АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/1172/15-ц Номер провадження 22-ц/786/360/16Головуючий у 1-й інстанції Клименко С.М. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

При секретарі: Кальник А.М..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 липня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона від спільного поживання зі ОСОБА_3 має дочку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає з нею, та перебуває на її утриманні. Вона витрачає 2 тис. грн. щомісячно на дитину: харчування, внески до школи, проїзд, додаткові заняття, придбання канцтоварів і книг, миючих засобів, одягу, взуття. Крім того, вона додатково витрачає грошові кошти на розвиток здібностей дочки, яка навчається в Кременчуцькому освітньому центрі «YES», де поглиблено вивчає англійську мову на платній основі, та на лікування дочки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вона вже понесла додаткові витрати на дитину в період з 27 жовтня 2014 року до 19 листопада 2014 року в розмірі 6 745 грн. та буде здійснювати в майбутньому додаткові витрати на вивчення англійської мови в розмірі 225 грн. на місяць.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини й додаткові витрати в розмірі 3 372 грн. 50 коп. та стягувати з червня 2015 року до повноліття дитини по 112 грн. 50 коп. щомісячно.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто аліменти із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 травня 2015 року до повноліття дитини.

Стягнуто із ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн.

В решті позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 6 серпня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутих аліментів змінено, стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 20 травня 2015 року до повноліття дитини. У решті - рішення суду залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2015 року рішення Апеляційного суду Полтавської області від 6 серпня 2015 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судові рішення в частині позовних вимог про стягнення аліментів не оскаржувалися, тому в силу ч. 1 ст. 335 ЦПК України судом касаційної не переглядалися.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд повинен вирішити, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Ухвалене місцевим судом рішення зазначеним вимогам не відповідає, оскільки суд належним чином не встановив характер правовідносин сторін, зміст позовних вимог та правові норми, які підлягали застосуванню до цих правовідносин.

Так, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, суд першої інстанції, застосувавши положення ст. 185 СК України та врахувавши матеріальне становище відповідача, виходив із того, що останній не має можливості сплачувати додаткові кошти на утримання дитини. При цьому позивач не надала доказів свого майнового стану й того, що для виховання, розвитку та лікування дитини необхідні додаткові витрати.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись неможливо, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають спільну доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матір'ю і знаходиться на її матеріальному утриманні. (а.с. 4-5) .

Стаття 185 СК України передбачає, що той із батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Зазначена норма відносить до особливих обставин такі обставини, як розвиток здібностей дитини, її хворобу тощо.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 на підтвердження своїх доводів щодо понесення нею додаткових витрат на дитину надала довідку Кременчуцького освітнього центру «YES» від 6 травня 2015 року, договір про підготовку учнів у Кременчуцькому освітньому центрі «YES» від 14 травня 2015 року, консультативні висновки спеціаліста та квитанції на придбання ліків для дитини, товарний чек на придбання інгалятора (а.с. 6 - 16).

Станом на день подачі позову загальна сума понесених позивачем додаткових витрат на дитину, пов'язаних із розвитком здібностей та хворобою у період з 27 жовтня по 19 листопада 2014 року становить 6 745, 00 грн. (4 520, 00 + 2, 225, 00 = 6 745, 00) та здійснюватимуться у майбутньому додаткові витрати на поглиблене вивчення англійської мови у розмірі 225, 00 грн. на місяць.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити зякнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Частиною 3 ст. 10 та частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Враховуючи те, що позивачем надано докази хвороби дитини, докази понесення нею витрат на лікування, виходячи із принципу першочерговості інтересів дитини та рівності обов'язку батьків утримувати дитину, встановленого ст. 140 СК України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 50% додаткових витрат на лікування дитини.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що поглиблене вивчення англійської мови є розвитком здібностей дитини, а тому, є підстави для стягнення понесених позивачкою витрат з відповідача у розмірі 1/2 частини та продовження навчання доньки у майбутньому, а саме протягом строку дії договору № 245, що складається із 72 занять.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 212-215 ЦПК України на вищезазначені обставини справи уваги не звернув, зазначених доводів позивача не перевірив, залишив поза увагою надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог, належним чином не встановив обставини, що мають істотне значення для визначення додаткових витрат у розумінні ст. 185 СК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з підстав, викладених у апеляційній скарзі та передбачених ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. п. 1, 4 ч.1 ст. 309, 314 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 липня 2015 року - скасувати в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Ухвалити в цій частині новерішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3 372, 50 грн. фактично понесених витрат та з червня 2015 року щомісячно по 112, 50 грн. додаткових витрат на поглиблене вивчення дитиною англійської мови до закінчення строку дії договору № 245 від 14 травня 2015 року, що складається із 72 занять.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Бутенко С.Б. /підпис/ Обідіна О.І.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області ______________ Панченко О.О.