справа № 125/1222/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2016 Барський районний суд Вінницької області

В складі головуючого судді Переверзєва С.В

При секретарі Бородкіній Л.В

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, понесених судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

В заяві до суду ОСОБА_1В вказав, що йому належить на праві приватної власності автомобіль ФОРД ТРАНЗІТ 330 (фургон малотоннажний) реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. 14 вересня 2014 року відповідач по справі ОСОБА_2М по домовленності з ним позичив вказаний автомобіль для перевезення картоплі. Вага вантажу це 100 сіток картоплі дорівнює 3 тоннам. При цьому були порушенні правила експлуатації транспортного засобу, а саме перевищина маса вантажу дозволеного при перевезенні. Внаслідок цього сталася поломка двигуна автомобіля. Про це свідчить довідка з ТОВ ,,Сигнал,, про ремонт транспортного засобу. Ним було проведено оплату виконаних робіт по ремонту автомобіля в сумі 1920 грн по квитанції №7897 від 5 березня 2015 року. На пропозицію відповідача провести самостійний ремонт автомобіля той відмовився. Він за власні кошти провів ремонт автомобіля, тому змушений звертатись до суду про стягнення 1920 грн в рахунок відшкодування шкоди на ремонт транспортного засобу. Також вважає, що безвідповідальне ставлення до позиченого автомобіля та відмова від ремонту автомобіля є підставою для стягнення моральної шкоди. Адже він міг отримати матеріальну вигоду від експлуатації автомобіля. Він являється інвалідом 2 групи і відсутність автомобіля поставило його в тяжке матеріальне становище, тому відповідач повинен сплатити моральну шкоду в сумі 500 грн. Крім вказаного ОСОБА_1В просив стягнути витрати за надання правової допомоги в розмірі 300 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1В та його представник адвокат ОСОБА_3В збільшили позовні вимоги. Так ОСОБА_1В зазначив, що ОСОБА_2М розібрав двигун автомобіля для ремонту, але відмовився його ремонтувати, оскільки повинен купити нові деталі для ремонту. Вартість запасних частин складає 14850 грн, що підтверджується рахунком на оплату придбання запасних частин та мастила. ОСОБА_1В також пояснив суду, що в нього була домовленість з відповідачем, що за використання автомобіля останній сплачує йому 2 грн за кожний проїханий кілометр. Відповідне було відображено в письмовій розписці, яка згодом була розірвана ОСОБА_2 Йому відомо, що відповідач здійснював кілька поїздок автомобілем, але коли його повернув, то згідно лічильника автомобіль здолав відстань 80 км. На даний час автомобіль не полагоджений і тому він наполягає на стягненні коштів.

Відповідач ОСОБА_2М та його представник адвокат ОСОБА_4І пред,явлений позов не визнали. ОСОБА_2М суду пояснив, що між ним та позивачем була домовленність, що він буде користуватись автомобілем НОМЕР_2, і за кожний викорастаний кілометр буде сплачувати ОСОБА_1В 2 грн. В вересні 2014 року він загрузив у вказаний автомобіль 103 сітки картоплі і мав намір їхати її продати, але коли доїхав до с.Лука_Барська Барського району зрозумів, що двигун автомобіля несправний. Йому ще раніше не подобалась його работа, але ОСОБА_1В запевняв, що це він так працює. Одразу після цього він подзвонив ОСОБА_1В і повідомив про несправність двигуна і одразу повернувся в м.Бар. Оскільки він добре знав ОСОБА_1В то вирішив останньому допомогти в ремонті двигуна

автомобіля. Умовою для цього було те, що ОСОБА_1В хворіє і йому складно щось робити. Він особисто їздив за запасними частинами до двигуна в м.Вінницю, витратив на це 500 грн. Потім, маючи тривалий стаж професійного водія, оглядав двигун, довідався, що останній вже ремонтувався, має несправності. Важає, що його вини в пошкодженні двигуна не має, він не міг, проїхавши 80 км, пошкодити вказаний двигун, будь яких доказів на його вину, позивачем надано не було. Адвокат ОСОБА_4І вказав, що між сторонами склались орендні відносини, а не договору позички і тому спір повинно вирішувати до умов договору оренди.

Свідок ОСОБА_5В суду пояснив, що з жовтня 2014 року на теріторії підприємства, яким він керує, зберігається автомобіль НОМЕР_2, останній належить ОСОБА_1 Йому відомо, що вказаний автомобіль використовував ОСОБА_2, але двигун автомобіля пошкодився. ОСОБА_2М займався ремонтом двигуна, але він полагоджений не був.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. До такого висновку суд дійшов із слідуючого: відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу . Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до показів сторін, судом було встановлено, що в вересні 2014 року між ОСОБА_1В та ОСОБА_2М відбулась домовленість, що ОСОБА_2М буде використовувати належний на праві приватної власності ОСОБА_1В автомобіль ФОРД ТРАНЗІТ 330 (фургон малотоннажний) реєстраційний номер НОМЕР_1 і за це буде сплачувати 2 грн за кожний використаний кілометр. Не заперечувався сторонами і той факт, що ОСОБА_2М проїхав вказаним автомобілем 80 км. Позивач ОСОБА_1В вказує, що внаслідок порушення правил експлуатації транспортного засобу, а саме перевищення маси вантажу, двигун автомобіля був пошкоджений і тому він у відповідності до вимог ст. 827 ЦК України наполягав на відшкодуванні завданих збитків. Оцінюючи правомірність даних вимог суд зазначає, що відповідно до ст.827 ЦК України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов'язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку . Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із сутті відносин між ними . Відповідно до ч.4 ст. 828 ЦК України договір позички транспортного засобу (крім наземних самохідних транспортних засобів), в якому хоча б однією стороною є фізична особа, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Разом з тим, враховуючи домовленість сторін про сплату коштів за використання автомобіля суд вказує, що між сторонами відбулись договірні відносини, які регламентуються ст. 759 ЦК України яка вказує, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до положень ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Сторонами зазначенні вимоги закону не були виконанні, тому надати докази на порушення вимог договору позивач не зміг зробити. Враховуючи викладене його вимог про відшкодування шкоди не підлягають до задоволення.

Крім того у відповідності до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як зазначив відповідач ОСОБА_2М своєї вини у пошкодженні двигуна автомобіля він не визнав. Будь яких доказів, що вказане відбулось саме з неправомірних його дій, стороною позивача не було надано. Так в матеріалах справи є довідка ТОВ ,,Сигнал,, та ПАТ ,,МІБ,, про те, що двигун автомобіля НОМЕР_2 потребує ремонту, разом з тим вказані документи не зазначають вину відповідача, а тому не можуть виступати доказами у даному відношенні.

Позивач наполягав на стягненні завданої моральної шкоди, разом з тим оскільки суд вирішив відмовити у задоволенні позову, тому суд не вбачає підстав для задоволення даних вимог.

Також у відповідності вимог ст.88 ЦПК України суд не вбачає підстав для стягнення понесених судових витрат.

На підставі викладеного і керуючись ст.88, 209, 212, 213, 218 ЦПК України, ст. 759, 799, 827, 1166, 1167 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, понесених судових витрат відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області протягом 10 діб.

СУДДЯ: