОСОБА_5 в оренду земельної ділянки (кадастровий номер :05:002:0102) за адресою: м. Суми, вул. 40 років Жовтня, 29 під розміщеним магазином, площею 0,0635 га, протиправним та скасоване в цій частині. Визнаний недійсним договір оренди, укладений між Сумською міською радою та ОСОБА_5 від 11.02.2014 року щодо земельної ділянки, площею 0,0635 га (кадастровий номер :05:002:0102) , яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. 40 років Жовтня, 29. Рішенням апеляційного суду Сумської області від 12.05.2015 року апеляційна скарга представника відповідача задоволена. Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.03.2015 року скасоване та прийняте нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Рішення апеляційного суду набрало законної сили з моменту проголошення. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.06.2015 року № 6-17998ск15 відкрите касаційне провадження в справі за позовом заступника прокурора Сумської області прокурора м. Суми в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства у Сумській області до Сумської міської ради, ОСОБА_5 про визнання протиправним і скасування частини рішення Сумської міської ради та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, за касаційною скаргою Сумської міської ради на рішення апеляційного суду Сумської області від 12.05.2015 року. Рішення у справі № 592/12265/14-ц постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Отже провадження у цивільній справі № 592/5430/15-ц підлягає закриттю. На підставі викладеного він просив суд закрити провадження у цивільній справі № 592/5430/15-ц (т. 1 а. с. 66 68) .

03.08.2015 року заступник прокурора м. Суми радник юстиції ОСОБА_9 надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми письмові пояснення, в яких він зазначив про те, що, керуючись наданими ст. 27 ЦПК України правами сторони у справі, зокрема права надавати усні та письмові пояснення, надсилає письмові пояснення з приводу предявленого позову. Так, прокурор м. Суми звернувся з позовом до Сумської міської ради та ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування частини рішення Сумської міської ради, а також визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Підставами для звернення до суду стало те, що при наданні Сумською міською радою в оренду ОСОБА_5 земельної ділянки було порушено порядок проведення процедури земельних торгів та було передано в оренду земельну ділянку більшої площі, ніж передбачено чинним законодавством. Згідно приписам ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України, зокрема зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 12 ЗК України, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні рада здійснює передачу у власність або надання у користування земельної ділянки виключно відповідно до закону та у порядку, передбаченому Земельним кодексом України. Ч. 3 ст. 24 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні встановлено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України. Ч. 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що захист цивільних прав та інтересів здійснюється, зокрема у такий спосіб, як визнання правочину недійсним. П. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними № 9 від 06.11.2009 року визначено, що при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. Відповідно до п. 2 згаданої постанови судам необхідно враховувати, що згідно із ст. ст. 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, а також моральним засадам суспільства. Отже, у звязку з тим, що Сумська міська рада передала в оренду ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0635 га в порушення вимог земельного та цивільного законодавства, які викладені в позовній заяві прокурора м. Суми від 09.06.2015 № 74/11, договір оренди є незаконним, внаслідок чого вказаний правочин є недійсним (т. 1 а. с. 95, 96) .

07.08.2015 року представник відповідача ОСОБА_5 за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_3 надав додаткові пояснення до Ковпаківського районного суду м. Суми, в яких він зазначив про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває цивільна справа № 592/5430/15-ц за позовом прокурора м. Суми про визнання протиправним та скасування частини рішення Сумської міської ради та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Розгляд справи у судовому засіданні призначений на 07.08.2015 року на 11 годину 00 хвилин. У відповідності до положень ст. 27 ЦПК України, з врахуванням пояснень представника прокуратури та представника Сумської міської ради, наданих у судовому засіданні 21.04.2015 року, він надає письмові пояснення по суті справи. Посилання представника прокуратури та представника Сумської міської ради на те, що оренда земельної ділянки без проведення торгів можлива лише стосовно площі, що знаходиться під забудовою (магазином) , а решта площі повинна бути виставлена на земельні торги, є хибними і суперечать чинному законодавству. Земельний кодекс України не містить вимоги щодо передачі в оренду без проведення земельних торгів земельної ділянки, що знаходиться виключно під забудовою. На земельній ділянці, що надана в оренду ОСОБА_5 знаходиться обєкт нерухомого майна магазин, що підтверджується технічною документацією, ця земельна ділянка не є окремою від магазину ділянкою, а включає в себе землю під забудовою і землю навколо забудови (прилегла з усіх сторін територія) , тому вона не підлягала продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) , так як це порушило б право власності ОСОБА_5 на цей обєкт нерухомого майна. Не відповідає дійсності твердження представника Сумської міської ради про те, що на даний час між ОСОБА_5 і мешканцями будинків існує конфлікт стосовно земельної ділянки та реконструкції магазину. Так, дійсно мало місце непорозуміння між ОСОБА_5 і мешканцями прилеглих будинків стосовно реконструкції магазину. Це пояснюється тим, що раніше на цьому місці був невеликий продуктовий магазин, в якому цілодобово здійснювалась торгівля спиртними напоями і часто відбувалися сутички між нетверезими відвідувачами та мешканцями прилеглих будинків. Мешканці цих будинків жалілися на те, щоб закрили цей магазин. Тому у мешканців виникало побоювання, що після реконструкції магазину знову повернеться торгівля спиртними напоями, а також те, що будуть спиляні дерева та відбудеться втрата дитячого майданчика поряд із магазином. ОСОБА_5 неодноразово стрічався із мешканцями прилеглих будинків і взяв перед ними зобовязання щодо благоустрою прилеглої території. Після здійснення реконструкції магазину і введення його в експлуатацію непорозуміння були усунені, оскільки ОСОБА_5 виконав всі зобовязання, які він брав перед мешканцями будинків щодо благоустрою прилеглої до магазину території, в тому числі здійснив озеленення території, будівництво нового дитячого майданчика, замощення пішохідної зони тротуарною плиткою, облаштував місце зберігання та паркування автотранспорту на відведеній земельній ділянці перед магазином. Зазначене підтверджується публікацією від 20.04.2015 року на сайті Сумської міської ради http:/www.sumy.ua/index.php?newsid=43352 (текст публікації додається) . Також зазначене підтверджується фотознімками, що додаються до цього пояснення (додаток фото 1 4) . Також ОСОБА_5 виконав всі містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки встановлені Департаментом містобудування та земельних відносин від 11.04.2014 року № 55/22.0115. Слід зазначити, що найближчі житлові будинки знаходяться на відстані не менше 25 30 м до магазину. Рішення Сумської міської ради VI скликання XXXV сесії від 04.12.2013 року року № 2880-МР та договір оренди земельної ділянки, укладений між Сумською міською радою та ОСОБА_5 від 11.02.2014 року щодо земельної ділянки, площею 0,0635 га (кадастровий номер :05:002:0102) , яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. 40 років Жовтня, 29, не завдають шкоди, не порушують права та законні інтереси ані мешканців прилеглих до земельної ділянки багатоквартирних будинків, ані інших громадян, ані територіальної громади м. Суми, ані будь-яких інших осіб. Навпаки, рішення та договір оренди укладені в інтересах територіальної громади та мешканців прилеглих територій, оскільки виділена земельна ділянка та прилегла територія благоустроєна, були здійснені озеленення території, будівництво нового дитячого майданчика, замощення пішохідної зони тротуарною плиткою, влаштоване місце зберігання та паркування автотранспорту. До місцевого бюджету сплачується орендна плата за земельну ділянку (документи додаються) та податки від здійснення господарської діяльності підприємця. У реконструйованому магазині створені додаткові робочі місця. Таким чином, рішення Сумської міської ради VI скликання XXXV сесії від 04.12.2013 року № 2880-МР та договір оренди земельної ділянки, укладений між Сумською міською радою та ОСОБА_5 від 11.02.2014 року щодо земельної ділянки, площею 0,0635 га (кадастровий номер :05:002:0102) , яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. 40 років Жовтня, 29, відповідають вимогам ч. ч. 6, 10 ст. 123, ч. ч. 1, 2 ст. 124, ч. 2 ст. 134 ЗК України, ст. 204 ЦК України. Позов прокурора є безпідставним та необґрунтованим і не підлягає задоволенню (т. 1 а. с. 100 101) .

23.12.2015 року представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: завідувач сектором юридичного забезпечення Державної інспекції сільського господарства в Сумській області ОСОБА_4 надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми додаткові пояснення, в яких він зазначив про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться цивільна справа № 592/5430/15-ц, провадження № 2/592/1732/15 за позовною заявою прокурора м. Суми до Сумської міської ради, ОСОБА_5, третя особа: Державна інспекція сільського господарства в Сумській області про визнання протиправним та скасування частини рішення Сумської міської ради, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Дана цивільна справа ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.12.2015 року була передана на новий розгляд до суду першої інстанції. Окремо доводе до відома суду про те, що ухвалою апеляційного суду Сумської області від 12.11.2015 року провадження у цивільній справі № 592/12265/14-ц за позовом заступника прокурора Сумської області прокурора м. Суми в інтересах держави в особі Держсільгоспінспекції в Сумській області до Сумської міської ради, ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування частини рішення СМР, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, було закрите у звязку з тим, що набрало законної сили рішення, ухвалене з приводу позову між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Щодо представництва прокуратурою інтересів держави в цій цивільній справі в ухвалі апеляційного суду Сумської області від 12.11.2015 року, яка набрала законної сили, зазначено: Таким чином, з викладеного слідує, що як у справі № 592/5430/15-ц, так і у даній справі позивачем є держава, незалежно від того, ким в її інтересах предявлено позов (прокурором або інспекцією) , тобто сторони, підстави та предмет позову в обох справах є тотожними . Ст. 36 Закону України Про прокуратуру визначено підстави представництва прокурором інтересів держави, а саме: наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчинюються у відносинах між ними або з державою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх субєктів права власності та господарювання тощо. Тому він вважає вимоги прокуратури в позовній заяві повністю обґрунтованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства. Стосовно суті позовних вимог прокуратури зазначає наступне. Ч. 2 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених ч. 2, 3 ЗК України. Ст. 134 ЗК України передбачає обовязковість продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах) , тобто: земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис) , у тому числі з розташованими на них обєктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах) . Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках обєктів нерухомого майна (будівель, споруд) , що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Але тут є один нюанс. Перехід права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду регулюється п. 2 ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України. Положення п. 2 ст. 120 ЗК України: Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача . По суті неважливо оформлене у нього на іон час право оренди або постійного користування на землю чи ні) . Положення ст. 377 ЦК України: 1. До особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного) , будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) . 2. Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у звязку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці обєкти (крім багатоквартирних будинків) . Беручи до уваги вищевказане, площа земельної ділянки 0,0156 га є істотною умовою договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15.03.2013 року (магазин площею 89,40 м ? ) , що укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . Тим більше відповідно до чинного законодавства положення таких договорів перевіряються та посвідчуються нотаріусом (в даному випадку приватний нотаріус ОСОБА_10 ) . Більшу ясність в дану ситуацію вносить науково-практичний коментар до ЦК України, а саме: ст. 377 ЦК України, де передбачено, що коли у договорі про відчуження житлового будинку, будівлі чи споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. У цій нормі кодексу мається на увазі площа земельної ділянки по периметру будівлі чи споруди (фундаменту) , а також передбачений законом чи проектно-технічною документацією розмір земельної ділянки, необхідний для обслуговування розташованих на ній обєктів нерухомості. У цій нормі кодексу мається на увазі площа земельної ділянки по периметру будівлі чи споруди (фундаменту) , а також передбачений законом чи проектно-технічною документацією розмір земельної ділянки, необхідний для обслуговування розташованих на ній обєктів нерухомості. Але в даному випадку розмір земельної ділянки чітко визначений у договорі купівлі-продажу 0,0156 га. На підставі звернень від Сумської міської ради від 13.08.2014 року № 1519/02.02.02.-17 та № 1577/02.02.02-17 від 19.08.2014 року Державною інспекцією сільського господарства в Сумській області було встановлено, що рішенням Сумської міської ради від 25.04.2007 року № 514-МР було надано ФОП ОСОБА_7 в оренду терміном на 5 років земельну ділянку площею 0,0156 га для обслуговування магазину по вул. 40 років Жовтня, 29. Рішенням міської ради від 31.07.2013 року № 2587-МР було надано ОСОБА_5 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду під розміщеним магазином для будівництва та обслуговування будівель торгівлі орієнтовною площею 0,0635 га. На підставі розробленого ТОВ Координат БС проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки рішенням міської ради від 04.12.2013 року № 2880-МР було надано ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0635 га в оренду терміном на 5 років. Враховуючи викладене, рішення від 31.07.2013 року № 2587-МР та від 04.12.2013 року № 2880-МР були прийняті міською радою з порушенням вимог ст. ст. 123, 124, 134 ЗК України щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою на вільну частину земельної ділянки площею 0,0479 га та надання ОСОБА_5 земельної ділянки в оренду площею 0,0635 га. Виходячи з вищевикладеного зовсім не зрозуміло на яких підставах Сумська міська рада рішенням від 31.07.2013 року № 2587-МР надала ОСОБА_5 в оренду земельну ділянку площею 0,0635 га за адресою: м. Суми, вул. 40 років Жовтня, 29. Норми ч. 2 ст. 377 ЦК України застосовувати для дачі земельної ділянки ОСОБА_5 неможливо, оскільки у договорі зазначено площу земельної ділянки 0,0156 га і саме ця земельна ділянка, на якій розташована будівля, повинна передаватись без проведення конкурсу, а не 0,0635 га. З вищенаведеного вбачається, що Сумською міською радою були не в повному обсязі досліджені та невірно застосовані норми цивільного та земельного законодавства для передачі в оренду ОСОБА_5 земельної ділянки 0,0635 га. Він вважає, що рішення Сумської міської ради VI скликання XXXV сесії від 04.12.2013 року № 2880-МР в частині надання ОСОБА_5 в оренду земельної ділянки за адресою: вул. 40 років Жовтня, 29 м. Суми, під розміщеним магазином, площею 0,0635 га, яке було прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, є протиправним та підлягає скасуванню. Також він підтримує позицію прокуратури щодо визнання недійсним договору оренди від 11.02.2014 року, укладеного між СМР та ОСОБА_5 щодо передачі в оренду зазначеної вище земельної ділянки. Тому, позов прокурора він підтримує в повному обсязі. Окремо зауважуємо, що беручи до уваги положення касаційної скарги Сумської міської ради № 433/09-15.12 від 28.05.2015 року на рішення апеляційного суду Сумської області від 12(13).05.2015 року по справі № 592/12265/14-ц, можна дійти висновку, що навіть СМР погоджується та підтримує вимоги прокуратури щодо скасування її незаконного рішення № 2880-МР від 04.12.2013 року в частині надання ОСОБА_5 в оренду земельної ділянки та відповідно визнання договору оренди недійсним (т. 1 а. с. 222 224) .

28.04.2016 року представник відповідача ОСОБА_5 за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_3 у судовому засідання надав клопотання, в якому він зазначив про те, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває цивільна справа № 592/5430/15-ц за позовом прокурора м. Суми про визнання протиправним та скасування частини рішення Сумської міської ради та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Постановою Верховного Суду України від 19.01.2016 року у справі за позовом прокурора Сокирнянського району Чернівецької області в інтересах держави до Михалківської сільської ради Сокирнянського району Чернівецької області були скасовані судові рішення першої, апеляційної та касаційної інстанції і справа була направлена на новий розгляд до суду першої інстанції. Підставою для скасування судових рішень стало те, що сільська рада виконуючи повноваження, надані ст. ст. 122, 123 та 124 ЗК України, здійснювала контрольні функції у сфері управління діяльності, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду, а висновки судів про те, що відповідач не здійснював владні управлінські функції ґрунтуються на неправильному застосуванні норм процесуального права. Відповідно з вимогами ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують відповідні норми законодавства та для всіх судів України. Таким чином, він вважає, що справа за позовом прокурора м. Суми про визнання протиправним та скасування частини рішення Сумської міської ради не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Відповідно до вимог ст. 16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства. Оскільки визнання протиправним та скасування частини рішення Сумської міської ради є первісним і підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, то обєднання прокурором цієї вимоги одночасно із вимогою визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, що підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суперечить вимогам ст. 16 ЦПК України. На підставі викладеного, керуючись вимогами п. 1 ч. 1ст. 205 ЦПК України він просив суд закрити провадження у справі № 592/5430/15-ц (т. 2 а. с. 111) .

У відкритому судовому засіданні представник позивача прокурор Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_1 позов підтримав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та в письмових поясненнях, просив позов задовольнити.

У відкритому судовому засіданні представник відповідача за довіреністю провідний спеціаліст правового управління Сумської міської ради ОСОБА_2 позов визнав. Він пояснив суду про те, що ч. 2 ст. 124 ЗК України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених ч. ч. 2, 3 ст. 134 ЗК України. В свою чергу, абз. 1 ч. 2 ст. 134 ЗК України встановлює, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках обєктів нерухомого майна (будівель, споруд) , що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. ОСОБА_5 був куплений у ОСОБА_7 міні-магазин, площа якого складала 89,40 м ? . В той же час, рішенням Сумської міської ради від 04.12.2013 року № 2880-МР ОСОБА_5 було надано в оренду земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Суми, вул. 40 років Жовтня, 29, площею 0,0635 га. Представником ОСОБА_5 не було надано суду доказів того, що площа нерухомого майна складає 0,0635 га. Відповідно до ч. 3 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним ч. ч. 2, 3 ст. 134 ЗК України, здійснюється в порядку, встановленому ст. 123 ЗК України. Тобто, земельна ділянка, розташована за адресою: м. Суми, вул. 40 років Жовтня, 29, площею 0,0635 га, яка була передана в оренду ОСОБА_5 , має площу, що перевищує площу магазину, та повинна надаватися за результатами проведення земельних торгів, чого не було зроблено Сумською міською радою. Він не заперечував проти задоволення позову.

У відкритому судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_3 позов не визнав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним в запереченні проти позову та в додаткових поясненнях, просив відмовити у задоволенні позову. В подальшому він просив суд закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

У відкритому судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача завідувач сектором юридичного забезпечення Державної інспекції сільського господарства в Сумській області ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення позову, надав суду пояснення, аналогічні викладеним в письмових поясненнях та в додаткових письмових поясненнях, просив позов задовольнити.

Вислухавши пояснення представника позивача прокурора Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_1, пояснення представника відповідача за довіреністю провідного спеціаліста правового управління Сумської міської ради ОСОБА_2, пояснення представника відповідача ОСОБА_5 за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_3, пояснення представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача завідувача сектором юридичного забезпечення Державної інспекції сільського господарства в Сумській області ОСОБА_4, дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 року у справі Zand v. Austria вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду , але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…> . З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії) , дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін субєкт владних повноважень позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України) .

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) , відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 ЗК України, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Ч. 1 ст. 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч. 1 ст. 116 ЗК УКраїни) .

За правилами ч. 1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється, зокрема, органами місцевого самоврядування на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом, або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) . При цьому розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, передбачених ст. 122 ЗК України.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього ЗК України, передають у власність або користування такі земельні ділянки (ч. 2 ст. 123 ЗК України) .

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (ч. 3 ст. 123 ЗК України) .

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186 ЗК України.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обовязкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом після отримання позитивного висновку такої експертизи, приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (ч. 6 ст. 123 ЗК України) .

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності) ; надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у користування (оренду) громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у користування (оренду) зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у користування, за результатами розгляду яких визначені в ст. 123 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду) .

КАС України відносить спір до публічно-правового та, відповідно, підсудного адміністративним судам, виходячи з природи дій субєкта владних повноважень, який повинен здійснювати у спірних правовідносинах владні управлінські функції. Реалізація у цих правовідносинах субєктивних прав фізичних і юридичних осіб, що передбачені нормами приватного права, не переводить такий спір у категорію приватноправового.

Аналізуючи встановлені обставини справи, наведені нормативно-правові акти, які врегульовують вказані спірні правовідносини, суд дійшов до наступного висновку.

Сумська міська рада, як відповідач, при винесенні нею рішення VI скликання XXXV сесії від 04.12.2013 року № 2880-МР про надання ОСОБА_5 в оренду земельної ділянки (кадастровий номер :05:002:0102) за адресою: вул. 40 років Жовтня, 29 у м. Суми, під розміщеним магазином, площею 0,0635 га, як субєкт владних повноважень, здійснювала владні управлінські функції, тобто в цих правовідносинах Сумська міська рада реалізувала свої контрольні функції у сфері управління діяльності, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Із змісту ч. 4 ст. 88 ЦПК України вбачається, що у разі закриття провадження у справі судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Із змісту ч. 3 ст. 89 ЦПК України вбачається, що в інших випадках закриття провадження у справі відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, повязаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Із змісту п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України вбачається, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Із змісту ст. 206 ЦПК України вбачається, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 205 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Із змісту ч. 2 ст. 208 ЦПК України вбачається, що питання закриття провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Із змісту п. 14 ч. 1 ст. 293 ЦПК України вбачається, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Отже, скільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, в силу ч. 1 ст. 16 ЦПК України; оскільки суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, в силу п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України; оскільки суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, в силу п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, відтак суд дійшов до висновку про те, що провадження у цивільній справі за позовом прокурора м. Суми до Сумської міської ради, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Державна інспекція сільського господарства в Сумській області про визнання рішення Сумської міської ради в частині протиправним та про скасування, про визнання недійсним договір оренди земельної ділянки, слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Оскільки провадження у справі закривається з підстав, визначених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд у відповідності до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України, вважає за необхідне повідомити прокурора м. Суми про те, що розгляд таких справ віднесено до юрисдикції Ковпаківського районного суду м. Суми як адміністративного суду.

Дана ухвала Ковпаківського районного суду м. Суми була постановлена з урахуванням судової практики Верховного Суду України, Вищого адміністративного суду України, а саме: з урахуванням постанови Верховного Суду України від 19.01.2016 року по справі № 824/167/15-а (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/55476515) , з урахуванням постанови Верховного Суду України від 16.12.2015 року по справі № 6-2510цс15 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/54689087) , з урахуванням постанови Верховного Суду України від 09.12.2014 року по справі № 21-308а14 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/42202857) , з урахуванням постанови Верховного Суду України від 11.11.2014 року по справі № 21-493а14 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/42010800) , з урахуванням ухвали Вищого адміністративного суду України від 08.07.2015 року по справі № 819/48/14-а, К/800/15397/15 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/46642906) , з урахуванням ухвали Вищого адміністративного суду України від 17.06.2015 року по справі № 826/19257/13-а, К/800/68549/14 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/45851491) , з урахуванням ухвали Вищого адміністративного суду України від 11.06.2015 року по справі № 2а-931/10/12/0170, К/800/14518/13 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/45433625) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 88, 122, 205, 206, 208, 209, 218, 222, 292, 293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Провадження у цивільній справі за позовом прокурора м. Суми до Сумської міської ради, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Державна інспекція сільського господарства в Сумській області про визнання рішення Сумської міської ради в частині протиправним та про скасування, про визнання недійсним договір оренди земельної ділянки, закрити.

Ухвала про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Сумської області через суд першої інстанції Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий: І.Г. Бичков