Справа № 188/844/16-ц
Провадження № 2/188/479/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Місюра К.В.

при секретарі: Хандрига Л.І.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду та відповідно до уточненої позовної заяви, яка надійшла до суду 02.08.2016 року, просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/2 частини доходу (заробітку) до 1/4 частини, а також припинити стягнення аліментів з нього на користь ОСОБА_2 на її утримання, встановлених рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16.07.2013 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/2 частини доходу (заробітку) до її повноліття. Крім того, відповідно до рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з позивача ще стягуються аліменти у розмірі 16% з усіх видів заробітку на утримання дружини ОСОБА_2 до зміни матеріального чи сімейного стану сторін у справі. Позивач зазначає, що загалом за рішеннями суду він сплачує 66% з усіх видів його заробітку, що суперечить вимогам чинного законодавства, а тому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/2 частини доходу (заробітку) до 1/4 частини, та припинити взагалі стягнення аліментів з нього на утримання дружини.

Позивач в судовому засіданні повністю підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог повністю заперечує, посилаючись на ті обставини, що зменшення аліментів з 1/2 частини до 1/4 частини на утримання доньки ОСОБА_4 буде несправедливим по відношенню до її дитини, оскільки їх дитина дуже хвора, постійно потребує лікування дорогими медичними препаратами. Вона, як мати, витрачає всі кошти тільки на лікування дитини та на її фізичний та духовний розвиток, дитина систематично перебуває на лікуванні в медичних закладах м. Дніпро, але вона одна невзмозі забезпечити дитину самостійно, оскільки теж є інвалідом 3 групи та не може в зв'язку з цим працювати, проживає з дитиною одна, єдиним джерелом доходу їх маленької родини є її пенсія по інвалідності та аліменти. Зменшуючи аліменти, що вона отримує на себе та дитину, позивач фактично позбавляє її дитину фінансової підтримки з боку батька, оскільки вона одна, як мати, невзмозі забезпечити дитину всім необхідним, оскільки не працює, в зв'язку з інвалідністю. Крім того, донька ОСОБА_4 незабаром закінчує навчання у школі, що, в свою чергу потребує додаткових чималеньких витрат, а батько, окрім аліментів, матеріальної допомоги більше не надає. Відповідач також зазначила, що її сімейний бюджет на двох осіб складається тільки з пенсії по інвалідності, отже грошей на життя не вистачає, не кажучи вже про належне матеріальне утримання доньки. Також відповідач зазначила, що батько взагалі усунувся від спілкування з дитиною, не вітає дитину з днем народження, не спілкується навіть телефоном, хоча працює водієм у школі, де навчається дитина і бачить її кожен день.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача та відповідача, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України встановлює, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 2 тієї ж статті зазначає, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом одержувача або платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров,я когось із них.

В судовому засіданні встановлено, що позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбу, від якого мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В подальшому шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, що не заперечується сторонами у справі.

Відповідно до рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16.07.2013р. з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/2 частини доходу (заробітку) до повноліття доньки, та в розмірі 16% на утримання дружини - ОСОБА_2 до зміни їх матеріального становища або сімейного стану (а.с. 5).

Згідно вказаного рішення, яке відповідачем не оскаржувалось, набрало чинності та виконується на сьогоднішній день, відповідач не заперечував проти сплати аліментів в такому розмірі.

Позивач вважає, що його матеріальний стан істотно змінився, йому особисто не вистачає коштів на життя, що і є причиною спору.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 06.06.2016р. позивач проживає АДРЕСА_1, винаймаючи житло (а.с. 9).

Як пояснив позивач в судовому засіданні, на день розгляду справи він проживає один, будь-кого з утриманців не має, будь-якими захворюваннями не страждає, окрім аліментів решту заробітної плати витрачає виключно на свої потреби.

Згідно довідки Петропавлівської районної державної адміністрації від 03.06.2016р. позивач працює на посаді водія Петропавлівської ЗОШ № 2 та отримує середньомісячну заробітну плату за травень 2016р. в розмірі 1 928, 75 грн., з яких аліментів сплачує в розмірі 1 364, 85 грн. (а.с. 8-оборот).

Між тим, позивач не заперечував в судовому засіданні ті обставини, що окрім доходу за основним місцем роботи він виконує ремонтні роботи автомобільного транспорту на замовлення і в зв'язку з цим отримує додаткові кошти.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 04.08.2016р. ОСОБА_2 проживає разом із донькою-інвалідом виключно на пенсію по інвалідності та аліменти. Інших доходів родина не має, оскільки відповідач за станом здоров'я працювати не може, навіть город обробляти невзмозі Родина проживає за межею бідності, оскільки всі кошти витрачаються на лікування (а.с. 36).

Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Петропавлівської районної державної адміністрації № 4247 від 02.08.2016р. ОСОБА_2 дійсно перебуває на обліку та отримує державну соціальну допомогу дітям-інвалідам в сумі 1 556, 50 грн. (а.с. 37).

Згідно довідки Першотравенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 1470 від 04.08.2016р. ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності в сумі 1 230, 00 грн. (а.с. 38).

Матеріали справи містять медичну документацію за 2013-2016 роки про стан здоров'я доньки ОСОБА_4, відповідно до яких їй рекомендовано підтримувати стан здоров'я шляхом щорічного проходження лікування в санаторно-курортних закладах, постійному прийманні медичних препаратів, та ін. (а.с. 26-32).

В судовому засіданні встановлено, що на день звернення до суду сімейний стан або стан здоров'я позивача не змінився, кількість осіб, які перебувають на його утриманні, не змінилась, він має постійне місце роботи та стабільний дохід. Крім того, відповідач не заперечував ті обставини, що він має заробіток від ремонту автомобілів. Тоді як стан здоров'я його хворої дитини постійно погіршується та потребує систематичної медикаментозної підтримки, яку мати не завжди може забезпечити в силу свого поганого матеріального становища та стану здоров'я, яке не дозволяє їй працювати.

Крім того, суд враховує ті обставини, що позивач ухиляється від спілкування з дитиною, окрім сплати аліментів не надає взагалі ніяку ані матеріальну, ані моральну підтримку своїй хворій дитині, пояснюючи це небажанням дитини з ним спілкуватися.

Так, відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до повного погашення заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також втратою годувальника, та збитків, заподіяних злочином, - п'ятдесят відсотків заробітної плати боржника.

Тією ж статтею визначено, що загальний розмір усіх відрахувань при кожній виплаті заробітної плати не може перевищувати п'ятдесяти відсотків заробітної плати, яка належить до виплати працівникові, в тому числі при відрахуванні за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей, у цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Як зазначалося вище, згідно ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Позивач в обґрунтування позову посилається на зміну його матеріального стану, однак як вбачається з матеріалів справи, а саме: довідок про розмір його заробітної плати, його матеріальний стан є стабільним, що, в свою чергу не тільки не звільняє позивача від обов'язку утримувати свою хвору неповнолітню дитину, а навіть дозволяє позивачу виконувати свої зобов'язання щодо оплати аліментів на утримання хворої дружини, що не перевищують встановлений законом граничний рівень у межах допустимих 70%.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Будь-яких інших доказів стосовно суттєвої зміни матеріального стану, поліпшення чи погіршення здоров'я когось із сторін, що давало б підстави для зменшення розміру аліментів, відповідно до вимог ст. 192 Сімейного Кодексу України, позивачем не надано.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 57-60, 79, 81, 88, 212, 213-215, 218, 223, п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, ст.ст.180-183, 192 Сімейного Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра