Апеляційний суд міста Києва
Справа № 755/5496/15-ц Головуючий у суді першої інстанції: Вернидубов ЯЛ.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9759/16 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ВолошинаВ.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Крічфалуши С.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

19 лютого 2014 року позивач ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого законом, для дитини відповідного віку і до досягнення ним повноліття.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Син постійно проживають з нею та знаходиться на її утриманні.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 лютого 2014 року і до досягнення повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнуто з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок на користь держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2014 року залишено без задоволення.

Не погодившись із заочним рішенням суду ОСОБА_3 - представник ОСОБА_4 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не в повному обсязі з'ясовані обставини справи, що призвело до неправильного застосування норм процесуального права, що мають істотне значення для правильного вирішення спору. Зокрема зазначав, що відповідач не був повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, що позбавило його права подати суду заперечення проти позову, що призвело до ухвалення судом неправильного рішення. При цьому вказував, що його довіритель не погоджується із розміром аліментів, які суд стягнув з нього на користь позивача у твердій грошовій сумі 2000 грн., оскільки він має постійний заробіток у 1012,50 грн., натомість аліменти слід стягнути у частці, а не твердій грошовій одиниці. Крім того, суду слід взяти до уваги, що на утриманні відповідача знаходиться дружина, яка перебуває у декретній відпустці та малолітня дитина. Просив заочне рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на сина ОСОБА_6 у розмірі ј частини від заробітку щомісячно, з 19.02.2014 року до досягнення повноліття.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог (п.2, ч.1 ст. 307 ЦПК України).

Статтею 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

- неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

- недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

- невідповідність висновків суду обставинам справи;

- порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обгрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положеньст.57-66 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 та стягуючи з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 лютого 2014 року і до досягнення повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суд першої інстанції виходив з їх доведеності.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна виходячи з наступного.

Судом установлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 2000 року по 17 вересня 2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син сторін проживає з матір'ю і нею матеріально утримується. Батько участі у вихованні та матеріальному утриманні не приймає.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Положенням ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 183 СК України встановлено, що розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень статтей 183, 184 СК України.

Як вбачається з матеріалів справи, позов до суду позивач пред'явила 19 лютого 2014 року. На час пред'явлення позову до суду та розгляду справи в суді відповідач працював і працює в теперішній час, про що свідчать відповідні довідки (а.с.36, 48) і має постійний заробіток. Згідно свідоцтву про шлюб (а.с.73) відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з гр. ОСОБА_7 з 20 лютого 2015 року. На утриманні мають малолітню дитину ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4. Згідно довідки ТОВ«Хорека груп» (а.с.75) ОСОБА_7 перебуває у відпустці по догляду за дитиною з 10 серпня 2015 року по 24 травня 2018 року.

Суд першої інстанції визначаючи розмір аліментів на дитину у твердій грошовій сумі не врахував, що відповідач має постійне місце роботи та постійний заробіток (доход) та неправильно визначив аліменти в твердій грошовій сумі, оскільки такі повинні бути присуджені в частці від заробітку (доходу)відповідача виходячи з норм матеріального права.

А тому, рішення суду не можна визнати законним та обгрутованим, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення аліментів на дитину у частці від заробітку відповідача.

При цьому апеляційний суд враховує, що відповідач має на утриманні дружину, яка не працює відповідно до наданих доказів та малолітню дитину.

Зваживши на наведене, враховуючи обставини справи, первісні вимоги позивача щодо розміру аліментів, норми права, колегія суддів вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача слід визначити по 1/4 частині від заробітку відповідача щомісячно.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справ на новий розгляд, змінює або ухвалює нове рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 представника ОСОБА_4 задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, працюючого ТОВ «Хорека груп» (02218, м.Київ, вулКібільчіча,2-а, 4 поверх) на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку(доходу), але неменше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 лютого 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 судовий збір в сумі 551,20 грн. на користь держави.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: