Єдиний унікальний номер 235/4316/15-ц Номер провадження 22-ц/775/752/2016
Головуючий у 1 інстанції Назаренко Г.В.
Доповідач Тимченко О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2016 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Тимченко О.О.,

суддів: Дундар І.О. Корчистої О.І.,

за участі секретаря: Чуряєва В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмут апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2015 року у цивільній справі праві за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором договір № DN81AR03110042 від 15 серпня 2007 року, яка станом на 20 травня 2015 року складає 545 671,24 грн., із них: заборгованості за кредитом в сумі 59 414,22 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 165 627,79 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 22 612,46 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 298 016,77 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № DN81AR03110042 від 15 серпня 2007 року в сумі 297 654,47 грн. та судовий збір у розмірі 2 976,54 грн.

З зазначеним рішенням погодився позивач, подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду в частині зменшення заборгованість по пені та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин вимоги ст. ч.3 ст. 551 ЦК України та не врахував, що матеріали справи не містян жодних доказів, які б підтверджували факт наявності у відповідача істотних обставин для зменшення пеня.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності ( а.с.157-159).

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (повістки) ( а.с.161).

Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін, оскільки відповідно до вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до п. 15 постанови Пленум Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Відповідачем рішення суду оскаржується лише в частині зменшення заборгованості по пені, тому в іншій частині судом не перевіряється.

Зменшуючи розмір пені суд першої інстанції виходив з вимог ч.3 ст. 551 ЦК України та того, що відповідачем було зроблено заяву про зменшення суми пеня, яка значно перевищує розмір збитків та наявність інших обставин, які мають істотне значення.

Такий висновок суду є вірним та ґрунтується на вимогам матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається зі матеріалів справи, 15 серпня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № DN81AR03110042, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 59162,68 грн. зі сплатою 9 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення 14 серпня 2014 року. 15 серпня 2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами також був укладений договір застави рухомого майна № DN81AR03110042, відповідно до якого відповідач надав в заставу автомобіль ВАЗ 21214, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 13 серпня 2007 року. Відповідач належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконував, в зв'язку з чим станом на 20 травня утворилась заборгованість у розмірі 545 671,24 грн., із них: заборгованості за кредитом в сумі 59 414,22 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 165 627,79 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 22 612,46 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 298 016,77 грн.

Відповідно до положень частин 1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже частина 3 ст. 551ЦК України з урахуванням положень статті № Цк України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини 4 статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійснені їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс 14, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів .

Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що на предмет застави - автомобіль ВАЗ 21214, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 13 серпня 2007 року. Згідно акту прийома-передачі від 29 квітня 2008 року, автомобіль батьком відповідача переданий співробітнику управління безпеки Донецького РУ ПриватБанку для його реалізації за ринковою ціною та направлення виручених коштів на погашення заборгованості у випадку невиконання зобов'язань перед ПриватБанком.

Рішеннями Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2009 року та від 21 лютого 2011 року звернуте стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DN81AR03110042 від 15 серпня 2007 року.

Як вбачається із матеріалі справи ОСОБА_1 був затриманий за кримінальним провадженням і йому було обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в зв'язку з чим, заставний автомобіль його батьком був переданий ЗАТ КБ «Приват Банк». Доказів того, що позивачем з 2008 року вживались заходи для реалізації зазначеного автомобіля, ні в суді першої інстанції, ні в суду апеляційної інстанції не надано, що є іншою обставиною, яка має істотне значення.

Як вбачається із матеріалів справи, 10.08.20015 року в судовому засіданні представником позивача було зроблено заяву про зменшення розміру пені, оскільки вона значно перевищує розмір заборгованості та з урахуванням того, що в 2008 року в рахунок погашення заборгованості за кредитом, позивач передав Банку заставний автомобіль ВАЗ 21214, реєстраційний номер НОМЕР_1.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що сума пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором, дійсно значно перевищує суму заборгованості по кредиту, тому судом першої інстанції в межах своєї компетенції зроблено вірний висновок щодо можливості відповідно, до вимог ч.3 ст. 551 ЦК України, зменшити розмір пені. Доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до положень ч.2 ст.308 ЦПК України та роз'яснень що містяться у п. 18 постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12, що законне, обґрунтоване та правильне по суті й справедливе рішення суду не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань, а тому апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: І.О. Дундар

О.І. Корчиста