АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/108/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 41 Степаненко О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМіщенка С. В.
суддівСіренка Ю. В. , Трюхана Г. М.
при секретаріКолеснику Я. В.

з участю представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на заочне рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 28 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Громадської організації "Дзвін Черкащини" про захист честі, гідності, ділової репутації та про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року ОСОБА_7 звернувся до суду із позовом до редакції Черкаської громадсько-політичної обласної газети «Дзвін» про захист честі, гідності, ділової репутації та про відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 на першій сторінці (з продовженням на другій) Черкаської громадсько-політичної обласної газети «Дзвін» НОМЕР_1 було надруковано та розповсюджено значним тиражем, невизначеному колу осіб, які є читачами цієї газети, статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1».

На думку позивача дана стаття містить інформацію, що є неправдивою та такою, що спрямована на приниження його честі та гідності та має на меті опорочення його ділової репутації, що є порушенням його особистих немайнових прав.

Зокрема позивач зазначив, що в статті безпідставно звинуваченого підприємство під його керівництвом в ухиленні від сплати податків. Що він, маючи вплив на колишню владу, вирішив питання незаконну передачу в оренду ТОВ «ВП «ІМПУЛЬС ПЛЮС», співзасновником якого він є, ставка в с.Гордашівка.

Хоча він не має жодного впливу на колишню та теперішню владу. Договір оренди земельної ділянки загальною площею 9,4476 га для ведення водного господарства в межах населеного пункту Гордашевської сільської ради укладено між ТОВ «ВП «ІМПУЛЬС ПЛЮС» та Тальнівською РДА, а право оренди зареєстроване відповідально до вимог чинного законодавства і жодного рішення про зобов'язання голови обласної адміністрації скасувати рішення районної влади щодо оренди ставка ТОВ «ВП «ІМПУЛЬС ПЛЮС» не приймалося.

Також зазначено, що він сфабрикував позов до суду з метою загарбати 280 га державної землі, хоча він з цього питання до суду не позивався.

Що він з порушенням будує кам'яний мур навколо свого будинку, хоча є висновки, що жодної загрози дане будівництво не несе.

Що він має відношення до ГО «Вільний контроль», яке здійснює протиправну діяльність та, що охорона Тальнівського КХП має зброю. Хоча він не засновником вказаної громадської організації, яка діє на законних підставах в рамках чинного законодавства, а охорона Тальнівського КХП зброї не має.

Тому ця інформація підляже спростуванню відповідачем.

А оскільки зазначена інформація є такою, що не відповідає дійсності, створює враження у читачів про його причетність до вчинення кримінально-карних діянь, що призвело до виникнення у позивача складнощів у спілкуванні з людьми та вплинуло на його ділову репутацію і стало підставою для виникнення у ділових партнерів позивача щодо його управлінських якостей та призвело до припинення співпраці з підприємством, де ОСОБА_7 працює консультантом з ефективності підприємництва, то цим позивачу була заподіяна моральна шкода, яку він оцінив у розмірі 200 000грн.

ОСОБА_7 просив суд:

1. Зобов'язати Редакцію Черкаської громадсько-політичної обласної газети «Дзвін» спростувати поширену 27.07.2014 року в статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» недостовірну інформацію, а саме:

«Також потрібно наголосити, що за результатами недавно проведеної обласною податковою інспекцією перевірки, встановлено, що підприємство ОСОБА_7, не заплативши податок, нанесло державі збитки на півтора мільйони гривень. У даний час компетентними органами вживаються заходи щодо стягнення збитків до державного бюджету»;

«Як приклад, пан ОСОБА_7 користуючись впливом на колишню владу, уклав договір оренди до 2063 року та отримав незаконні документи на ставок, чим викликав конфлікт з мешканцями села Гордашівка Тальнівського району. Майже рік прокуратура займалася цією справою та врешті зобов'язала голову обласної адміністрації скасувати рішення районної влади, щодо оренди ставка ТОВ ВП «Імпульс-плюс», співзасновником якого є депутат ОСОБА_7»;

«Нехтуючи законом, навіть після порушення кримінального провадження, ОСОБА_7, користуючись підтримкою колишніх чиновників-регіоналів із обласної прокуратури, сфабрикував позов до суду з метою загарбати 280 га державної землі, яку на законних підставах орендує ТОВ «Урочище Журавське» на території зазначеної сільської ради»;

«Вседозволеність та безкарність та звичка працювати «януковицькими» методами, породжує і інші скарги від людей. Так, в уже згадуваному с. Гордашівка депутат обласної ради, незважаючи на вимоги районної влади та зауваження і приписи відповідальних служб, зокрема припис Тальнівського УЕГГ від 05.06.2014 №203, продовжує будувати навколо свого маєтку по вулиці Єршова у Тальному кам'яний мур на газопроводі низького тиску, чим створює можливе виникнення надзвичайної ситуації для жителів села»;

«Не можемо не відзначити, що в колишньому районному офісі катів українського народу - партії регіонів, депутат ОСОБА_7 організував громадську організацію «Вільний контроль», яка займається збором гуманітарної допомоги для української армії, але іде розголос, що з цими вантажами в зону бойових дій передаються кошти на фінансування сепаратистів. Також існує припущення, що членами цієї організації у зоні проведення АТО закуповується зброя та завозиться на територію району, оскільки і охорона Тальнівського КХП - жителі Горлівки, які мають зброю» - шляхом поширення повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту (резолютивну частину) в такий самий спосіб як була поширена стаття, у строк не більше місяця з дня набрання рішення законної сили.

2. Стягнути з редакції Черкаської громадсько-політичної обласної газети «Дзвін» 200 000 грн. моральної шкоди.

3. Покласти витрати пов'язані зі спростуванням відомостей поширених відповідачем 25.07.2014 року у засобах масової інформації - на відповідача.

4. Стягнути з відповідача витрати на оплату судового збору та інші витрати, пов'язанні з розглядом даної справи.

01 жовтня 2015 року представник відповідача за довіреністю ОСОБА_6 подала клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем - Громадську організацію «Дзвін Черкащини» /а.с. 44/, яке було задоволено судом /а.с.47-48/.

28 жовтня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкас постановив ухвалу про розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_7 до Громадської організації «Дзвін Черкащини», про захист честі, гідності, ділової репутації та про відшкодування моральної шкоди - у заочному порядку.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2015 року у позовних вимогах ОСОБА_7 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу. Свої вимоги обґрунтував тим, що суд першої інстанції надав неналежну оцінку доказам у справі, що призвело до невірних висновків суду. Також суд при ухваленні рішення не вірно застосував норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказав, що інформація з приводу спростування якої заявлений цивільний позов, була отримана з офіційних джерел - зі звернення від 08.07.2014 року №588/01-23. При цьому суд не пересвідчився у належності даного доказу, оскільки була досліджена лише копія даного звернення, також суд не залучив до участі у справі Тальнівську РДА та Тальнівську районну раду, зважаючи на ту обставину, що авторами звернення є голови вказаних РДА та ради. Крім того, у справі відсутні докази про те, що зазначений лист був опублікований публічно. І оскільки у статті відсутній автор, а інформація була поширена відповідачем, то помилковим є посилання суду на норму ч.2 ст.302 ЦК України.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 просив скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 жовтня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апелянта, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з наступних підстав.

Згідно ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Але при цьому відповідно ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Відповідно до ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

А в п.21 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя.

Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Як встановив суд, і чого не заперечує сам позивач та його представник, - ОСОБА_7 є публічною особою, оскільки обирався депутатом Черкаської обласної ради та як депутат і керівник бюджетостворюючого підприємства відіграє певну роль у суспільному житті не тільки Тальнівськього району, а й Черкаської області.

Тому природним є інтерес громадськості і засобів масової інформації до особи позивача з приводу всіх сфер його діяльності, а також до підприємств та організацій до діяльності яких він має пряме чи побічне відношення.

У тому числі й до сфер його особистого життя, яке переплітається з проблемами громади (зокрема щодо будівництва паркану біля газопроводу, щодо оренди землі і ставка, тощо ).

Відповідно, враховуючи публічність особи позивача, він підлягає ретельному громадському контролю і потенційно може зазнавати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як він та підприємства й організації до яких він має стосунок, виконують свої функції, що й було здійснено в статті на яку посилається ОСОБА_7

А оскільки межа допустимої критики щодо позивача є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи, і він, як публічна особа, має бути відкритим для прискіпливого висвітлення його слів та вчинків, - то суд першої інстанції правомірно зазначив, що здійснений в статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» аналіз діяльності позивача не є таким, що спрямований на приниження його честі, гідності та ділової репутації.

Зі змісту даної статті вбачається, що вона дійсно стосується позивача по справі ОСОБА_7 Але автор статті позиціонує викладення інформації, даючи оцінку громадській позиції та діяльності позивача в контексті подій, які сталися в українській внутрішній і зовнішній політиці останнім часом, з проекцією на окремо взятий Тальнівський район, застосовуючи вживання гіпербол, алегорій, сатири.

При цьому в даній статті автор не наводить жодних конкретних фактів, які б могли свідчити про протиправну діяльність чи носили б образливий або наклепницький підтекст. В тому числі це стосується й висловлювань, в контексті змісту всієї статті, про які вказав ОСОБА_7 у позовній заяві.

Зі статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» не вбачається, що вона містить злий умисел, спрямований на спричинення позивачу моральної шкоди і зведення з ним особистих стосунків, оскільки в ній немає прямих образ, спрямованих щодо позивача.

Зі змісту статті також не вбачається, що конкретно ОСОБА_7 звинувачується у вчиненні протиправних дій, в тому числі щодо порушення вимог податкового законодавства. А назва статті «ІНФОРМАЦІЯ_1» не конкретизована безпосередньо щодо самого ОСОБА_7, а є літературним узагальненням тих проблем, яких торкнулася автор статті.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст.10 Конвенції.

Нормою ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

А зазначені в статті висловлювання є оціночними судженнями автора статті, тому їх правдивість не повинна доводитися, і ні автор, ні засіб масової інформації не повинні нести відповідальність за їх публікацію.

Тому, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7, суд першої інстанції, дослідивши докази в справі й давши їм належну оцінку, дійшов вірного висновку та правильно виходив з недоведеності його позовних вимог та правомірно відхилив вимоги позивача як в частині спростування інформації на яку вказував позивач, так і в частині відшкодування йому моральної шкоди, враховуючи, що ОСОБА_7 не надав доказів заподіяння йому такої шкоди.

У матеріалах справи наявний лист від 08 липня 2014 року голові Черкаської обласної ради ОСОБА_10 від голови Тальнівської районної державної адміністрації ОСОБА_11 та голови Тальнівської районної ради ОСОБА_12 відносно депутата обласної ради ОСОБА_7 /а.с. 42-43/.

Судом було встановлено, що інформація, що міститься в даному листі відповідає змісту статті відносно ОСОБА_7 в газеті «Дзвін» № 4 (251) від ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що листування між посадовими особами державних органів влади: головою Черкаської обласної ради та головою Тальнівської районної державної адміністрації і головою Тальнівської районної ради - не може бути приватним, а офіційне листування може бути отримане лише з офіційних джерел.

Офіційність листа-звернення до голови Черкаської обласної ради підтверджується тим, що лист має два реєстраційних номери: № 588/01-23 від 08.07.2014 року - номер вихідний кореспонденції Тальнівської районної державної адміністрації; № 352/01 від 08.07.2014 року - номер вихідної кореспонденції Тальнівської районної ради /а.с. 43 /, зміст якого стосується питань, які були висвітлені в статті «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Але цей лист розглядався та був оцінений судом як один з доказів по даній справі, автентичність якого не була спростована позивачем, та не був предметом розгляду в контексті позовних вимог ОСОБА_7

Відповідно ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов'язана переконатися в її достовірності. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел не зобов'язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування.

У п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" надано роз'яснення, що суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 зазначає, що у статті, якає предметом судового розгляду, відсутній автор.

Натомість при огляді Черкаської громадсько-політичної обласної газети «Дзвін» НОМЕР_1, в якій міститься спірна стаття, є відомості про автора на 3 сторінці газети (кінець статті) /а.с.6/.

Також на 4 сторінці, даного випуску газети, містяться відомості про редактора газети та її засновника /а.с.6/.

На думку апелянта, суд повинен був залучити відповідачами по справі Тальнівську районну державну адміністрацію та Тальнівську районну раду.

Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Якщо позов пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону про пресу редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації.

У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації.

У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем.

Але стаття під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» в газеті «Дзвін» НОМЕР_1 не має посилань на те, що безпосереднім джерелом інформації є Тальнівська районна державна адміністрація та Тальнівська районна рада. Також стаття не містить прямих посилань на лист-звернення до голови Черкаської обласної ради від голови Тальнівської районної державної адміністрації та голови Тальнівської районної ради. А позивач позовних вимог до Тальнівської районної державної адміністрації та Тальнівської районної ради не заявляв та клопотання про залучення як відповідачів вказаних органів державної влади та місцевого самоврядування, не заявляв. Тоді як згідно ст.33 ЦПК України заміна первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача, - може здійснити суд лише за клопотанням позивача.

Відповідно, оскільки позивач позов до інших відповідачів крім Громадської організації "Дзвін Черкащини" не заявляв, то суд першої інстанції , за вказаних обставин, правомірно розглянув даний позов в межах заявлених позовних вимог саме до Громадської організації "Дзвін Черкащини", яка є належним відповідачем по справі.

Відповідно до ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право:

1) постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін;

2) скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог;

3) змінити рішення;

4) постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Таким чином заміна неналежного відповідача або притягнення другого відповідача (співвідповідача) допускається лише на стадії розгляду справи судом першої інстанції до постановлення рішення суду. А на стадії апеляційного перегляду судового рішення усунути зазначене порушення прав вказаних осіб - неможливо.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду є законним, обґрунтованим, постановленим на зібраних по справі доказах, які надали суду сторони. Відповідає вимогам матеріального і процесуального законодавства, а доводи апеляційної скарги не є суттєвими, були предметом судового розгляду, суд дав їм належну оцінку і вони не дають підстав для його скасування чи зміни.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на заочне рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 28 жовтня 2015 року - відхилити.

Заочне рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 28 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Громадської організації "Дзвін Черкащини" про захист честі, гідності, ділової репутації та про відшкодування моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :