АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1807/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Шкреба В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНовікова О. М.
суддівБондаренка С. І., Качана О. В.
при секретарі

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Дочірнього сільськогосподарського підприємства «Агрокомплекс» на рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 21 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Дочірнього сільськогосподарського підприємства (ДСП) «Агрокомплекс», треті особи без самостійних вимог на предмет спору: відділ Держгеокадастру у Кам'янському районі Черкаської області, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янського районного управління юстиції Черкаської області про визнання договору оренди землі припиненим та повернення земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що 02.01.2013 року між сторонами був укладений договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1. ОСОБА_5 є власником даної земельної ділянки площею 2,50 га, розташованої в адміністративно-територіальних межах Райгородської сільської ради, Кам'янського району, Черкаської області.

Відповідно до договору оренди землі № 308 від 02.01.2013 року ОСОБА_5 передала ДСП «Агрокомплекс» вказану земельну ділянку у строкове платне використання, а відповідач прийняв земельну ділянку в стані, придатному для її цільового використання, про що було складено акт прийому-передачі. Відповідач, після укладення (підписання) примірників договору оренди та акту, не надав її копії договору, та забрав усі примірники для проведення державної реєстрації. Протягом 2015-2016 років позивачка подавала листи до відповідача про те, що не бажає продовжувати дію договору оренди земельної ділянки, проте відповідач по закінченню строку дії договору оренди продовжував користуватись земельною ділянкою та відмовлявся в добровільному порядку повернути земельну ділянку, так як здійснив державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки лише 07.10.2013 року, а також у зв'язку з тим, виконав усі передбачені законом дії для поновлення договору оренди і бажає використовувати земельну ділянку до 2020 року.

З посиланням на норми ст.ст. 16, 386, 598, 631, 638 ЦК України, ст.ст. 15, 31, 34 Закону України «Про оренду землі» сторона позивача просила визнати, починаючи з 02.01.2016 року, припиненим спірний договір оренди земельної ділянки від 02.01.2013 року, зобов'язати відповідача повернути позивачу земельну ділянку у десятиденний термін після набуття судовим рішенням законної сили та стягнути з відповідача понесені стороною позивача судові витрати.

Рішенням Кам'янського районного суду Черкаської області від 21 червня 2016 року позов задоволено в повному обсязі.

Визнано припиненим Договір оренди землі № 308 від 02.01.2013 року, укладений між сторонами з 02.01.2016 року.

Як наслідок припинення договору оренди землі зобов'язано відповідача повернути ОСОБА_5 земельну ділянку, що є предметом вказаного договору.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ДСП «Агрокомплекс» подало апеляційну скаргу, вважаючи рішення незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи встановлено наступне.

ОСОБА_5 має у приватній власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,50 га з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована в адміністративно-територіальних межах Райгородської сільської ради Кам'янського району, Черкаської області на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.08.2010 року, яке зареєстроване в реєстрі за № 1195 (а.с. 8 т.1), та державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 03.06.2011 року (а.с. 50 т.1).

02.01.2013 року між ОСОБА_5 (орендодавець) та відповідачем (орендар) був укладений договір оренди цієї земельної ділянки строком на 3 роки, з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою, на умовах платності. (а.с. 46-48 т.1).

02.01.2013 року між ОСОБА_5 та Відповідачем був підписаний акт прийому - передачі зазначеного нерухомого майна, про що наявна копія акту (а.с. 48 т.1).

07.10.2013 року здійснено державну реєстрацію іншого речового права по вказаному Договору, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с. 56, 57 т.1).

Позивачка протягом 2015-2016 років зверталась до Відповідача з повідомленням про наміри припинити оренду належної їй земельної ділянки, у зв'язку з закінченням строку дії договору та небажанням переукладання нового договору у зв'язку з тим, що бажає самостійно обробляти вказану земельну ділянку (а.с. 131, 162-163 т.1).

Відсутність дій з боку відповідача щодо припинення договору та повернення земельної ділянки послужило підставою для звернення позивачки через свого представника до суду з позовною вимогою про визнання договору оренди припиненим та повернення земельної ділянки.

Відповідно до ч. І ст. 317. ч. І ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суд про відсутність пролонгації договору оренди вказаної земельної ділянки до 2020 року на підставі переважного права відповідача продовжити орендні відносини з відповідачкою, яке передбачено статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

Вказана стаття закону передбачає переважне право орендаря на укладення договору лише у разі досягнення домовленості щодо орендної плати та інших умов договору.

Наявними у справі доказами підтверджується, що в серпні 2015 року позивачка повідомила про своє бажання самостійно обробляти свою земельну ділянку. Додаткову угоду до договору від 02.01.2013 року вона не підписувала і в подальшому звернулась до суду з відповідним позовом. Вказані дії свідчать про її небажання продовжувати орендні відносини з відповідачем.

Що стосується посилання відповідача на його право користуватися орендованою земельною ділянкою до жовтня 2016 року, тобто на протязі передбачених договором оренди 3-х років з часу держаної реєстрації вказаного договору ( 07.10.2013 року), то суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною п'ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Пунктом 42 Договору оренди землі від № 308 від 02.01.2013 року передбачено, що цей договір набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Отже сторони договору, дійшовши 02.01.2013 року згоди щодо істотних умов договору оренди землі, у тому числі щодо строків оренди? скріпили його своїми підписами, що і є моментом укладення договору.

В момент державної реєстрації набуває чинності договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладення договору, а відповідно і термінів його дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року (справа № 6-162цс13).

Таким чином суд першої інстанції прийшов до законного та обґрунтованого рішення про безпідставність використання орендарем земельної ділянки після 02.01.2016 року.

Доводи апеляційної інстанції в цій частині колегія суддів також відхиляє.

Розглядаючи спір, колегія суддів також враховує, що відповідачем не спростована заява позивачки про те, що він не залишив їй примірника договору оренди і під час розгляду справи, коли було встановлено, про наявність договору від 02.01.2013 року, вона 24.12.2015 року уточнила свої позовні вимоги. Те, що суд першої інстанції прийняв до провадження змінений позов за кілька днів до закінчення дії оспореного договору оренди землі № 308, на думку колегії суддів, не може бути перешкодою у розгляді даної справи, оскільки спір існує до цього часу і він підлягає остаточному вирішенню судом.

Дослідивши усі наявні докази в сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що діями відповідача порушені права ОСОБА_5, як власниці земельної ділянки і суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення позову останньої. Спосіб захисту порушеного права передбачений статтею 16 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять достатніх підстав, визначених ст. 309 ЦПК України, для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Дочірнього сільськогосподарського підприємства «Агрокомплекс» - відхилити.

Рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 21 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :