Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/2375/16-ц
Провадження № 2/279/1142/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2016 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді Лешко С.М.

з секретарем Подвисоцькою Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального виробничого житлово-ремонтного експлуатаційного підприємства №1 (надалі - КВЖРЕП №1), третя особа начальник КВЖРЕП №1 ОСОБА_2 про визнання незаконним наказу про звільнення працівника, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який мотивувала тим, що перебувала у трудових стосунках з КВЖРЕП №1 з 02.10.2006 року і була звільнена з роботи з посади двірника 01.04.2016 року, згідно наказу № 2 за ст. 40 п.4 КЗпП України за прогул.

Вважає звільнення незаконним, оскільки трудових обовязків вона не порушувала. В період часу з 04.02.2016 року до 18.03.2016 року вона перебувала на лікарняних, а з 18.03.2016 року по 01.04.2016 року у відпустці. При виході на роботу 01.04.2016 року юрист відповідача до роботи її не допустила через поганий стан здоровя, хоча вона могла працювати і хотіла цього.

Застосовуючи до неї стягнення за порушення трудової дисципліни відповідач ніяких пояснень від неї не зажадав, про застосоване стягнення її не повідомив.

Також позивачка вважає, що незаконними діями відповідача їй заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, в порушенні нормальних життєвих зв'язків і необхідності додаткових зусиль для організації свого життя і оцінює її в 2300 грн.

Просила визнати наказ про звільнення незаконним та скасувати його, поновити її на роботі, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в сумі 3200 гривень.

В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивачка пояснила, що після лікарняного 01.04.2016 року вийшла на роботу, однак за станом здоровя працювати не могла і просила надати їй відпустку. ОСОБА_3 відправила її шукати начальника КВЖРЕП-1, але його вона не знайшла і звернулась до майстра ОСОБА_4, яка її до роботи не допустила і відправила до головного інженера, якого вона також не знайшла на робочому місці. Просили стягнути 2198,40 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 3200 гривень моральної шкоди.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що звільнення ОСОБА_1 було проведено у відповідності до вимог закону і ніяких порушень трудового законодавства допущено не було. За станом здоровя ОСОБА_1 не в змозі була виконувати роботу двірника і дійсно 01.04.20016 року просила надати їй відпустку, але до роботи вона не приступила. Коли вирішувалось питання про звільнення, то майстер та комірник КВЖРЕП-1 04.04.2016 року навідались до позивачки в лікарню, щоб отримати пояснення, однак надавати їх ОСОБА_1 відмовилась.

Третя особа начальник Коростенського КВЖРЕП-1 в судове засідання не зявився, а представник ОСОБА_5 позов не визнала.

Вислухавши пояснення та проаналізувавши їх в сукупності з матеріалами справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала в Коростенському КВЖРЕП-1 на посаді двірника з 02.10.2006 року, а 01.04.2016 року була звільнена з роботи згідно наказу № 2 від 01.04.2016 року за прогул відповідно до ст.40 п.4 КЗпПУ.

Ст.40 п.4 КЗпПУ передбачає можливість розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за прогул.

В суді знайшов підтвердження той факт, що ОСОБА_1 01.04.2016 року зявилась на роботу, хоча до виконання своїх обовязків двірника не приступила у звязку з поганим станом здоровя. Також представником відповідача не заперечується та обставина, що ОСОБА_1 просила надати їй відпустку, однак у адміністрації такої можливості не було.

У відповідності до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано стягнення тільки у виді догани або звільнення.

Статтею 149 зазначеного Кодексу визначений порядок застосування дисциплінарних стягнень, який передбачає, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Представлені суду письмові матеріали свідчать про те, що на час винесення наказу про звільнення 01.01.2016 року відповідач не зажадав від ОСОБА_1 письмових пояснень з приводу її відсутності на роботі.

Більше того, доповідна майстра ОСОБА_4 про відсутність ОСОБА_1 на роботі 01.04.2016 року датована 04.04.2016 року та в цей же день питання про звільнення двірника ОСОБА_1 з роботи за прогул розглядалось на засіданні ради представників трудового колективу на підставі отриманого подання керівника підприємства ОСОБА_2 щодо необхідності розгляду доповідної майстра дільниці.

Тобто, наказ про звільнення був винесений 01.04.2016 року, подання начальника КВЖРЕП-1 (в звязку з отриманням доповідної майстра дільниці) датовано 01.04.2016 року (а.с.7, 26), а сама доповідна, акт про відмову від надання пояснень та протокол засідання ради представників трудового колективу датовані 04.04.2016 року (а.с.20, 24, 25).

З викладеного слідує, що через 3 дні після звільнення ОСОБА_1 було запропоновано дати пояснення щодо відсутності на роботі, і в цей же день рада трудового колективу надавала згоду на звільнення вже звільненого працівника.

На підставі викладеного суд визнає, що відповідачем під час звільнення ОСОБА_1 були грубо порушені вимоги ст.40 п.1, 147, 149 КЗпПУ, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання незаконним наказу про звільнення працівника, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З довідки (а.с.11) слідує, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 68,7 гривень. Зважаючи, що двірники працюють шість днів на тиждень (а.с.22), кількість робочих днів на день розгляду справи в суді становить 33 дні. Таким чином, стягненню підлягає 2267,10 гривень (68,70 х33).

Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди, то у відповідності до ст. 237-1 КЗпП України моральна шкода відшкодовується у разі, якщо порушення законних прав працівника призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом встановлено, що незаконним звільненням відповідач завдав позивачці моральної шкоди, оскільки порушення трудових прав призвело ОСОБА_1 до моральних страждань і їх розмір суд визначає в сумі 500 грн.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору, так як позивач звільнений від цих витрат на підставі Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.88, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 40 п 4, 43, 147, 149, 232, 237-1 КЗпПУ, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати наказ №2 від 01.04.2016 року про звільнення ОСОБА_1, двірника КВЖРЕП-1 з 01.04.2016 року за здійснення прогулу без поважних причин відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України незаконним.

Поновити ОСОБА_1 на посаду двірника Комунального виробничого житлово-ремонтного експлуатаційного підприємства №1 з 01.04.2016 року.

Стягнути з Коростенського Комунального виробничого житлово-ремонтного експлуатаційного підприємства №1 на користь ОСОБА_1 2267 (дві тисячі двісті шістдесят сім) гривень 10 копійок середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 500 (пятсот) гривень моральної шкоди.

Стягнути з Коростенського Комунального виробничого житлово-ремонтного експлуатаційного підприємства №1 на прибуток держави 2756 (дві тисячі сімсот пятдесят шість) гривень судового збору.

Рішення суду в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Коростенського

міськрайонного суду ОСОБА_6