АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1717/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 23 Калашник С. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівПальонного В. С., Карпенко О. В.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Богодухівське" на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 31 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Богодухівське", третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: районний відділ Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно смт. Чорнобай про визнання договору оренди землі недійсним, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2016 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Богодухівське» , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: районний відділ Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно смт. Чорнобай про визнання договору оренди землі недійсним, посилаючись на те, що у відповідності до Державного акта НОМЕР_3, виданого Богодухівською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області 29 квітня 2002 року, згідно рішення Богодухівської сільської ради від 1 лютого 2002 року № 15, їй передано у приватну власність 2,86 га землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На момент отримання ОСОБА_6 вказаного державного акта дана земельна ділянка перебували у користуванні СТОВ "Богодухівське".

1 січня 2011 року з усіма орендодавцями СТОВ "Богодухівське" переукладено договори оренди землі. ОСОБА_6 відмовилася укладати договір оренди земельної ділянки, так як має намір в подальшому самостійно господарювати на належній їй землі.

4 січня 2016 року позивач ОСОБА_6 звернулась до товариства з проханням надати дозвіл на виділення їй земельної ділянки в натурі для можливості господарювати на ній самостійно, але їй було відмовлено з тих підстав, що між нею та СТОВ «Богодухівське» укладено договір оренди земельної ділянки строком на 5 років.

Ознайомившись з підписом у договорі оренди землі, акті прийому-передачі земельної ділянки в оренду та акті визначення меж земельної ділянки в натурі, ОСОБА_6 виявила виконані підписи не нею, що спонукало її звернутись до суду з даним позовом.

В ході судового розгляду ОСОБА_6 уточнила свої позовні вимоги та остаточно просила визнати недійсним договір оренди землі, укладений 21 січня 2013 року між нею та СТОВ «Богодухівське», зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17 лютого 2015 року за № 8765750. Визнати недійсним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки, площею 2,86 га., кадастровий номер НОМЕР_4, номер запису про інше речове право 8765750, вчинених на підставі договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_6 та СТОВ «Богодухівське» від 21.01.2013 року, зареєстрованого 17.02.2015 року.

Зобов'язати СТОВ «Богодухівське» повернути ОСОБА_6 за актом прийому-передачі в натурі земельну ділянку площею 2,86 га., кадастровий номер НОМЕР_4, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_6, згідно державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_3, виданого Богодухівською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області 28 серпня 2002 року на її ім'я.

Стягнути з відповідача понесені судові витрати у справі, а саме 551,20 грн. сплаченого судового збору при поданні позовної заяви до суду та 1500 грн. витрат на правову допомогу адвоката, а також витрати по оплаті висновку експерта.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 31 травня 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі, укладений 21.01. 2013 року між СТОВ «Богодухівське « с. Богодухівка Чорнобаівського району Черкаської області та ОСОБА_6, зареєстрований 17.02. 2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 8765750.

Визнано недійсним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень та запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки площею 2, 86 га кадастровий номер:04:000:0103 номер запису 8765750, вчинених на підставі договору оренди землі між СТОВ «Богодухівське» с. Богодухівка Чорнобаївського району Черкаської області від 21.01. 2013 року та ОСОБА_6.

Зобов'язано СТОВ «Богодухівське» с. Богодухівка Чорнобаївського району Черкаської області повернути ОСОБА_6 ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жительці АДРЕСА_1, за актом прийому - передачі в натурі земельної ділянки площею 2, 86 га кадастровий номер НОМЕР_4, яка належить останній на праві приватної власності у відповідності до Державного акта на землю НОМЕР_3 від 29 квітня 2002 року.

Стягнуто із СТОВ «Богодухівське» вул. .Шевченка, 21 с. Богодухівка Чорнобаївського району Черкаської області , на користь ОСОБА_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, жительки АДРЕСА_1 понесені судові витрати на правову допомогу адвоката в розмір 1500 грн., 2250 грн. - витрат пов'язаних з оплатою проведення почеркознавчої експертизи та 551 грн. 20 коп. судового збору

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, СТОВ "Богодухівське" оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що при ухваленні рішення судом було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини справи, які суд вважав встановленими, а також порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Просили скасувати рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 31 травня 2016 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується даними судових повісток про вручення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний договір , укладений від імені позивача, підписаний не нею, а іншою особою, що підтверджується даними висновку почеркознавчої експертизи, призначеної судом, тому є підстави для визнання договору недійсним.

Суд першої інстанції вважав, що право позивача на вільне та самостійне володіння належною земельною ділянкою порушено відповідачем, який безпідставно використовує належну власнику земельну ділянку проти волі останнього, що є підставою для задоволення позову в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_6 згідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧР № 040630, виданого 29 квітня 2002 року, належить на праві власності земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,86 га, що розташована на території Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області.

На момент отримання державного акта позивачем належні їй земельні ділянка перебувала у користуванні СТОВ «Богодухівське».

ОСОБА_6 посилається, що на момент переукладення договору оренди відповідачем 01 січня 2011 року, вона відмовилась укласти договір на новий термін на 5 років. Однак, як вбачається із матеріалів справи 21 січня 2013 року був укладений договір оренди землі між ОСОБА_6 та СТОВ «Богодухівське» строком на 5 років, який не був зареєстрований, що підтверджується його копією в матеріалах справи ( а.с.9-11).

Позивач ОСОБА_6 вказує, що їй лише січні 2016 року стало відомо, що з нею укладено на вищевказану земельну ділянку договір оренди земельної ділянки від 21 січня 2013 року терміном на 5 років.

Згідно висновку експертів за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи №1/387 від 30 березня 2016 року встановлено, що підпис від імені ОСОБА_6 у графі "Орендодавець" - виконано не ОСОБА_6, а іншою особою. ( а.с.51- 54 )

Відповідно до вимог ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204, ч. 1 ст. 215 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину

Відповідно до положення ч.1 ст. 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч. 3 ст. 640 ЦК України передбачено, що договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно ст.13 вказаного закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Стаття 14 Закону України «Про оренду землі» визначає, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

За ст.16 передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Стаття 17 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Згідно ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Форма Типового Договору оренди землі затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року № 220.

При цьому підписи сторін є одним із обов'язкових реквізитів договору, які повинні засвідчувати вільне волевиявлення сторін на укладання договору на певних узгоджених між ними умовах.

Відповідно до роз'яснень які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» недійсним може бути визнано лише укладений договір.

У разі, якщо на виконання неукладеного договору стороною передчасно передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (ст.ст. 1212-1215 ЦК України).

Таким чином, оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору оренди землі, він є укладеним, а отже - оспорюваним та за рішенням суду може бути визнаний недійсним.

Із матеріалів справи вбачається, що даний договір оренди був зареєстрований лише 17.02. 2015 року за № 8765790.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Суд першої інстанції також послався на правову позицію, висловлену Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України при розгляді справи № 6-48 цс 15 в постанові від 22 квітня 2015 року, в якій зазначено, що відповідно до частини першої ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Суди також встановили, що позивач дізнався про порушення свого права, тобто про наявність спірного договору оренди, лише у вересні 2013 року, що в розумінні частини першої ст. 261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності.

Посилання відповідача на те, що початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з моменту укладення спірного договору, оскільки позивач отримував плату за користування землею, суди апеляційної та касаційної інстанції обґрунтовано визнали таким, що суперечить нормам статті 261 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом об'єднано в одне провадження позовні вимоги щодо визнання недійсним договору оренди землі, що розглядають в порядку цивільного судочинства, та щодо визнання недійсним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень та запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки, які апелянт вважає підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, є безпідставними, які не підлягають задоволенню колегією суддів. Оскільки дані вимоги пов'язані між собою та розглядають в порядку цивільного судочинства.

Посилання апелянта, що позивачем було отримано оренду плату на виконання договору оренди за 2013, 2014, 2015 роки, що підтверджено відомостями наданими відповідачем в матеріалах справи не спростовують висновків суду щодо того, що спірний договір оренди землі укладений від імені позивача, не підписувався ОСОБА_6, що підтверджено висновками експертизи , як і не підписувався нею акт - приймання передачі земельної ділянки, а іншою особою.

Таким чином, спірний договір був укладений без волевиявлення позивача, а тому суд дійшов правильного висновку про недійсність спірного договору на підставі ч. 3 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги безпідставні і на правильність судового рішення не впливають.

Вирішуючи спір та встановивши, що позивач як орендодавець не підписував спірний договір оренди землі, згоди та повноважень на його укладення й підписання іншій особі не надавав, суд першої інстанції, з посиланням на докази та навівши відповідні мотиви, обґрунтовано задовольнив даний позов.

Посилання апелянта, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі.

Виходячи з викладеного, доводи апелянта носять суб'єктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, судове рішення у повній мірі відповідає вимогам діючого законодавства, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив усі обставини справи, надані суду докази, надав їм належну правову оцінку, а тому підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304,307, 308, 313- 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Богодухівське" відхилити.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 31 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Богодухівське", третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: районний відділ Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно смт. Чорнобай про визнання договору оренди землі недійсним - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :