У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 27 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 8 серпня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, заподіяного при виконанні трудових обов'язків на роботах з ліквідації наслідків ядерної аварії на Чорнобильській атомній електростанції,

в с т а н о в и в:

У квітні 2016 року звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що у зв'язку з виконанням нею службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 1986 року по 1991 рік на роботах в зоні іонізуючого випромінювання її здоров`ю завдано шкоду, внаслідок чого вона отримала 2 групу інвалідності (довічно), що підтверджується висновком МСЕК від 28 червня

1994 року. Вказує, що відповідно до ст. 1189 ЦК України, ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України, Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду від 25 травня 1963 року, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вона має цивільне право на відшкодування ядерної шкоди, заподіяної ушкодженням її здоров`я на роботах по ліквідації наслідків ядерної аварії на ЧАЕС. Станом на квітень 2016 року Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради не виплатило їй одноразову грошову компенсацію за шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків на роботах з ліквідації наслідків ядерної аварії на ЧАЕС, як інваліду другої групи, у розмірі

45 мінімальних заробітних плат відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З урахуванням наведеного, позивач просила стягнути з Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради на свою користь 62 010 грн, як збитки у результаті порушеного її цивільного права на відшкодування ядерної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я на роботах з ліквідації наслідків ядерної аварії на ЧАЕС, профзахворювання, пов'язаного з роботами з ліквідації наслідків ядерної аварії на ЧАЕС, як інваліду 2 групи, у розмірі 45 мінімальних заробітних плат відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 27 квітня

2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від

8 серпня 2016 року, у відкритті провадження у даній справі відмовлено на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішеннята ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у вищезазначеній справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно керувався постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 16 березня

2012 року № 4 «Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також статтею 17 КАС України, та дійшов обґрунтованого висновку, що позов ОСОБА_2 підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, а відтак правильно відмовив у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту ухвали Славутицького міського суду Київської області від 27 квітня 2016 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 8 серпня 2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутицької міської ради про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, заподіяного при виконанні трудових обов'язків на роботах з ліквідації наслідків ядерної аварії на Чорнобильській атомній електростанції, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 27 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 8 серпня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна