У Х В А Л А

Іменем України

11 серпня 2016 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі головуючого судді Пустовіт З.П.

при секретарі Гоноболіній О.І.,

з участю державного виконавця Тоцької Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську подання державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх зобовязань, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Бердянського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 звернулася до Бердянського міськрайонного суду з поданням, погодженим з начальником ВДВС, в якому просила тимчасово обмежити в праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх зобовязань. Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у відділі ДВС знаходиться зведене виконавче провадження ЄДРВП 51698750 на загальну суму 25758,82 грн. відносно боржника ОСОБА_2 Зокрема, 18.02.2016 року до відділу надійшла постанова про закриття виконавчого провадження на підставі п.10 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» разом з виконавчим листом №310/11775/13-ц, виданим Бердянським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу 25503,79 грн. 23.02.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено сторонам та надано строк боржникові до 29.02.2016 року для самостійного виконання рішення суду, проте жодних дій боржником не вчинено. 25.03.2016 року надійшла ще одна постанова про закінчення виконавчого провадження згідно п.10 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» з виконавчим листом за тією ж цивільною справою про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судового збору в сумі 255,03 грн. 30.03.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено сторонам, боржнику надано строк до 06.04.2016 року для самостійного виконання. 07.04.2016 року винесено постанову про обєднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження та постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження. У звязку з тим, що боржник повідомлений про відкриття виконавчого провадження, проте жодних доказів про виконання рішення не надав, державним виконавцем було розпочато примусове виконання рішення. З метою виконання перевірки майнового стану направлені електронні запити, проте згідно відповідей УПФУ та ДПІ боржник не працює, пенсії не отримує, рахунків, відкритих у банках, не має. Крім цього, отримані відомості, що транспортних засобів, а також нерухомого майна за ним не зареєстровано. 16.05.2016 року направлено вимогу щодо явки до відділу ДВС, проте боржник не зявився. Під час виходу 15.07.2016 року за адресою, вказаною у виконавчому документі, перевірити майновий стан боржника не вдалося, про що складено відповідний акт. 08.08.2016 року державним виконавцем винесено постанову про привід боржника та направлено на виконання до Бердянського відділу національної поліції ГУНП у Запорізькій області. В ході проведення виконавчих дій стало зясовано, що боржнику відомо про вимоги, заявлені стягувачем про стягнення суми боргу, оскільки про розгляд справи сторони були повідомлені. Зазначені дії свідчать, що боржником свідомо вчиняються дії, щоб уникнути виконання рішення. Тому просила обмежити боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх зобовязань.

У судовому засіданні державний виконавець Тоцька Н.А. підтримала подання, доповіла по його суті, просила задовольнити.

Вивчивши матеріали справи за поданням, заслухавши пояснення державного виконавця, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно досліджених матеріалів подання та оглянутих матеріалів цивільної справи №10/11775/13-ц вбачається, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.02.2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто борг за договорами позики на загальну суму 25503,79 грн. та судові витрати в сумі 255,03 грн., яке в апеляційному порядку не оскаржувалося, виконавчі листи видані 28.04.2014 року, проте до теперішнього часу боржником судове рішення не виконане.

Згідно зі статтями 1,5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

У пункті 1 частини 2, у пункті 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. У процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Статтею 377-1 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і порядок вїзду в Україну громадян України" підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон може бути ухилення від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням,- до виконання зобов'язання.

Отже, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за ухилення від їх виконання. Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених частиною 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, надання у строк, встановлений державним виконавцем достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі, про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, своєчасна явка за викликом державного виконавця, письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належне боржникові від інших осіб.

На підставі наведеного вище можна зробити висновок, що поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння ( дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборна сила, події тощо).

Судом встановлено, що боржник, знаючи про свої зобовязання та наявний борг за судовим рішенням, оскільки ним власноруч були написані розписки про отримання коштів в борг у ОСОБА_3, у звязку з чим було винесено рішення у справі за позовом ОСОБА_3, проте не приймає жодних заходів для сплати заборгованості.

З матеріалів за поданням видно, що на виклики до ВДВС боржник не зявляється, за місцем проживання перевірити майновий стан не представилося можливим, на праві власності нерухомого чи рухомого майна, на яке можливо звернути стягнення, не має, на обліку в органах ПФУ не перебуває: не працює та пенсію не отримує, рахунки у фінансових установах відсутні, а державним виконавцем вчиняються всі можливі заходи для примусового виконання судового рішення.

Ігнорування боржником законних вимог державного виконавця щодо явки до відділу, незважаючи на отримані виклики та копії постанов про відкриття виконавчого провадження з наданням строку для добровільного виконання судового рішення, як вбачається з копій рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, бездіяльність боржника у питанні пошуку коштів для погашення боргу, суд розцінює як ухилення ОСОБА_2 від сплати боргу, тому вважає можливим задовольнити подання державного виконавця та обмежити його у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Суд при цьому визнає достатніми докази того, що боржник на протязі тривалого часу ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї судовим рішенням, не сплативши жодної суми, вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення суду позитивного результату не дали.

Відповідно до пункту 11.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, яка діє з 17 квітня 2012 року, передбачено, що державний виконавець не пізніше наступного дня після надходження ухвали суду про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань направляє засвідчену судом копію цієї ухвали для виконання до Адміністрації ДПС.

Керуючись ст.ст.5, 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», ст. 377-1 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Подання задовольнити.

Тимчасово обмежити громадянина України - боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1,місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх зобов'язань, покладених судовим рішенням.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_4