Провадження №22-ц/784/947/16
Справа № 472/68/16-ц Головуючий в 1 інстанції Кучерявенко С.С.
Провадження № 22ц/784/947/16 Доповідач Маляренко І.Б.
Категорія: 24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі :

Головуючого: Маляренко І.Б.

Суддів: Темнікової В.І., Прокопчук Л.М.,

За участю секретаря: Тищенка Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго»

на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 10 березня 2016 року за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» , третя особа Філія ПАТ «Миколаївобленерго» Веселинівського району Південного округу, про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Миколаївобленерго» про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами.

На обгрунтування заявлених вимог зазначив, що 28.01.2010 року між ним та ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» було укладено договір № 222073 про користування електричною енергією.

Даним договором було визначено вид вводу в будівлю, дані про облік електроенергії, вказано перелік стаціонарного електрообладнання споживача.

Додатком до договору було встановлено, що у нього як у побутового споживача на балансі знаходиться ТП № 232 та повітряна лінія довжиною 0.35 км.; вказано параметри ТП, схему підключення, встановлено межу балансової належності та експлуатаційної відповідальності за технічний стан і обслуговування електромереж та установок.

Пунктом 9 Додатку до договору було встановлено за розрахунковою формулою втрати в трансформаторі 391 кВт/год на місяць. Тобто, крім вартості використаної електроенергії за лічильником, щомісяця позивач додатково оплачував 391 кВт втрат електроенергії в трансформаторі.

21.01.2015 року позивач отримав попередження про заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 727.58 грн.

Враховуючи, що сплата за спожиту електроенергію здійснювалась ним регулярно, позивач 11.02.2015 року подав до філії ПАТ "Миколаївобленерго" Веселинівського району Південного округу заяву про надання письмового розрахунку виникнення заборгованості.

Крім того, йому стало відомо, що за такими характеристиками електромережі та трансформатора фактичні втрати електроенергії в трансформаторі є значно меншими, ніж вказано у Додатку до Договору. Враховуючи зазначене, ним також було подано заяву про перерахунок кількості електроенергії на втрати в ТП.

17.04.2015 року позивач отримав відповідь, в якій повідомлялось, що його вимога про перерахунок втрат електроенергії по договору № 222073 є правомірною, цей перерахунок проведено з дати укладення договору, а саме з 28.01.2010 року. Витрати електроенергії в трансформаторі встановлено у розмірі 190.8 кВт/год. Укладено новий Додаток до Договору, яким змінено розмір витрат електроенергії в трансформаторі.

Вважаючи, що протягом 2010-2015 р.р. енергопостачальна компанія безпідставно отримувала вартість втрат електроенергії в трансформаторі у розмірі 200 кВт щомісяця, просив стягнути з ПАТ «Миколаївобленерго» проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 2 605 грн. 28 коп. шляхом зарахування відповідної суми на його особовий рахунок № 222073, відкритий в ПАТ «Миколаївобленерго».

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 10 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

Суд стягнув з Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 2605.28 грн. шляхом зарахування відповідної суми на особовий рахунок ОСОБА_1 № 222073, відкритий Публічним акціонерним товариством «Миколаївобленерго» в особі філії ПАТ «Миколаївобленерго» Веселинівського району Південного округу; стягнув з Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» в особі філії «Миколаївобленерго» Веселинівського району Південного округу на користь держави судовий збір в сумі 551.20 грн.

Не погодившись із рішенням суду, ПАТ «Миколаївобленерго» в апеляційній скарзі ставить питання про його скасування у звязку з допущеним судом порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Так, згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції встановив, і ці обставини сторонами не оспорюються, що 28.01.2010 року між ОСОБА_1 та ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» було укладено договір № 222073 про користування електричною енергією, як з побутовим споживачем.

Даним договором було визначено вид вводу в будівлю, дані про облік електроенергії, вказано перелік стаціонарного електрообладнання споживача.

Додатком до договору було встановлено, що у позивача як у побутового споживача на балансі знаходиться ТП № 232 та повітряна лінія довжиною 0.35 км.; вказано параметри ТП, схему підключення, встановлено межу балансової належності та експлуатаційної відповідальності за технічний стан і обслуговування електромереж та установок.

Пунктом 9 Додатку до договору було встановлено за розрахунковою формулою втрати в трансформаторі 391 кВт/год на місяць. Тобто, крім вартості використаної електроенергії за лічильником, щомісяця позивач повинен був додатково оплачувати 391 кВт втрат електроенергії в трансформаторі.

21.01.2015 року позивач отримав попередження про заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 727.58 грн., і 11.02.2015 року подав до філії ПАТ "Миколаївобленерго" Веселинівського району Південного округу заяву про надання письмового розрахунку виникнення заборгованості.

Крім того, ним також було подано заяву про перерахунок кількості електроенергії на втрати в ТП.

17.04.2015 року позивач отримав відповідь, в якій повідомлялось, що вимога про перерахунок втрат електроенергії по договору № 222073 є правомірною, цей перерахунок проведено з дати укладення договору, а саме з 28.01.2010 року. Витрати електроенергії в трансформаторі встановлено у розмірі 190.8 кВт/год. Укладено новий Додаток до Договору, яким змінено розмір витрат електроенергії в трансформаторі.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звернувшись до суду, позивач послався на те, що переплачена ним за договором про постачання електроенергії сума є в силу вимог ст. 693 ЦК України сумою попередньої оплати за поставлений товар, і на неї згідно зі ст. 536 ЦК України повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошима.

Крім того, позивач, наполягаючи на стягненні процентів за користування чужими грошима, послався на ст. 1048 ЦК України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно отримував вартість втрат електричної енергії, а тому в силу вимог ч.2 ст. 625 ЦК України зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором законом.

Далі суд, виходячи із змісту ч. 1 ст. 509 ЦК України, дійшов висновку, що договір про надання послуг є складним зобов язанням, що складається з двох органічно поєднаних собою зобов'язань: по-перше, правовідношення, в якому вш онавець повинен надати послугу, а замовник наділе правом вимагати виконання цього обов'язку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний опла надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

А проаналізувавши норми ст.ст.524,533-535,625 ЦК України - що грошовим зобов'язанням є зобовязання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Крім того, з урахуванням вимог ч. З ст. 510 ЦК України суд зазначив, що грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається з правовідношення, в якому право кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

І дійшов висновку, що правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

Саме до останнього виду грошових зобов'язань належить, на думку суду. укладений сторонами договір про користування електричною енергією.

Колегія суддів не може погодитись ні із заявленими позивачем вимогами, ні з висновками суду першої інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи, чинним рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2015 року було встановлено правову природу зайве сплачених позивачем ОСОБА_1 грошей за договором № 222073 про користування електричною енергією від 28.01.2010 року як безпідставно набуте відповідачем майно (ст.1212 ЦК України).

Згідно із ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, як встановлено діючим законодавством, оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до положень пункту 1.2 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 № 28, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 за № 417/1442, (зі змінами) (далі Правила), авансовий платіж це часткова оплата (у розмірі, обумовленому договором) заявленого на наступний розрахунковий період обсягу електричної енергії, яка здійснюється до початку розрахункового періоду; планові платежі це перерахування коштів частинами з певною періодичністю (плановий період) протягом розрахункових періодів (розрахункового періоду); попередня оплата це оплата до початку розрахункового або планового періоду повної вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії у відповідному періоді; розрахунковий період це період часу, зазначений у договорі, за який визначається обсяг спожитої та/або переданої електричної енергії, величина потужності та здійснюються відповідні розрахунки.

Згідно з абзацом першим пункту 4.1 Правил, постачання електричної енергії всім споживачам здійснюється відповідно до режимів, передбачених договорами.

За таких обставин помилковим є ствердження позивача про те, що зайве сплачена ним грошова сума є сумою попередньої оплати за договором про користування електричною енергією (ст. 693 ЦК України).

Статтею 536 Цивільного кодексу України, на яку також послався позивач, встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

При цьому проценти, зазначені у статті 536 Цивільного кодексу України - це плата за користування чужими коштами; підставами для застосування до правовідносин сторін ст. 536 Цивільного кодексу України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 Цивільного кодексу України).

Умовами договору, укладеного між сторонами, розмір процентів за користування енергопостачальником чужими грошовими коштами не встановлено, чинним законодавством не передбачено можливості застосування до договору про користування електричною енергією положень про позику, договори про користування електричною енергією і позики є різними за своєю правовою природою та регулюють різні види правовідносин, тому застосування до спірних правовідносин положень ст. 1048 ЦК України, яку просив застосувати позивач, є безпідставним.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, не взяв до уваги того, що позивач просив стягнути проценти за користування чужими грошовими коштами (ст. 536 ЦК), а не застосувати ст. 625 ЦК, а посилаючись на ст. 625 ЦК України, не взяв до уваги того, що обовязок боржника сплатити суму боргу з урахуванням iндексу iнфляцiї та процентiв рiчних не виникає, зокрема у випадках повернення сум авансу та завдатку, повернення безпiдставно отриманих коштiв ( стаття 1212 ЦК України ), оскiльки вiдповiднi дiї вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобовязань, а з iнших пiдстав.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права тощо.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 303,307,309,316 ЦПК України,

колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» - задовольнити.

Рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 10 березня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами відмовити.

Рішення набирає чинності негайно, але протягом 20 днів може бути оскаржене

шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: