Справа № 457/355/16-ц
провадження №2/457/220/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Марчука В.І.

при секретарі - Словіцькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення порядку користування житловим приміщенням.

Позивач позивні вимоги мотивує тим, що працюючи в Будівельному управлінні №45 в м. Дрогобичі, отримав в 1989 році чотирьох кімнатну квартиру у АДРЕСА_1, так як на його утриманні перебувало троє неповнолітніх дітей. 16.10.2008 року всі члени сім'ї приватизували цю квартиру, та отримали свідоцтво про право власності, згідно якого всім належить по 1/5 ідеальній частині квартири, а отже і позивачу належить 1/5 ідеальна частина квартири АДРЕСА_2. Оскільки позивач з відповідачкою ОСОБА_2 три роки тому розірвали шлюб, то відповідно з тих пір і відповідачка почала чинити перешкоди у його проживанні. Кожен раз, коли він приходив до дому, відповідачка вчиняла скандали та викликала працівників правоохоронних органів, мотивуючи, що нібито він себе веде і його потрібно позбавити права проживання. Вона зачиняла двері, і не впускала його у квартиру, яку він особисто заробив своєю нелегкою працею (столяр паркетчик), а також зробив в цій квартирі ремонт, автономне опалення та інше. Ці сварки та скандали призводили до того, що позивач неодноразово вимушений був йти ночувати до знайомих. Так, прийшовши до дому, він хотів відчинити двері квартири, але замки вхідних дверей були змінені, відповідно доступу до житла не було. За таких обставин, позивач ніяк не може врегулювати цей спір мирним шляхом і вимушений звернутися за захистом своїх інтересів та прав в судовому порядку.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, однак його представником подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання повторно не з'явились та не повідомили причини своєї неявки, тому за вказаних обставин суд вирішив слухати справу за їх відсутності.

Сторони в судове засідання не з'явилися, тому у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, суд ухвалив на підставі ст. 224 ЦПК України постановити рішення при заочному розгляді справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідачі являються співвласниками квартири АДРЕСА_2, а саме їм належить по 1/5 ідеальної частини даної квартири.

Згідно технічного паспорта на квартиру №44, спірна квартира розташована на другому поверсі дев'яти поверхового будинку та складається з чотирьох кімнат, житловою площею45,5 кв.м; в т.ч 1-а кімната 17 кв.м., 2-а кімната 11 кв.м., 3-а кімната 9,8кв.м., 4-а кімната - 7,7 кв.м., кухня - 8,1 кв.м., ванна кімната 2,6 кв.м., вбиральня поєднана - 1.3 кв.м., коридор 11,3 кв.м., вбудована шафа 1.2 кв.м., балкон (лоджія) - 3 кв.м. Загальна площа квартири становить 73 кв.м.

Однак, відповідачі чинять перешкоди позивачу в користуванні спільною квартирою, а саме встановили нові замки на вхідних дверях, внаслідок чого позивач не може зайти до квартири та безперешкодно проживати у ній.

Згідно ст. 47 Конституції Україникожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно п.2 ст.386 ЦК України - власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.387 ЦК України - власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.ст. 150,155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Квартири, що є уприватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

За змістом п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року N7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.14 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

Згідно з висновком Верховного Суду України у постанові від 3 квітня 2013 р. у справі N 6-12цс13 норма ст. 358 ЦК України регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються на об'єкт самостійної власності кожного з них.

Враховуючи, що спірна квартира складається з чотирьох кімнат, з урахуванням розміру житлової та загальної площі квартири та з урахуванням того, що сторони володіють даною квартирою на праві спільної часткової власності в рівних частках, суд вважає за можливе визначити порядок користування спірною квартирою наступним чином: позивачу ОСОБА_1 виділити в користування житлову кімнату №2 площею 11 кв.м., в користування відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3., ОСОБА_4, ОСОБА_5 виділити житлові кімнати №1,3,4 площею 34,5 кв.м. З метою забезпечення житлових умов всіх співвласників, суд вважає за необхідне та справедливе залишити у спільному користуванні всіх співвласників такі приміщення: кухню площею 8,1 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., вбиральню площею 1,3 кв.м., коридор площею 11,3 кв.м., вбудовану шафу 1,2 кв. м., лоджію площею 3 кв.м. Такий порядок користування не порушить житлових умов відповідачів та буде відповідати фактичному користуванню спірною квартирою.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,179,212-215,224-226 ЦПК України, ст.ст. 386,387,391ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_2 та виділити в користування згідно поверхневого плану квартири:

-ОСОБА_1 житлову кімнату №2 площею 11.0 кв.м.;

-ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 житлові кімнати №1,3,4 загальною площею 34,5 кв.м ;

-залишити у спільному користуванні всіх співвласників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такі приміщення: кухню площею 8,1 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., вбиральню площею 1,3 кв.м., коридор площею 11,3 кв.м., вбудовану шафу 1,2 кв. м., лоджію площею 3 кв.м. .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В. І. Марчук