Дата документу 12.07.2016 Справа № 554/107/16-ц
Справа № 554/107/16-ц
Номер провадження 2/554/590/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.07.2016 року м. Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі :

головуючого судді - Січиокно Т.О.

за участю: секретаря - Ромахової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення та зняття з реєстрації та зустрічним позовом ОСОБА_5, яка діє одночасно в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

у січні 2016 року позивачі за первісним позовом звернулися до суду із позовом та просять зобовязати відповідача усунути перешкоди в користуванні майном, шляхом виселення та зняття з реєстрації в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували в шлюбі з 06.05.2006 року по 31.10.2012 року. З дозволу ОСОБА_1, як член його сімї, 23.02.2007 року відповідач ОСОБА_5 була вселена та зареєстрована разом з малолітньою дитиною ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_2, яка належить на праві спільної сумісної власності позивачам. Оскільки відповідач з часу розірвання шлюбу втратила родинні відносини із позивачами, останні бажають продати дане житло, а відповідач протиправно продовжує проживати у ньому, комунальні платежі не сплачує, звільнити квартиру у добровільному порядку не бажає.

01.04.2016 року ОСОБА_5 подано зустрічний позов, яка діє одночасно в інтересах малолітньої ОСОБА_6, в якому вона просить визнати за нею та дитиною право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 14 у будинку № 22 в корп. 2 по вул. Героїв Сталінграду в м.Полтаві.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що із 23.10.2007 року позивач як член сімї відповідача ОСОБА_1 разом із малолітньою дитиною була зареєстрована у вказаній вище квартирі. Після розірвання шлюбу з останнім вона продовжила проживати у квартирі, оскільки іншого житла не має. Нею проводяться роботи, повязані з доглядом за житлом, сплатою комунальних платежів. Відповідач ОСОБА_1 намагається виселити її із займаного жилого приміщення, однак вважає що право користування ним набуто нею та дитиною законно.

У судовому засіданні представник позивачів за первісним позовом ОСОБА_7 та позивач ОСОБА_1 позов підтримали, просили його задовольнити, з підстав, викладених у ньому. Вимоги по зустрічному позову не визнали, просили в їх задоволенні відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_8 у судовому засіданні зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Первісний позов просили залишити без задоволення.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази встановив наступне:

згідно свідоцтва про право власності на житло від 07.08.2000 року квартира № 14 , що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.Героїв Сталінграду, 22, корп. 2 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_9. (а.с.6).

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 31.10.2012 року шлюб, зареєстрований 06.05.2006 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 - розірвано.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про її серії І-КЕ №034533, виданого 09.10.2006 року Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції (а.с.47).

22.08.2014 ОСОБА_1 направлено ОСОБА_5 листа, в якому запропоновано добровільно звільнити у строк до 01.09.2014 року вказану вище квартиру з підстав її подальшого продажу. (а.с.8).

Із наданого суду попереднього договору до договору купівлі-продажу від 02.11.2015 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зобовязуються у майбутньому в строк до 30.04.2016 року укласти договорі купівлі-продажу (основний договір) 1/3 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, обєкт -1/3 частка вказаної квартири. (а.с.5).

З довідки № НОМЕР_1 «ЖЕО № 2» вбачається, що у квартирі № 14 за адресою: м. Полтава, вул. Героїв Сталінграду, 22, к.2 зареєстровані:

-ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 - син;

-ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_3 - невістка;

--ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1 онука;

-ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_4 власник (а.с.33).

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду (ч. 3 ст. 47 Конституції України).

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР).

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно (ч. 2 ст. 156 ЖК УРСР).

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК УРСР (до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство).

Встановлено, що позивач вселилася до спірної квартири, як член сім'ї власника квартири, проте відповідачі за зустрічним позовом посилаються на фактичне припинення між ними сімейних відносин, а тому суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК УРСР, припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає (ч. 4 ст. 29 ЦК України).

В силу ч.1 ст.109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Дослідивши матеріали справи суд приймає до уваги, що з 31.02.2007 року ОСОБА_5 та її малолітня донька ОСОБА_6 вселилися та зареєстровані у вказаній вище квартирі зі згоди співвласника ОСОБА_1 та інших її співвласників як члени їх сімї. При цьому у даному житлі живуть систематично, не виїжджали із нього.

З огляду на положення ч. 4 ст. 156 ЖК України згідно якої припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє права користування займаним приміщенням, позивач не позбавлена права користування квартирою.

Окрім цього, слід прийняти до уваги, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 31.10.2012 року після розірвання шлюбу дитину ОСОБА_6 залишено проживати разом з матірю ОСОБА_5

Таким чином, вимоги позивача щодо виселення ОСОБА_5 із квартири, не відповідають інтересам дитини, оскільки згідно вказаного вище рішення суду місце проживання останньої визначено з матірю.

За таких обставин, суд вважає, що первісний позов до задоволення не підлягає, а вимоги по зустрічному позову необхідно задовольнити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідачів за зустрічним позовом на користь позивача по зустрічному позову ОСОБА_5 підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі по 183 грн. 73 коп. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

первісний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення та зняття з реєстрації залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_5, яка діє одночасно в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5 та малолітньою дитиною ОСОБА_6 право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою № 14 в будинку 22, корп.2 по вулиці Героїв Сталінграду в м.Полтава.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 сплачений судовий збір у розмірі по 183 (сто вісімдесят три) грн. 73 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особою, яка не була присутньою під час проголошення рішення в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя: Т.О. Січиокно

Повен текст рішення виготовлено суддею 17.07.2016 року.