Ухвала

іменем україни

11 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз», третя особа - ОСОБА_4, про визнання незаконними дій ОСОБА_4 щодо видання наказу про звільнення, визнання недійсним наказу про звільнення, скасування наказу про звільнення, скасування запису у трудовій книжці, поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_3звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що на підставі наказу від 25 червня 2013 року № 197-к він був прийнятий на посаду заступника начальника департаменту економіки та фінансів апарату управління Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (далі - ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз»).

Згідно з наказом від 27 червня 2013 року №199-к він був переведений на посаду начальника департаменту економіки та фінансів апарату управління ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз».

Зазначав, що в березні 2014 року, після референдуму в Автономній Республіці Крим (далі - АР Крим), новою владою республіки було проголошено про націоналізацію підприємства та створення Кримського регіонального підприємства «Чорноморнафтогаз».

26 березня 2014 року в атмосфері морального та психологічного тиску, погроз, у присутності озброєних людей він був вимушений написати заяву про звільнення за угодою сторін, оскільки нове керівництво підприємства погрожувало не допускати до приміщення ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», та скласти акт про відсутність на робочому місці з наступним відповідним звільненням.

Наказом заступника Голови Правління з геології, буріння та розробки родовищ ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», який не мав відповідних повноважень, від 26 березня 2014 року № 35-к його звільнено з посади начальника департаменту економіки та фінансів апарату управління ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін та видано трудову книжку з відповідним записом.

Звертав увагу на те, що у зв'язку зі звільненням йому було нарахована, проте невиплачена заробітна плата та компенсація за невикористану відпустку на загальну суму 22 465 грн 64 коп., що підтверджується довідкою про суму заборгованості з заробітної плати від 24 квітня 2014 року.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на порушення гарантованого Конституцією України права на працю та спричинення таким порушенням моральних страждань, ОСОБА_3, уточнивши свої позовні вимоги, просив визнати незаконними дії заступника Голови Правління з геології, буріння та розробки родовищ ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» щодо видання наказу від 26 березня року № 35-к; визнати недійсним та скасувати вищевказаний наказ про його звільнення; зобов'язати відповідача скасувати запис у трудовій книжці від 28 березня 2014 року; негайно поновити його на посаді начальника департаменту економіки і фінансів апарату управління ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз»; стягнути з ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» на його користь невиплачену заробітну плату за березень 2014 року в розмірі 22 465 грн 64 коп. та середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 березня 2014 року по день ухвалення рішення, а також стягнути з відповідача на свою користь 20 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ від 26 березня 2014 року № 35-к про звільнення ОСОБА_3 на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника департаменту економіки та фінансів апарату управління ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» з 29 березня 2014 року.

Стягнуто з ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» на користь ОСОБА_3 невиплачену заробітну плату за березень 2014 року у розмірі 22 465 грн 64 коп.

Стягнуто з ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 186 122 грн 80 коп.

Стягнуто з ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» на користь ОСОБА_3 5 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» відхилено, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 29 березня 2014 року по 26 травня 2015 року змінено, збільшено суму, що підлягала стягненню з ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» на користь ОСОБА_3 за вказаний період з 186 122 грн 80 коп. до 279 184 грн 20 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що на підставі наказу від 25 червня 2013 року № 197-к ОСОБА_3 був прийнятий на посаду заступника начальника департаменту економіки та фінансів апарату управління ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз».

Відповідно до наказу від 27 червня 2013 року № 199-к ОСОБА_3 був переведений на посаду начальника департаменту економіки та фінансів апарату управління ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз».

26 березня 2014 року заступником Голови Правління з геології, буріння та розробки родовищ ОСОБА_4 було видано наказ № 35-к про звільнення ОСОБА_3 із займаної посади 28 березня 2014 року на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін та видано останньому трудову книжку з відповідним записом.

Відповідно до довідки за підписом Голови Правління ОСОБА_5. та головного бухгалтера підприємства ОСОБА_6 від 24 квітня 2014 року заборгованість із заробітної плати ОСОБА_3 становить 22 465 грн 64 коп.

За змістом п. 9.5.8 Статуту ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» (далі - Статут) прийом на роботу, звільнення, застосування засобів заохочення та накладення стягнень відноситься виключно до компетенції Голови Правління товариства.

Згідно з п. 9.5.12 Статуту у разі відсутності Голови Правління виконання його обов'язків може покладатись наказом Голови Правління на заступника Голови Правління або на члена Правління.

Відповідно до п. 9.3.4 Статуту рішення про обрання, відстрочення чи звільнення Голови Правління Товариства приймається загальними зборами акціонерів.

Також судами встановлено, що наказу Голови ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» щодо покладення обов'язків на заступника Голови Правління з геології, буріння та розробки родовищ ОСОБА_4 не видавалось.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки наказ видано особою, яка відповідно до Статуту не мала на це повноважень, а нарахована позивачеві заробітна плата йому виплачена не була, а отже наявні правові підстави для визнання недійсним та скасування вказаного наказу, поновлення останнього на роботі, стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу у період з 29 березня 2014 року по 26 травня 2015 року у розмірі 2/3 частини відповідно до вимог ч. 1 ст. 113 КЗпП України.

Крім того, порушення законних прав ОСОБА_3 спричинило йому моральну шкоду, яка відповідно до ч. 1 ст 237-1 КЗпП України має бути відшкодована ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» на користь останнього.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що до правовідносин, що склалися між сторонами, не можна застосовувати положення ст. 113 КЗпП України, а отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в повному обсязі.

Проте з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та посадовими або службовими особами на тимчасово окупованій території, є недійсним і не створює правових наслідків.

Датою початку тимчасової окупації АР Крим відповідно до ст. 1 вказаного Закону є 20 лютого 2014 року.

Юридичною адресою та адресою здійснення господарської діяльності ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» є АР Крим, м. Сімферополь, пр. Кірова/пров. Совнаркомовський, 52/1, тобто на території, яка з 20 лютого 2014 року вважається тимчасово окупованою Російською Федерацією.

Наказ про звільнення ОСОБА_3 було видано 26 березня 2014 року, тобто у період і на території, визначеної тимчасово окупованою територією України.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 до ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», судами не перевірено, чи було відомо про вищевказані обставини відповідачу, чи звертався позивач до діючого керівництва товариства, якщо так, то чи виносився наказ про його звільнення особами, які відповідно до статуту товариства мають на це повноваження.

Що стосується заборгованості із заробітної плати позивача, яка нарахована йому при звільненні, проте не виплачена, колегія суддів суду касаційної інстанції звертає увагу на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції представник відповідача заявляв клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи та стверджував, що підпис Голови Правління ОСОБА_5., який містить довідка про суму заборгованості з заробітної плати ОСОБА_3, останньому не належить.

Разом з тим, під час судового засідання районного суду, яке відбулося 18 травня 2015 року, у задоволенні клопотання представника відповідача було відмовлено, про що міститься запис в журналі судового засідання, проте ухвала про відмову у задоволенні такого клопотання судом першої інстанції не постановлялась.

Враховуючи, що суди на зазначене не звернули уваги, не врахували, що наказ про звільнення позивача був виданий особою, яка не мала на це повноважень, а тому він не може бути визнаний дійсним, не перевірили, чи припинені трудові відносини з позивачем відповідно до чинного законодавства, а також не призначили у справі відповідну судову експертизу, у зв'язку із чим дійшли передчасного висновку про часткове задоволення позовних вимог, а отже, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

В.М.Колодійчук

І.М.Фаловська