КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1969/15-ц
Провадження № 2/552/1452/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.08.2016 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.

При секретарі - Рибальченко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

14 квітня 2015 року позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 13.12.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7 600,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість. Просили суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 11 884 грн. 00 коп. та судові витрати.

В судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Забара В.М. позов підтримав. Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає застосування строку позовної давності до даних позовних вимог безпідставним та просив в задоволенні заяви представника відповідача адвоката Грибовод В.В. відмовити.

Представник відповідача адвокат Грибовод В.В. з позовом не згоден. Просив суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності.

Суд, заслухавши представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Забару В.М., представника відповідача адвоката Грибовода В.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.12.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7 600,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином зобов'язання не виконує, в зв'язку з чим станом на 31.01.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 11 884 грн. 00 коп., яка складається з:

- 3 737,10 грн. - заборгованість за кредитом;

- 5 742,90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1 600,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

- 250,00 грн. - штраф (фіксована сума);

- 554,00 грн. - штраф (процентна складова)

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору та не сплачує заборгованість по кредиту та відсотках, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню.

Також з відповідача відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви, а саме сума судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Судом не приймаються до уваги доводи представника відповідача адвоката Грибовод В.В., що кредитна картка відповідачу банком була видана 13.12.2007 року на строк 24 місяці. Отже, у позивача виникло право на позов, тобто можливість реалізувати право в примусовому порядку через суд, щодо всього тіла кредиту та суми відсотків за користування коштами до 25.12.2009 року, оскільки згідно Виписки з основної карти НОМЕР_1 ОСОБА_1 за період з 01.01.2000 року по 08.07.2016 року (а.с.102-109) останній раз відповідач сплачував за даним рахунком 09.09.2013 року. Тобто позивачем строк позовної давності у відповідності до вимог чинного законодавства України не пропущений.

Також судом не приймаються твердження представника відповідача адвоката Грибовод В.В., що відповідач не підписував з банком ніякого кредитного договору, а, отже, підстави стягнення даної заборгованості відсутні, оскільки відповідно до частини 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв»язку.

Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Підписуючи Заяву на отримання платіжної картки (а.с.9) та Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів льотного періоду» (а.с.10-16), ОСОБА_1 був ознайомлений з умовами даного кредитування та надав згоду на користування карткою та розрахунковим рахунком по ній. Згідно пункту 3.13 Умов та правил надання банківських послуг в разі, якщо по закінченню строку вкладу, клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку вкладу, вклад автоматично рахується продовженим ще на один строк, зазначений в пункті 1 даної угоди. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк. При цьому обчислення нового строку вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення строку вкладу, який передував.

Таким чином, посилання представника відповідача адвоката Грибовод В.В. на те, що у відповідача ОСОБА_1 карти взагалі немає, строк дії карти закінчився і взагалі він не отримував наступні кредитні карти від ПАТ КБ «Приватбанк» не заслуговують на увагу, оскільки у відповідності до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Крім того, матеріалами справи досить повно підтверджується, що відповідач ОСОБА_1 кредитні картки отримував, користувався кредитним лімітом (видача лімітних коштів, покупка товарів), здійснював погашення заборгованості по картці з 28.10.2010 року по 09.09.2013 року, про що свідчить Виписка з основної карти НОМЕР_1 ОСОБА_1 за період з 01.01.2000 року по 08.07.2016 року (а.с.102-109).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4-14, 60, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 11 884 грн. за кредитним договором б/н від 13.12.2007 року, яка складається з наступного: 3 737 грн. 10 коп. заборгованість за кредитом; 5 742 грн. 90 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 600 грн. заборгованість за пенею та комісію; штрафи 250 грн. фіксована частина, 554 грн. процентна ставка.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» сплачений позивачем судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Т.В.Турченко