АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 668/4110/15-ц Головуючий в І інстанції: Кузьміна О.І. Номер провадження: 22-ц/791/204/16 Доповідач: Вейтас І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоВейтас І.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Цуканової І.В.,
секретар Сікора О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 - представника ОСОБА_6 на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 05 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа - державний нотаріус Третьої Херсонської державної нотаріальної контори Карпова Наталя Миколаївна про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2015 року ОСОБА_9 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 24 грудня 2014 року він підписав договір, за умовами якого подарував своїй дочці ОСОБА_6 належні йому ? частину житлового будинку АДРЕСА_1, в якому він проживає разом з двома повнолітніми синами та дружиною. Позивач вказує, що не бажав укладати даний договір дарування, а під час підписання не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними внаслідок хвороби. Просив суд визнати недійсним договір дарування ? частини будинку АДРЕСА_1, посвідчений нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Н.М. Карповою 24.12.2014 року .

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 05 листопада 2015 року позов задоволено. Визнано недійсним договір дарування ? частини житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 24.12.2014 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, посвідчений державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Карповою Н.М., зареєстрований у реєстрі за № 3-751.

Зобов'язано ОСОБА_6 повернути ОСОБА_7 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 отриману за договором дарування ? частини житлового будинку АДРЕСА_1, укладеного 24.12.2014 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, посвідченого державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Карповою Н.М., зареєстрованого у реєстрі за № 3-751. Вирішено питання про стягнення витрат по оплаті судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник ОСОБА_6 - ОСОБА_5, в апеляційній скарзі зазначає, що докази, які були досліджені судом першої інстанції підтверджують, що у ОСОБА_10 був намір подарувати належну йому частину будинку. Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, вказує, що висновок судово-психіатричного експерта № 419 від 05.08.2015 року про те, що ОСОБА_7 під час підписання договору дарування не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними суперечить іншим матеріалам справи, що викликає сумнів у його правильності. Посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача ОСОБА_11 в письмових запереченнях на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність її доводів, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим та просить залишити його без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність намірів ОСОБА_7 подарувати належну йому частину житлового будинку відповідачу, вказаний договір дарування укладений позивачем у момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними та порушує право власності позивача на вказану частину житлового будинку, яка є його єдиним житлом. Колегія суддів вважає такий висновок суду правильним, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_7 був власником 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Дублікатом свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Херсонською державною нотаріальною конторою 04.11.2014 року за реєстровим № 3-643.

24 грудня 2014 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 укладено договір дарування вказаної 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1, який посвідчено державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Карповою Н.М., зареєстрований у реєстрі за № 3-751, згідно з яким 1/4 частина житлового будинку була передана ОСОБА_7 в дар ОСОБА_6.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_7 вказував, що не мав намір відчужувати частину будинку, який є єдиним його житлом та зазначав, що внаслідок довготривалої хвороби не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Згідно ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а у разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта за № 419 від 05 серпня 2015 року ОСОБА_7, 1947 року народження, на час укладення договору дарування 24 грудня 2014 року страждав хронічним психічним захворюванням в формі судинної деменції внаслідок чого ОСОБА_7 не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_5 вказував, що висновок судово-психіатричного експерта за № 419 від 05 серпня 2015 року є недостатньо обґрунтованим, та суперечить іншим матеріалам справи, експертом не враховано наявність інших (крім медичних карт ОСОБА_7) доказів, посилання з яких підстав вказані докази були відхилені у висновку відсутні.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду задоволено клопотання представника відповідача та призначено по справі повторну судово-психічну експертизу на вирішення якої поставлено питання : чи міг ОСОБА_7 під час підписання договору дарування від 24.12.2014 року усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Згідно висновку судово-психіатричних експертів № 223 від 20 травня 2016 року ОСОБА_7 на час складання спірного договору дарування, 24.12.2014 року страждав на стійкий хронічний психічний розлад у вигляді «Судинної деменції з гострим початком» що відповідало діагностичним критеріям «F01.0» за міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), у наслідок якої він був позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

При цьому в описовій частині висновку експертів (п.22 Обґрунтування та пояснення даних про психічний стан особи та фактів, які встановлені і виявлені при дослідження об'єктів експертизи (а.с. експертизи 19)) вказано, що актуальний психічний стан ОСОБА_7 на 24.12.2014 року також відповідав діагностичним критеріям «Судинної деменції з гострим початком», що саме по собі є ознакою стійкого хронічного розладу, що вказує на настільки виражене зниження інтелекту, мнестичних, вольових та критичних функцій, що позбавляють суб'єкта здатності набувати своїми діями громадянські права та створювати собі громадянську відповідальність, розуміти значення своїх дій та керувати ними. При цьому слід врахувати, що розвиток церебрального атеросклерозу, судинної деменції, дійсно може протікати як гострий процес, при цьому зміни психіки можуть бути мозаїчними і допускають переходи від «лакунарного» до «глобального» слабоумства. При цьому термін «Лакунарне слабоумство» вказує лише на нерівномірність ураження різних сторін психіки та інтелекту, являє собою на якийсь період часу зовнішнє збереження форми поведінки, але порушує можливість до цілісного критичного осмислення свого стану та ситуації, що склалась і можливість корегувати свою поведінку. Сукупність цих змін, емоційності, афективних реакцій спотворює властиві раніше хворим особистісні особливості, що приводить їх до порушення адаптації та втрати здатності до цілісного критичного осмислення своїх дій та їх наслідків.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги покази свідків, які вказували, що жодних психічних проблем у ОСОБА_7 не було, такими, що спростовуються іншими матеріалам справи, які повно та всебічно досліджені судом першої інстанції.

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, оскільки рішення суду постановлено правильно у відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів, досліджених в судовому засіданні.

Перевірені колегією доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду і не містять посилання на нові факти або засоби доказування, які мають значення для справи.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 05 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В.Вейтас

Судді: І.В.Склярська

І.В.Цуканова