АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 88ц/790/4193/16 Головуючий - 1 інст. - Федосенко В.В.
Справа № 638/3968/15-ц
Категорія: відшкодування шкоди Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Гуцал Л.В., Трішкової І.Ю.,

за участю секретаря - Варюшичевої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Харківської області про компенсацію моральної шкоди, завданої незаконними діями правоохоронних органів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 травня 2016 року,

у с т а н о в и л а:

В березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до Державної казначейської служби України, Прокуратури Харківської області про компенсацію моральної шкоди, завданої незаконними діями правоохоронних органів

На обґрунтування позивач вказав, що 02 вересня 2010 року під час проведення обшуку в його квартирі АДРЕСА_1 співробітники роти міліції особливого призначення «Беркут» ГУ МВСУ в Полтавській області жорстоко поводилися як з ним, так і з членами його сім'ї.

З листопада 2012 року в прокуратурі Дзержинського району м. Харкова, а з квітня 2013 року - і в прокуратурі Московського району м. Харкова знаходились відповідні кримінальні провадження за його заявами (ЕРДР № 0000113, 0000152, 40000186, 0000006, 0000108, 0000107, 0000005) щодо кримінальних правопорушень, скоєних оперуповноваженим УДСБЕЗ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_3, слідчим СУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5, в. о. начальника відділу УДСБЕЗ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 та співробітниками роти міліції особливого призначення «Беркут» ГУ МВСУ в Полтавській області.

Цими прокуратурами винесено більше 30 постанов про закриття кримінальних проваджень і лише 23 жовтня 2014 року до ЕРДР внесено відомості по даним кримінальним правопорушенням за № 0000291.

22 січня 2015 року слідчим в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Пановим О.О. без проведення відповідних слідчих дій ухвалена постанова про закриття кримінального провадження.

Такими діями йому завдано моральних страждань.

Посилаючись на підстави, передбачені статтями 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України, ОСОБА_2 просив стягнути на його користь з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України компенсацію моральної шкоди в розмірі 986 580 грн. 00 коп., заподіяної йому в результаті прийняття незаконних рішень та тривалої необґрунтованої бездіяльності по кримінальному провадженню № 0000291.

В уточнених вимогах ОСОБА_2, посилаючись на підстави, передбачені статтею 1172 ЦК України, просив стягнути на його користь компенсацію моральної шкоди в розмірі 986 580 грн. 00 коп., заподіяної йому в результаті прийняття незаконних рішень та тривалої необґрунтованої бездіяльності по кримінальному провадженню № 0000291, з Прокуратури Харківської області.

Прокуратура в Харківській області в особі свого представника позов не визнала, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 травня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема зазначає, що рішення ухвалено без врахування вимог Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» та практики Європейського Суду з прав людини.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що прокуратурою Харківської області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000005 від 23 листопада 2012 року за заявами ОСОБА_2 про вчинення працівниками правоохоронних органів Полтавської області злочинів, передбачених частинами 2, 3 статті 365, частиною 1 статті 366, частиною 2 статті 372, частиною 1 статті 384 КК України (№ 0000005) та у кримінальному провадженні № 0000113 від 02 квітня 2013 року за заявою ОСОБА_2 про вчинення стосовно нього 26 листопада 2010 року співробітниками РМОП «Беркут» УМВС України в Полтавській області неправомірних дій, передбачених частиною 2 статті 365 КК України (№ 0000113 ).

Постановами старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Харківської області Гармаш О.М. від 25 листопада 2013 року, 23 жовтня 2014 року та від 25 січня 2014 року кримінальні провадження № 0000005 та № 0000113 об'єднані в одне провадження.

Постановою заступника Генерального прокурора України - начальника Головного слідчого управління від 29 вересня 2014 року у кримінальному провадженні № 0000005 визначена підслідність за слідчим прокуратури Полтавської області.

Постановою старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Полтавської області від 22 жовтня 2014 року із матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000005 виділено в окреме провадження матеріали під № 0000291 за частинами 2, 3 статті 365, частиною 1 статті 366, частиною 1 статті 384 КК України - за фактом неправомірних дій працівниками Полтавської області, які вчинені останніми на території м. Харкова стосовно ОСОБА_2

12 листопада 2014 року матеріали кримінального провадження № 00000291 надійшли до слідчого управління прокуратури Харківської області для організації досудового розслідування.

Постановою слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області від 22 січня 2015 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000291, закрито на підставі пункту 2 статті 284 КПК України за відсутності у діях службових осіб БМОП «Беркут» ГУМВ України в Харківській області - командира підрозділу ОСОБА_8, співробітників ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та співробітників РМОП «Беркут» ГУМУСУ в Полтавській області ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, оперуповноваженого УДСБЕЗ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_3, слідчого СУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_5, в. о. начальника відділу УДСБЕЗ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 злочинів, передбачених частинами 2, 3 статті 365, частиною 1 статті 366, частиною 1 статті 384 КК України.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20 березня 2015 року вказану постанову скасовано.

24 березня 2015 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000291 відновлено.

На даний час досудове слідство триває.

Так, постановами слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Панова О.О. від 08 квітня 2015 року та від 25 квітня 2015 року в задоволенні клопотань позивача щодо проведення слідчого експерименту з о/у УДСБЕЗ ГУМУС У в Полтавській області ОСОБА_3 стосовно подій, що мали місце 26 листопада 2010 року під час його затримання в обласному клінічному центрі урології та нефрології ім. В.І.Шаповала № 195 по проспекту Московському в м. Харкові; щодо опитування у присутності спеціаліста із застосуванням поліграфу слідчого СУ УМВСУ в Полтавській області ОСОБА_5, о/у УДСБЕЗ УМВСУ в Полтавські й області ОСОБА_3, в. о. начальника відділу УДСВБЕЗ УМВСУ в Полтавській області ОСОБА_4, а також шести співробітників ЗМОП «Беркут» УМВСУ в Полтавській області, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 стосовно подій, що мали місце 02 жовтня 2010 року та 26 листопада 2010 року під час проведення обшуку в квартирах № АДРЕСА_1 та у медичному закладі - відмовлено.

Ухвалами слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2015 року та від 29 квітня 2015 року постанови слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Панова О.О. від 08 квітня 2015 року скасовано та зобов'язано розглянути відповідні клопотання позивача.

Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2016 року постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Удовічнека В.В. від 28 грудня 2015 року про закриття кримінального провадження № 00000291 від 23 жовтня 2014 року за ознаками злочинів, передбачених частинами 2, 3 статті 365, частиною 1 статті 366, частиною 1 статті 384 КК України, скасовано з зобов'язанням відновити досудове розслідування та провести відповідні слідчі дії (т. 1, а. с. 8-19, 162-163, 168-178, 205-216; т. 2, а. с. 49-50).

Посилаючись на вказані обставини та положення статей 23, 1172, 1176 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь моральну шкоду, заподіяну тривалим невиконанням посадовими особами Прокуратури Харківської вимог діючого кримінально-процесуального законодавства України, в розмірі 986 580 грн. 00 коп.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження спричиненої йому рішеннями та бездіяльністю слідчих моральної шкоди, яка згідно з частиною 2 статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженням честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи та бездіяльність слідчого є предметом оскарження у порядку статті 303 КПК України.

Реалізація ОСОБА_2 свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового розслідування, не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача.

Відповідно до вимог частини 6 статті 1176 ЦК України шкоди, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження,

незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Відповідно до вимог статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Положення статті 1176 ЦК України, на яку посилався позивач, як на підставу відшкодування моральної шкоди, стосується незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

За правилами частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки позивачем не надано доказів завдання йому моральної шкоди, на які він посилався в обґрунтування позовних вимог, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги.

Сам факт неприйняття прокуратурою процесуального рішення не свідчить про завдання особі шкоди та про наявність підстав для її відшкодування, оскільки для наявності зобов'язання по відшкодуванню шкоди відповідно до статей 1166, 1167, 1176 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу прокуратури, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв'язок між його діями та шкодою, які підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов'язок позивача (статті 10, 60 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319, 365 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Л.В.Гуцал

І.Ю.Трішкова