Провадження № 2/752/360/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
22 березня 2016 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді - Мирошниченко О.В. ,
при секретарі - Мархотко А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту,-
В листопаді 2015 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій просив зняти арешт, накладений ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві в межах виконавчого провадження про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, 02.12.1995 року між ним та ОСОБА_2 укладено шлюб. Від цього шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 24.09.2009 р. Рішенням Подільського районного суду м. Києва шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 05.06.2009 р. з позивача ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р., у розмірі ? частці його заробітку (доходу), але не менше, частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 18.03.2009 р. і до стягнення повноліття дитиною.
Держаним виконавцем Відділу державної служби Голосіївського районного управління юстиції Ярошенко В.М. винесено постанову про арешт всього майна боржника та оголошено заборони на відчуження від 12.05.2015 р. щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1934/09 виданого Подільським районним м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі ? частини, щомісячно, оскільки вбачалась заборгованість зі плати аліментів.
Позивач ОСОБА_1 звертає увагу на те, що рішення Подільського районного суду м. Києва виконує в повній мірі протягом всього часу стягнення, а також не обмежувався розміром аліментів, визначених судом, та сплачував кожного місяця значно більші суми, в власної ініціативи.
На даний час відсутні підстави для накладення арешту на його нерухоме майно та вважає безпідставно накладено арешт на його нерухоме майно, що порушує його майнові права щодо розпорядження власністю.
В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримує позовні вимоги в повному обсязі та проти винесення рішення не заперечує.
Представник відповідача у судове засідання повторно не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом в установлений законом порядку. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В зв'язку з цим, суд на підставі ст.ст.169 ч.4, 224 ч.1 ЦПК України постановляє заочне рішення.
Дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, 02.12.1995 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб. Під час перебування у шлюбі у них народився сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 24.09.2009 р., що підтверджується даними свідоцтва про народження (а.с. 16).
Рішенням Подільського районного суду м. Києва шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.10).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05.06.2009 р. з позивача ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 р., у розмірі ? частці його заробітку (доходу), але не менше, частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 18.03.2009 р. і до стягнення повноліття дитиною (а.с. 6).

12.05.2015 р. держаним виконавцем Відділу державної служби Голосіївського районного управління юстиції Ярошенко В.М. винесено постанову про арешт всього майна боржника та оголошено заборони на відчуження від 12.05.2015 р. щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-1934/09 виданого Подільським районним м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі ? частини, щомісячно, оскільки вбачалась заборгованість зі плати аліментів (а.с. 7).

Згідно Довідки-Розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, виданою ВДВС Голосіївського РУЮ в м.Києві № 975/15 від 20.10.2015 р ОСОБА_1, боргу по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина, станом на 20.10.2015 р. відсутня, а навпаки існує переплата, яка становить - 28 432,89 грн.

11.11.2015 р. представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 звернулася до державного виконавця з заявою про зняття арешту з майна боржника та зняття заборони на його відчуження, оскільки у ОСОБА_1 відсутня будь-яка заборгованість.

20.11.2015р. листом державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Ярошенко В.М. роз'яснено, що для вирішення питання зняття арешту з нерухомого майна необхідно звернутися до суду згідно вимог ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає зняття арешту по незавершеним виконавчим провадженням виключно за рішенням суду (а.с. 17).

Згідно до положень ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним.

Частина 1 статті 321 ЦК України наголошує на тому, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно положень ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно положень ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно зі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_5, є боржником у виконавчому провадженні по стягненню аліментів, відсутня заборгованість перед стягувачем ОСОБА_2, та існує передплата, що підтверджується довідкою розрахунком заборгованості по аліментам № 975/15 від 20.10.2015 р. виданою державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Ярошенко В.М. (арк.спр.8-9).

Отже, накладення арешту на майно позивача, при відсутності заборгованості по аліментах, обмежує його законні права, як власника, щодо вільного користування та розпорядження своїм майном. І в судовому засіданні достовірно встановлено, що в зв'язку з наявністю накладеного арешту на все майно позивач позбавлений права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у раз і його порушення, невизнання або оспорювання.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що правові підстави арешту майна позивача на теперішній час відсутні, в зв'язку з чим порушені його права як власника майна, а тому ці права підлягають судовому захисту шляхом звільнення майна позивача з-під арешту.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" від 27.08.1976 р. № 6 (зі змінами та доповненнями) передбачено, що правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Порядок зняття арешту визначений статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження», і, відповідно до частини 5 вказаної статті, у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження, арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Згідно із ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є заснованими на законі, обґрунтованими, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст.41 ч.4 КонституціїУкраїни, ст.ст.317, 319, 321 ЦК України, ст.60 Закону України «Про виконавчепровадження, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 213, 214-215, 226 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Зняти арешт та заборону відчуження з усього нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_1, накладений постановою ВП № 47155351 державним виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві Ярошенко В.М. від 12.05.2015 р. про арешт майна боржника та заборони на його відчуження.

Заочне рішення може бути переглянуто Голосіївським районним судом м.Києва за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до районного суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Голосіївський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя