Справа № 683/1968/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої судді Завадської О.П.

при секретарі Васічевій О.В.

з участю заявниці ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа Старокостянтинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану,

вирішив:

В серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті її матері ОСОБА_2, яка померла 30 липня 2016 року в м. Саки Автономної Республіки Крим. Мотивуючи тим, що мати перебувала на заробітках в м. Саки Автономної Республіки Крим. Сталася раптова смерть. Отримати свідоцтво про смерть у Старокостянтинівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті. Мати похована на кладовищі в с. М. Мацевичі Старокостянтинівського району. Встановлення факту смерті матері необхідно їй для отримання свідоцтва про смерть, тому просить її заяву задовольнити.

Заявниця в судовому засіданні підтримала обставини, викладені в заяві в обґрунтування заявлених вимог, та просила задовольнити заяву.

Представник заінтересованої особи подав до суду заяву, якою при вирішенні справи поклався на розсуду суду та просив розглянути справу без його участі.

Заслухавши пояснення заявниці, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В порядку ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. А відповідно до ч. 2 цієї статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 13 Постанови № 5 від 31 березня 1995 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобовязаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце реєстрації АДРЕСА_1, померла 30 липня 2016 року в м. Саки Автономної Республіки Крим.

За змістом листа Старокостянтинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 03 серпня 2016 року за № 02-01-03 заявниці відмовлено у державній реєстрації смерті ОСОБА_2 оскільки заявником для підтвердження факту смерті предявлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка завсідчує випадки народження і смерті», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024.

У відповідності до даних медичного свідоцтва про смерть серії 35 № 042773, виданого 01 серпня 2016 року Сакською районною лікарнею Автономної Республіки Крим, ОСОБА_2 померла 30 липня 2016 року в м. Саки Автономної Республіки Крим.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суду дали показання про те, що померла ОСОБА_2 являється матірю заявниці. Підтвердили, що вона померла 30 липня 2016 року на тимчасово окупованій території України в м. Саки Автономної Республіки Крим, де перебувала на заробітках. Її поховали на кладовищі в с. М. Мацевичі Старокостянтинівського району.

За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі, зокрема, документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово медичної установою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого за заявою родичів померлого.

У відповідності до п. 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2010 року та зареєстрованих 28 грудня 2010 року за № 1371/18666, підставою для державної реєстрації смерті є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о); рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Пунктом першим Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма N 106/о), затвердженої Наказом МОЗ України № 545 від 08 серпня 2006 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 за № 1152/13026 передбачено, що для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоровя видається лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоровя: лікарнями, амбулаторно поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого анатомічними бюро, бюро судово медичної експертизи.

За даними паспорта ОСОБА_2 вбачається, що остання була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2 з 08 квітня 1999 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. А в порядку ч. 4 ст. 25 ЦК України у момент смерті припиняється цивільна правоздатність особи.

Проаналізувавши всі докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява про встановлення факту смерті ОСОБА_2 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 53, 59, 60, 209, 212, 214-215, 234, 256, 257-1 ЦПК України, на підставі ч. 4 ст. 25, ч. 3 ст. 49, п. 13 Постанови № 5 від 31 березня 1995 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», п. 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених Наказом міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2010 року та зареєстрованих 28 грудня 2010 року за № 1371/18666, п. 1 Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма N 106/о), затвердженої Наказом МОЗ України № 545 від 08 серпня 2006 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 за № 1152/13026,

вирішив:

Заяву задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, народилась в с. Лисинці Старокостянтинівського району Хмельницької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, останнє місце реєстрації: АДРЕСА_2, яка померла 30 липня 2016 року в м. Саки Автономної Республіки Крим.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницького області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня ухвалення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ___________