Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Чайка І.В.
за участю секретаря Алієвої І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , -
Позивач звернулася до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що в газеті «Прем*ер» від 23.07.2015 року вона прочитала оголошення про можливість отримання кредиту. За зазначеним у оголошенні номері телефону позивач повідомила свої вихідні данні, та зазначила, що в неї є непогашений кредит. Через два дні до неї зателефонували та повідомили, що вона може отримати кредит. Для цього їй потрібно приїхати до офісу за адресою м. Харків вул. Плеханівська, 126 к. 424, внести 1500 грн. депозиту, з яких у разі несвоєчасної сплати платежів по договору , буде погашатися пеня за прострочення. 30.07.2015 року позивач приїхала до вищезазначеного офісу , де внесла 1500 грн. та після цього з нею був укладений договір та составлений акт. Після ознайомлення з цими документами позивач звернула увагу офісного робітника на те що зміст договору не відповідає фактичному його значенню, але їй відповіли, що є тільки така форма договору для отримання кредиту громадянам, яки мають негативну історію кредитування. Крім того, працівник офісу зазначив, що якщо по форс-мажорним обставинам кредит позивачці не буде наданий , то внесені нею 1500 грн. будуть повернути. Після цього Позивача направили до ОТП Банку для отримання кредиту. Приїхавши до банку Позивач зрозуміла, що її там ніхто не чекав та кредиту їй не дали, пояснивши, що ніякої програми по кредитуванню громадян з негативною історією в них немає, та ніяких договорів з посередниками на це вони не укладали. Позивач стала дзвонити до офісу, але телефон не відповідав. Наступного дня Позивач поїхала до офісу на вул. Плеханівську. Там її заспокоїли, пояснивши, що підстав для хвилювання немає, та запропонували написати заяву про повернення внесених нею грошей, та пояснили, що вони їх повернуть на протязі 3-х робочих днів. Позивач написала таку заяву, але грошей до цього часу не отримала, хоча неодноразово зверталася до Відповідача. Позивач вважає, що діями Відповідача їй спричинено не тільки матеріальну, а ще і моральну шкоду. Сплачена нею сума 1500 грн. дуже значна для неї. Вона 15.05.2015 року була скорочена з роботи, зараз займається підприємницькою діяльністю, яка не приносить доходу. У позивача на утриманні син-студент, мати - інвалід 2 групи, онкохвора. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює у 3000 грн.
У судовому засіданні Позивач підтримала заявлені позовні вимоги, та заявила клопотання про розгляд справи у заочному порядку.
Відповідач до суду не зявився , про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.
За згодою Позивача , суд розглядає справу у заочному порядку.
Заслухавши пояснення Позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. ст. 59, 60 цього ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
Згідно ч.1.ст. 22 ЦК України особа , якій завдано збитків у результаті порушення ії цивільного права ,має право на їх відшкодування .
У відповідності до норм ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до вимог ст.. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно положень статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням бо неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі , якщо інше не встановлено договором.
Згідно положень ст. 1166 ЦК України шкода, завдана особі або майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи (підстави деліктної відповідальності).
Причинний звязок між протиправною поведінкою та шкодою є обовязковою умовою відповідальності за приписами ст. 1166 ЦК України, який виражається в тому, що шкода має бути обєктивним наслідком поведінки особи, яка завдавала шкоду; головною визначальною умовою дій відповідача, без якої неможливими були б наслідки.
Судом встановлено, що 30.07.2015 року між сторонами по справі - ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір № 28/А2 інформаційних послуг( далі - Договір) . Договір підписано сторонами договору ( а.с. 5).
Відповідно до умов укладеного Договору п.1.1. ОСОБА_2 приймає на себе обов*язок на протязі дії договору надавати клієнту інформаційну послугу про фінансові установи, яки надають кредитні кошти.
Пунктом 4.1. Договору встановлена вартість інформаційної послуги 1500 грн.
Згідно акту приймання передачі № 28/ А 2 від 30.07.2015 року , укладеному на виконання вищезазначеного Договору, та підписаному ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1, Замовник ( ОСОБА_1В.) підтверджує факт отримання інформації по усім без виключення питанням , що стосуються умов укладеного договору. ( а.с. 6)
У судовому засіданні Позивач підтвердила ту обставину, що вона прочитала Договір та Акт між нею та Відповідачем, повністю ознайомилася з його умовами, та більш того, висловила свою думку щодо невідповідності його змісту той меті, яку вона переслідує , але була запевнена Відповідачем про необхідність само такої редакції Договору, та після підписання Договору їй була надана Відповідачем інформація про можливість отримання кредитних коштів в ОТП Банку за адресою м. Харків пров. Банний, 1. Після того, як в Банку їй було відмовлено в наданні кредиту, Відповідач запропонував їй подати заяву про повернення сплачених коштів, але до цього часу гроші їй не повернув.
Письмових доказів того, що Банк відмовився надати Позивачу кредит, та у зв*язку з цим Позивач звернувся до Відповідача з вимогою повернути сплачені кошти ,а Відповідач відповідно відмовився повертати їх, суду не надано.
Відповідно до п. 3.4 Договору Відповідач не несе відповідальності за дії або бездіяльність фінансових установ.
Згідно п. 3.5. Договору якщо Клієнт не уклав кредитний договір на протязі строку інформаційного обслуговування з причин, яки не відносяться до відповідності наданих ФОП ОСОБА_2 варіантів , ФОП Данилов не несе за це відповідальності, Договір вважається виконаним в повному обсязі та вартість здійсненої плати клієнту по цьому Договору, йому не повертається.
Таким чином, суд приходить до висновку, що Позивачем не надано доказів невиконання з боку Відповідача умом укладеного між ними Договору № 28/А2 інформаційних послуг, а навпаки підписання Позивачем акту приймання-передачі № 28/А 2 свідчить про те, що Позивач підтвердив факт « отримання ним інформації по усім без виключення питанням, що стосуються умов укладеного ним Договору».
Позивачем не доведено вини та неправомірності дій з боку відповідача що до неналежного виконання Договору по наданню ним інформаційних послуг та безпосереднього причинного звязку між діями відповідача і шкодою, спричиненою позивачу,.
Оцінюючи докази в їх сукупності , суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення з Відповідача на користь Позивача матеріальної шкоди.
У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення ії прав. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до розяснень, які зазначені в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди., обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.
У відповідності до ст. 60 ЦПК України сторони зобов*язані довесті ті обставини , на які вони посилаються як на підставу своїх вимог. ОСОБА_3 не надала доказів, що їй дійсно була заподіяна моральна шкода діями Відповідача , тому у задоволенні позову про стягнення з Відповідача на її користь моральної шкоди, на думку суду, слід також відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11, 58-60,88, 209,212 215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без задоволення.
Відповідачу, який не зявився у судове засідання, копію рішення направити рекомендованим листом з повідомленням.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова . Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Мотивоване рішення виготовлене 15.01.2016 року.

Суддя: ОСОБА_4