справа № 208/2292/16-ц
№ провадження 2/208/1582/16
19 липня 2016 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., при секретареві Шешуревої Я.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
З урахуванням уточнень позивач просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1. Головному управлінню державної міграційної служби України у Дніпропетровській області зняти ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання, а саме з квартири АДРЕСА_1 (Свободи) у місті Кам'янське, Дніпропетровської області.
В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1. На сьогоднішній день в його квартирі зареєстрований брат ОСОБА_2, але він з 2007 року в квартирі не проживає та не приймає участи в утриманні квартири.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилався на обставини зазначені в позові, не заперечував розгляд справи в порядку заочного розгляду.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, причини не явки до суду не повідомив.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_3, в судовому засіданні підтвердила факт того, що відповідач ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає довгий час, а саме з 2007 року.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила факт того, що відповідач в квартирі АДРЕСА_1 не проживає довгий час, а саме з 2007 року.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив факт того, що відповідач в квартирі АДРЕСА_1 не проживає довгий час та в квартирі немає його особистих речей
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила факт того, що відповідач в квартирі АДРЕСА_1 не проживає з 2007 року та не утримує квартиру.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Головне управління державної міграційної служби в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, причини не явки до суду не повідомив.
Вислухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позові вимоги таким, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про право власності на житло від 16 грудня 1998 року.
Згідно до довідки про склад сім'ї від 30.03.2016 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрованим значиться - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, але актом КЖОП «Оріон» від 25.03.2016 року встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживає в квартирі з 2007 року.
Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Стаття 405 ЦК України визначає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, тому суд приходить до висновку про необхідність визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1, у зв'язку з відсутністю у ній без поважних причин понад одного року.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню.
Згідно до ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (Закон № 1382-IV), реєстрація є лише внесенням відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
У відповідності зі ст.7 цього Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, рішення суду, яке набрало законної сили (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, без добровільного зняття з реєстрації, особу можна зняти з реєстрації лише за рішенням суду.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а тому, сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 79, 88, 209, 213, 214-215, 224, 233 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
В іншій частині позову, відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551,20 грн. на користь ОСОБА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін апеляційної скарги з дня його проголошення.

Суддя Похваліта С. М.