Провадження № 2/522/196/16
14 січня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси
в складі: головуючого - судді Домусчі Л.В.,
при секретарі - Шевчик В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Позивач 23.12.2014 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі відповідач, позичальник, боржник) та ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 645 921,60 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.09.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір, відповідно до якого Банк надав відповідачці грошові кошти (кредит) в іноземній валюті у сумі 30 000,00дол. США, строком з 11.09.2007 року по 11.09.2014 року зі сплатою відсотків. Відповідно до положень зазначеного кредитного договору ОСОБА_1 зобов'язалася повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки, комісію та інші передбачені договором платежі у встановлені договором строки. Також у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки. Позичальником частково було погашено заборгованість по кредиту, однак у подальшому позичальник припинила виконувати свої зобов'язання в частині сплати тіла та відсотків. 26.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфеля, на підставі якого позивач набув право вимоги до відповідачів та звернувся до суду для захисту своїх прав.
Ухвалою суду від 14.01.2016 року заяву представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було задоволено та провадження у справі в частині позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 було закрито у звязку зі смертю відповідача.
У судове засідання представник позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від 18.06.2015 року) не з'явилася, але надала суду клопотання, у якому просила розглядати справу за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце судового засідання була повідомлена належним чином у встановленому порядку, причини неявки суду не повідомила. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про причини такої неявки в судове засідання, ухвалив відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України слухати справу у відсутності відповідача, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, додані до неї документи прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 11.09.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1, був укладений Кредитний договір № CM-SМE-502/005/2007, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_1 грошові кошти (кредит) в іноземній валюті у сумі 30 000.00дол. США, строком з11.09.2007 року по 11.09.2014 року зі сплатою відсотків (відповідно до п. 1.4 договору), з цільовим призначенням (відповідно до п.2 договору) на споживчі цілі. Також у день укладання кредитного договору між Банком та відповідачем була підписана частина № 2 кредитного договору №CM-SМE-502/005/2007, яка (відповідно до п.6 кредитного договору) є його невід'ємною частиною. Відповідно до Додатку 1 до Кредитного договору № CM-SМE-502/005/2007між сторонами було узгоджено графік погашення кредиту, в якому було детально зазначено, в які саме строки та які саме суми відповідач має сплачувати на користь Банка для погашення наданого йому кредиту. Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначеного додатку відповідач був ознайомлений та згодний, про що свідчить його підпис на додатку.
Відповідно до п.2 кредитного договору Банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на умовах, зазначених у договорі.
Згідно п.1 кредитного договору, вказаний договір складається з двох частин, які нероздільно пов'язані між собою. Договір вважається укладеним за умови підписання сторонами обох частин и цього договору, включаючи всі додатки до нього (додатки складають невідємну частину цього договору).
Відповідно до п.1.5.1. кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється щомісяця у розміри та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковими перерахуваннями на поточний рахунок.
Згідно п.1.6.1. кредитного договору позичальник зобов'язаний повністю повернути Банку суму отриманого кредиту не пізніше дати остаточного повернення кредиту та відповідно до умов за п.1.5. цього договору.
Згідно п. 4.1.-4.1.3. кредитного договору за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов'язань по цьому договору, позичальник несе відповідальність в порядку і на умовах, визначених в цьому договорі, а саме: - за порушення зобов'язань з повернення кредиту, процентів у визначені договором строки, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожний день прострочки.
Відповідачу було відомо про можливість застосування кредитором процедури примусового дострокового повернення кредиту, оскільки така процедура прописана у кредитному договорі, який він особисто підписав.
З позову вбачається, що Банк умови кредитного договору виконав та надав відповідачу кредитні кошти.
У забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений Договір поруки №SR-SME502/005/2007 від 11/09/2007 року, відповідно до якого він виступив поручителем та поручився солідарно відповідати за невиконання позичальником умов кредитного договору. Зі змістом, умовами та правовими наслідками вказаного договору поруки ОСОБА_2 був ознайомлений та згодний, про що свідчить його підпис на договорі.
У процесі розгляду справи судом було встановлено, що співвідповідач, ОСОБА_2, помер, та спадкоємці у померлого відсутні. Ухвалою суду від 14.01.2016р. за заявою позивача провадження у частині позовних вимог до ОСОБА_2 було закрито.
26.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (надалі позивач, кредитор) було укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого позивач набув, а ПАТ «ОТП Банк» відступив права вимоги за кредитними договорами у тому числі і за вищевказаним кредитним договором, що підтверджується Додатком № 1 до Договору купівлі-продажу кредитного портфелю, в якому зазначений перелік кредитних договорів.
Судом встановлено, що позивачем 02.09.2014 року була направлена відповідачам ОСОБА_4 вимога про погашення заборгованості за вказаним кредитним договором.
У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитними договорами у позичальника перед позивачем, станом на 01.09.2014 року виникла прострочена заборгованість, загальна сума якої за розрахунком заборгованості, становить 1 645 921, 60 грн., з яких:
- заборгованість за кредитом 24 305,40 дол. США, що за вказаним курсом становить 330 693,85 грн.,
- заборгованість по відсотках 1 710,14 дол. США, що за вказаним курсом становить 23 267,78 грн.,
- заборгованість за пенею з 01.09.2013 року по 01.09.2014 року 1 291 959, 69 грн.
Розрахунок заборгованості зазначений у позові та доданий до матеріалів справи.
За таких обставин, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача всієї суми заборгованості, яка виникла у нього за кредитним договором, обґрунтованими та такими, що відповідають умовам цього договору та ст. 1050 ЦК України.
Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільний кодекс України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Відповідно до ст.ст.. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На момент розгляду справи, доказів погашення відповідачами зазначеної вище заборгованості, сплати відсотків, пені, тощо у суду не має.
Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, позивач поніс витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654,00 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №9493 від 04.12.2014 року (а.с.5).
Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають також і ці витрати.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 57, 58, 60, 64, 88 ч.1, ч..4 ст.169, 179, 205, 208-209, 213-215, 218. 224-225 ЦПК України, ст.ст. 1, 3, 509, 524, 525, 526, 530, 536, 549, 551, 612, 624-626, 629, 638, 639, 1048, 1049, 1050, 1052, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, суд -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
- заборгованість за кредитом 24 305,40 дол. США, що за вказаним курсом становить 330 693, 85 грн.,
- заборгованість по відсотках 1 710,14 дол. США, що за вказаним курсом становить 23 267, 78 грн.,
- заборгованість за пенею з 01.09.2013 року по 01.09.2014 року 1 291 959, 69 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до палати по цивільним справам апеляційного суду Одеської області шляхом подачі через Приморський суд міста ОСОБА_3 на протязі 10-ти днів з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Домусчі Л.В.

14.01.2016