АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/2635/15-ц Номер провадження 22-ц/786/477/16Головуючий у 1-й інстанції Потетій А. Г. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
У Х В А Л А

15 січня 2016 року м. Полтава

Суддя судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області Панченко О.О., вирішуючи питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів та визнання припиненими договорів, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено факт нечесної та агресивної підприємницької практики, що здійснювалася відповідачем по відношенню до ОСОБА_2 при виконанні кредитного договору №PLKPG08063782 від 28.07.2006 року.

Визнано припиненим з 01.03.2007 року кредитний договір №PLKPG08063782 від 28.07.2006 року, укладений між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».

Визнано припиненим з 01.03.2007 року договір іпотеки від 28.07.2007 року, укладений між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», що посвідчений Москівцем В.А., приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 2867.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь позивача 12 523, 84 долара США, що за офіційним курсом НБУ станом на 12.102015 року становить еквівалент 269 215, 07 грн.

Стягнуто Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь держави судовий збір в сумі 2692 грн.

З даним рішенням суду не погодилося Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та подало на нього апеляційну скаргу.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що вирішуючи питання стягнення судових витрат за позовні вимоги, місцевий суд невірно застосував норми законодавства, в зв'язку з чим сума судового збору за подачу позовної заяви була стягнута із сторін не в повному обсязі.

Так, при подачі позову до суду позивачем ОСОБА_2 заявлялося три вимоги немайнового характеру та одна вимога майнового, які судовим збором не оплачувалися на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» (чинним станом на день подачі позовної заяви) визначено розмір ставок - за звернення із позовною заявою майнового характеру законом встановлено розмір судового збору - 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, а за звернення із позовною заявою немайнового характеру - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати - 243, 60 грн. (п.1.2.).

Відповідно до п.13 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК України та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати…Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Проте, судовим рішенням з відповідача на користь держави стягнуто суму судового збору лише за позовну вимогу майнового характеру.

Відповідно до п. 41 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також з власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК України має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

Відповідно до ч. 7 ст. 297 ЦПК України, при надходженні неналежно оформленої справи суддя-доповідач повертає справу до суду першої інстанції, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.

Таким чином, враховуючи обставини справи та кінцеве рішення прийняте районним судом, справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача в повному обсязі судових витрат.

Керуючись ст. 297 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів та визнання припиненими договорів - повернути до Полтавського районного суду Полтавської області для ухвалення додаткового рішення в строк до 12 лютого 2016 року.

В касаційному порядку ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області /підпис/ О.О. Панченко

З оригіналом зідно: