Номер провадження 2/754/915/16
19 квітня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Клочко І.В.
при секретарі Щедріковій В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківський центр правової допомоги» про звернення стягнення на предмет іпотеки -
Позивач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, однак до суду не з'явився. Суд вважав за можливе проводити розгляд справи без участі позивача.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду судом повідомлялися, за даних обставин суд приходить до висновку, що відповідачі належним чином повідомлені про розгляд справи, причин своєї неявки в судове засідання відповідачі не повідомив, за таких обставин суд визнав причини їх неявки неповажними та вважав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169 ЦПК України.
Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.
- не пізніше 24.08.2010 року - 1260 доларів США,
- не пізніше 24.09.2010 року - 1260 доларів США,
- не пізніше 24.10.2010 року - 1260 доларів США,
- не пізніше 24.11.2010 року - 1260 доларів США,
- не пізніше 24.12.2010 року - 1260 доларів США,
24.07.2010 року між ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності від імені та в інтерасах ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з метою забезпечення виконання зобов'язання, що виникло за договором позики, було укладено іпотечний договір, відповідно до якого Іпотекодавець (ОСОБА_2.) передає в іпотеку іпотекодержателю (ОСОБА_3.) нерухоме майно: квартиру НОМЕР_1 яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25-26).
Предмет іпотеки належить іпотекодавцю (ОСОБА_2.) на праві особистої приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу, що підтверджується договором купівлі-продажу від 14.07.1994 року (а.с.27).
09.07.2012 року між ОСОБА_3, від імені якого діє ОСОБА_7 та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до якого, первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові і стає кредитором за договором позики, укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідченого ОСОБА_8, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 24.07.2010 року за реєстровим №1666 та стає кредитором за Іпотечним договором з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (Договір іпотеки), укладеним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посвідченого ОСОБА_8 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 24.07.2010 року за реєстровим №1668 (а.с.14).
09.07.2012 року між ОСОБА_3, від імені якого діє ОСОБА_7 (цедент) та ОСОБА_1 (цесіонарій) та ТОВ «Харківський центр правової допомоги» (поручитель) було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) за Договором поруки від 24.07.2010 року (а.с.8).
Пунктом 1.1 даного договору, передбачено, що первісний кредитор передає Новому кредиторові у зв'язку із укладенням між Цедентом та Цесіонарієм Договору про відступлення права вимоги (цесії), 09.07.2012 року, первісний кредитор (цедент) передає Новому кредиторові (цесіонарієві), а Цесіонарій приймає право вимоги, що належить Цеденту, і стає кредитором за укладеним Цедентом із Поручителем Договором поруки, відповідно до умов якого Поручитель поручився перед кредитором за виконання зобовязань боржника ОСОБА_2 по поверненню боргу відповідно до укладеного ним із Первісним кредитором Договору позики, 24.07.2010 року посвідченого приватним нотаріусом, про надання йому первісним кредитором позики (а.с.8).
Про укладення договору про відступлення прав вимоги за договором позики від 24.07.2010 року ОСОБА_2 було повідомлено, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.11,16).
Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.09.2014 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ТОВ «Харківський центр з правової допомоги», третя особа - ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики на користь заміненого кредитора - задоволено.
Таким чином, стягнення з ОСОБА_2 у судовому порядку суми заборгованості за договором позики, а також виконавчі дії, вжиті в рамках виконавчого провадження з виконання рішення суду про стягнення з відповідачів суми заборгованості не призвели до належного виконання зобов'язання боржника за договором позики, а саме по собі наявність судового рішення про стягнення кредитної заборгованості не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно.
Судом встановлено, ОСОБА_2 рішення суду не виконує та заборгованість не повертає, тому позивач звернувся до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори.
Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 526 ЦК України, передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 надсилалася вимога про усунення порушення основного зобов'язання із зазначенням стислого змісту порушених зобов'язань, вимогою про виконання порушеного зобов'язання у тридцятиденний строк, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі її невиконання з одночасною вимогою про добровільне звільнення житлового приміщення (квартири), що є предметом іпотеки (а.с.32-34). Однак, ОСОБА_2 жодних дій щодо визнання вимоги чи виконання вимоги не вчинив.
Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Представником відповідача - ОСОБА_2 було подано заперечення на позовну заяву, в якій просить суд застосувати строк позовної давності, оскільки, повне погашення боргу повинно було відбутися 24.01.2011 року, але не відбулося, тому саме з цієї дати необхідно обчислювати початок перебігу позовної давності.
Так, ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦКУ).
Так, відповідно до умов договору позики, кінцева дата погашення боргу 24.01.2011 року, однак ОСОБА_2 такий платіж не здійснив, таким чином, строк позовної давності починається з 25.01.2011 року.
У матеріалах справи наявна вимога про добровільне звільнення іпотечного майна, адресована ОСОБА_2, однак суд вважає, що дана вимога не є перериванням строку позовної давності, оскільки, боржник не вчинив ніяких дій щодо визнання пред'явленої вимоги.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованою заяву представника відповідача - ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності.
Враховуючи, що строк позовної давності сплив 25.01.2014 року, а представник позивача звернувся до суду з позовними вимогами 03.11.2015 року, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 253, 256, 610, 612 ЦК України, ЗУ «Про іпотеку» ст.ст. 10, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківський центр правової допомоги» про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії .
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Головуючий: