Справа № 379/1632/15-ц Головуючий у І інстанції Бабоїд О. М.
Провадження № 22-ц/780/4085/16 Доповідач у 2 інстанції Воробйова Н. С.
Категорія 46 01.08.2016
УХВАЛА

Іменем України

01 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Верланова С.М., Гуля В.В.

при секретарі Якимчук Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» на рішення Таращанського районного суду від 19 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» про визнання недійсним договору оренди землі,-

Встановила :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним договору оренди землі.

Посилався на те, що йому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_1 від 23.12.2003 року належить земельна ділянка площею 2,1224 га, що розташована на території Великоберезянської сільської ради та призначена для ведення особистого селянського господарства.

Раніше даною земельною ділянкою користувався відповідач. Восени 2015 року позивач звернувся до відповідача з приводу виділення в натурі даної земельної ділянки для власного використання за призначенням, у зв'язку з тим, що договір оренди земельної ділянки не укладався.

Проте, позивачу у відповідь було надано примірник договору оренди даної земельної ділянки № 134 від 01.06.2012 року, згідно якого позивач передав відповідачу належну йому відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_1 від 23.12.2003 року земельну ділянку площею 2,1224 га в оренду строком на п'ять років. Також було надано акт прийому-передачі даної земельної ділянки.

Строк дії договору розпочався з дати державної реєстрації 25.09.2012 року і закінчувався 25.09.2017 року. Отже, на день подання позову договір діє.

Позивач вказував на те, що даний договір він ніколи не підписував, підпис у договорі в графі «орендодавець» «підпис» йому не належить, земельну ділянку за договором оренди від 01.06.2012 року № 134 відповідачу не передавав.

Посилаючись на відсутність його волевиявлення на підписання договору оренди та підписання договору невідомою особою, просив визнати договір оренди земельної ділянки № 134 від 01.06.2012 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Відродження» недійсним. Судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 19 травня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки №134 від 01.06.2012 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Відродження».

Вирішено питання щодо судових витрат та витрат щодо проведення почеркознавчої експертизи.

В апеляційній скарзі ТОВ «Відродження» ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалення нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до п.3 ст.10, ст..60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень

Згідно ст.2 Закону України "Про оренду землі", відносини, що пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

В силу положень ч.1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму, регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України "Про оренду землі".

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним обєднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Згідно із ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов»язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов»язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6 статті 203 Цього кодексу.

По справі встановлено, що позивачу на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_1 від 23.12.2003 року належить земельна ділянка площею 2,1224 га, (кадастровий номер НОМЕР_2), що розташована на території Великоберезянської сільської ради та призначена для ведення особистого селянського господарства.

У жовтні 2015 року позивач звернувся до відповідача з приводу виділення в натурі даної земельної ділянки для власного використання за призначенням в зв'язку з тим, що договір оренди земельної ділянки між ними не укладався.

Проте, позивачу у виділенні земельної ділянки в натурі було відмовлено та надано примірник договору оренди даної земельної ділянки № 134 від 01.06.2012 року, згідно якого позивач передав відповідачу належну йому відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_1 від 23.12.2003 року земельну ділянку площею 2,1224 га в оренду строком на п'ять років. Також було надано акт прийому-передачі даної земельної ділянки. Строк дії договору розпочався з дати державної реєстрації 25.09.2012 року і закінчувався 25.09.2017 року, на день подання позову договір був чинним.

Позивач категорично заперечував, що вказаний договір він укладав з відповідачем та його підписував. Зазначав, що в наданому відповідачем договорі оренди в графі «Орендодавець» - «підпис» підпис йому не належить, а виконаний невідомою особою.

По справі судом призначено та проведено судово-почеркознавчу експертизу.

Відповідно до Висновку експерта № 24501/24502/15-32 від 29.04.2016 року за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи встановлено, що підписи від імені ОСОБА_2 у графі «Підпис» договору оренди земельної ділянки № 134 від 01.06.2012 року виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів і виконано не ОСОБА_2, а іншою особою.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з обставин справи, вимог закону, а також висновків судово-почеркознавчої експертизи, проведеної експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, згідно яких підпис від імені ОСОБА_2 у графі «Підпис» договору оренди земельної ділянки №134 від 01.06.2012 року виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів; підпис виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою. У зв»язку з чим, суд дійшов висновку, що договір оренди землі від 01.06.2012 року укладено з недодержанням в момент його вчинення вимог, які встановлено частинами першою-третью, п»ятою та шостою ст..203 ЦК України; відсутність підпису орендодавця в договорі оренди та підписання його невідомою особою, свідчить про відсутність волевиявлення учасника правочину, що є підставами для визнання даного договору недійсним.

Колегія погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставина справи та вимогам закону.

Доводи відповідача про те, що земельна ділянка до 2012 року перебувала в його користуванні, між сторонами укладено Акт прийому-передачі земельної ділянки, а відсутність підпису орендодавця в договорі оренди та підписання договору від його імені іншою особою, є формальним порушенням закону, не заслуговують на увагу та не спростовують висновків суду.

По справі встановлено та не заперечувалося позивачем, що відповідач до 2012 року користувався належною позивачу земельною ділянкою, а акт прийому-передачі не містить ні дати його укладання, ні посилань на укладений договір оренди, його номер та дату (а.с.8). Звернення позивача до суду пов»язане з укладеним без його відома у червні 2012 року договору оренди землі та підписання його невідомою особою.

Рішення суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст..ст.307, 308 ЦПК України, колегія

Ухвалила :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» - відхилити.

Рішення Таращанського районного суду від 19 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді