Справа №591/5471/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/94/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Рибалки В. Г.,

суддів - Гагіна М. В. , Ільченко О. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 грудня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 02 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 14 095 грн. на відшкодування завданої майнової шкоди, 2 000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди та 160, 95 грн. на відшкодування понесених по справі судових витрат.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено за необґрунтованістю вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 грудня 2015 року в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення майнової шкоди в розмірі 14095 грн.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 25 квітня 2015 року о 15 годині 15 хвилин в м. Суми на проспекті ОСОБА_5 сталася дорожньо транспортна пригода за участі автомобіля марки Ford Focus, державний номер ВМ 8756АВ, який належить ОСОБА_3 та яким вона керувала та автомобіля Volkswagen Touareg державний номер ВМ 7908АТ, який належить ОСОБА_4 На час дорожньо транспортної пригоди ОСОБА_3 всупереч вимогам закону не уклала договір обовязкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів під час використання автомобіля Focus, державний номер ВМ 8756АВ. Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 23 червня 2015 року винним у зазначеній дорожньо транспортній пригоді було визнано ОСОБА_3, оскільки остання при повороті ліворуч не надала переваги в русі автомобілю Volkswagen Touareg державний номер ВМ 7908АТ, який рухався в зустрічному напрямку і допустила зіткнення з автомобілем ОСОБА_4, порушивши при цьому п. 10.4 Правил дорожнього руху, внаслідок чого автомобіль Volkswagen Touareg отримав механічні пошкодження. ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в розмірі 340 грн. Зі схеми наслідків дорожньо транспортної пригоди, вбачається, що вказана пригода сталась з вини відповідача, серед видимих пошкоджень автомобіля інспектором ВО ДТП ВДАІ м. Суми встановлено, що в автомобілі Volkswagen Touareg державний номер ВМ 7908АТ пошкоджено передній бампер, передня фара, лакофарбове покриття. З метою усунення пошкоджень автомобіля ОСОБА_4 було придбано передню фару вартістю 6 240 грн. та решітку нижнього бамперу вартістю 4 450 грн. Крім того, позивачем проведено оплату робіт з ремонту передньої частини автомобіля за рахунком № У-ДФ023882 від 28 квітня 2015 року на суму 3 405 грн.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи суд першої інстанції належним чином з`ясував та перевірив доводи та заперечення сторін, дав належну оцінку зібраним у справі доказам та обґрунтував висновки викладені в рішенні.

Суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не було враховано, що позивачем не надано доказу на підтвердження факту оплати за рахунком № У-ДФ023882 від 28 квітня 2015 року є безпідставними. В матеріалах справи (а. с. 6) є копія вказаного рахунку, в якому зазначено, що діє він протягом трьох банківських діб, а тому у суду не було підстав вважати, що позивачем не було сплачено кошти згідно вказаного розрахунку та не проведено відповідного відновлення власного автомобіля.

Ствердження відповідачки в апеляційній скарзі про те, що позивачем по справі не було надано жодного доказу ушкодження решітки бамперу внаслідок дорожньо транспортної пригоди та факту заміни нижньої решітки бамперу під час відновлюваного ремонту є необґрунтовані та нічим не підтверджуються. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідачем не було надано доказів, які б спростували розмір майнової шкоди, а тому взявши до уваги докази, які містяться в матеріалах справи суд обґрунтовано задовольнив частково позовні вимоги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалено, з додержанням вимог матеріального та процесуального права

У звязку з цим апеляційну скаргу на рішення необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: