Справа № 300/1235/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 квітня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і ОСОБА_1,

при секретарі: Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Воловецького районного суду від 23 січня 2014 р. за позовом публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі Банк) звернулося у суд із позовом до ОСОБА_2 у листопаді 2013 р.

Просило стягнути з відповідача на свою користь 19422.43 грн. грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 06.11.2006 р. і судові витрати.

На обґрунтування зазначало, що відповідно до вказаного договору ОСОБА_2 одержав кредит у розмірі 990 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,96 % на суму залишку заборгованості за кредитом на 12 місяців. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитними зобов'язаннями, унаслідок чого станом на 30.09.13 р. утворилася заборгованість на загальну суму 2430.84 доларів США еквівалентно 19422.43 грн., яка складається із 823.79 доларів США заборгованості за кредитом, 1431.470 доларів США - заборгованості по процентах за користування кредитом, 62.58 доларів США фіксованого штрафу та 112.77 доларів США - штрафу в процентній складовій.

Рішенням Воловецького районного суду від 23.01.14 р. у позові відмовлено (т.1 а.с.69).

Апелянт просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову. Доводить про порушення судом норм матеріального та процесуального права. Указує, що кредитний договір автоматично пролонгується на наступний рік, а відповідач не звертався із заявою про припинення кредитного договору.

Суд першої інстанції виходив із пропуску строку позовної давності.

Колегія суддів не погоджується з цим висновком через його невідповідність обставинам справи та порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

За правилами ст. 625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як видно з матеріалів справи, 06.11.06 р. сторони уклали Договір, згідно з яким позивачу було надано кредит в сумі 990 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21.96 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

За умовами та правилами п.9.12 Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.

Згідно з умовами укладеного між сторонами кредитного договору від 06.11.2006 р. кінцевий термін виконання кредитного зобовязання відповідає строку дії картки, який установлено з 06.11.2006 р. по квітень 2009 р.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно з ч.ч.1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Як видно із розрахунку заборгованості, відповідач здійснював часткове погашення заборгованості за кредитним договором, останні платежі було здійснено 10.12.10 р. 22.53 долари США та 30.11.13 р. у розмірі 29.14 долари США (а.с.116-132).

01.08.14 р. Банк провів службове розслідування встановлення місцезнаходження оригіналу меморіального ордеру ОСОБА_3 від 10.12.10 р. по факту погашення кредитної заборгованості та надав суду копію цього ордеру (т.1 а.с.142-145).

Висновком № 4593 криміналістичної експертизи з дослідження підписів за матеріалами цієї справи, встановлено, що підпис від імені ОСОБА_2 на заяві про переказ готівки № 12 від 10.12.10 р. виконаний самим ОСОБА_2 (т.2 а.с.28-29).

Враховуючи те, що Банк звернувся до суду із цим позовом 14.11.13 р., останній платіж ОСОБА_2 здійснив 10.12.10 р. (що свідчить про визнання ним свого боргу) то строк не є пропущеним.

Указане свідчить, що в даному випадку мало місце переривання строку позовної давності.

Відповідно до ч.3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Отже, Банк має право на стягнення суми кредитної заборгованості з ОСОБА_2 2430 доларів США, за курсом 7.99 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.09.13 р. складає 19422.43 грн.

Судові витрати належить покласти на відповідача та присудити позивачу.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржене рішення підлягає скасуванню як незаконне та необґрунтоване із ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 264, 1054 ч.1 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212, 213, 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3, п.4, ч.2, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити.

2. Рішення Воловецького районного суду від 23 січня 2014 р. скасувати.

3. Позов задовольнити.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» 2430 доларів США кредитної заборгованості, що за курсом 7.99 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.09.2013 р. складає 19422.43 грн.

5. Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» 523.80 грн. судового збору.

6. Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: