Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/581/16 Головуючий у 1-й інстанції: Дмитрієва М.М.
Є.У.№ 333/6301/15-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого Савченко О.В.,

суддів Маловічко С.В.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ВАТ «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення вартості необлікованої електроенергії,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ВАТ «Запоріжжяобленерго» звернулося до суду із вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи доповнював і уточнював. Позивач зазначав, що ВАТ «Запоріжжяобленерго» на підставі відкритого особового рахунку № 551416011 постачає електричну енергію у житловий будинок №21 по вулиці Польовій, м. Запоріжжя, власником якого до червня 2009 року була ОСОБА_4, а з червня 2009 року - ОСОБА_2 14 серпня 2009 року при здійсненні перевірки дотримання споживачами Правил користування електричною енергією було виявлено самовільне підключення електропроводки до електромережі поза приладом обліку підключення електророзетки з ввідних дротів, які розташовані в туалетній кімнаті на стелі. За цим фактом порушення контролерами був складений Акт №00104588 від 14.08.2009 року і згідно з Правилами користування електроенергією для населення та Методикою обчислення розміру відшкодування збитків обчислено кількість неврахованої електричної енергії і виписаний рахунок на суму 11 373,22 грн. Посилаючись на те, що відповідач сплатив тільки 1 245,32 грн., а від сплати решти заборгованості ухиляється, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів всю суму збитків і відшкодувати судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Східної групи по обслуговуванню побутових споживачів заборгованість за вартість не облікованої енергії у розмірі 10127,90 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про відмову у позові ОСОБА_2 і ОСОБА_3 посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню у звязку із такими обставинами.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

ОСОБА_5 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст.ст. 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення (далі - Правила), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (далі - ОСОБА_5), затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562.

Нормою ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачається, що споживач енергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та Правил.

Статтею 27 цього Закону встановлено відповідальність за порушення законодавства про електроенергетику, визначено, що правопорушеннями в електроенергетиці, зокрема, є порушення правил користування енергією.

Відповідно до п. 48 Правил споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення правил користування електричною енергією; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку.

ОСОБА_5 з п. 53 Правил у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів.

Пунктами 4,5 Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 2006 року № 122, установлює, що обсяг електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, визначається за величиною розрахункового споживання електричної енергії протягом періоду порушення на підставі акта виявлених порушень, складеного відповідно до ОСОБА_5.

Розрахунок завданих енергопостачальнику збитків здійснюється: за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії; за кількістю днів з дня останнього контрольного зняття представником енергопостачальника показів приладу обліку чи його технічної перевірки до дня усунення порушення (зокрема у разі виявлення представником енергопостачальника прихованої електропроводки, пристрою, що занижує покази приладу обліку, кількість днів обчислюється з дня останньої технічної перевірки і до дня усунення порушення, але не більше терміну позовної давності); за тарифами (цінами) для населення, що діяли у період, за який нараховується розмір збитків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 29 червня 2009 року являється власником житлового будинку №21 по вулиці Польовій, м. Запоріжжя (а.с.73).

При перевірці контролерами енергопостачальника дотримання споживачем Правил користування електричною енергією 14 серпня 2009 року був виявлений факт підключення електропроводки до електромережі поза приладом обліку підключення електророзетки з ввідних дротів, які розташовані в туалетній кімнаті на стелі. За цим фактом порушення контролерами був складений Акт №00104588 від 14.08.2009 р. відносно попереднього власника будинку ОСОБА_4 (а.с.4).

ОСОБА_5 визначено обсяг та вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення на суму 11 373,22 грн. (а.с.5).

Комісією з розгляду Актів про виявлення порушення Правил користування електричною енергією для населення на засіданні від 20.08.2009 р. прийнято рішення про причетність ОСОБА_4 до виявлених порушень і затверджено розрахунок згідно п.3.1.5 ОСОБА_5 вартості не облікованої електричної енергії на суму 11 373,22 грн., про що складено протокол №539 (а.с.6).

У липні 2010 року ВАТ «Запоріжжяобленерго» позивалося до ОСОБА_3 і просило про стягнення вартості не облікованої електроенергії (а.с.15). Заочним рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 3 лютого 2011 року позов був задоволений, проте рішенням апеляційного суду від 11 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено з підстав предявлення позову до неналежного відповідача (а.с.13, 83-85).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що власник будинку ОСОБА_2 порушив Правила користування електричною енергією для населення, а тому зобов'язаний відшкодувати позивачеві вартість необлікованої електроенергії, розраховану за Методикою.

Проте, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що порушення Правил користування електричною енергією для населення було виявлено 14 серпня 2009 року, а з відповідним позовом до суду до належного відповідача енергопостачальник звернувся тільки у серпні 2015 року.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 просив, у тому числі, і про застосування строків позовної давності, подавши суду відповідну заяву (а.с.37-41).

Клопотання про поновлення пропущеного строку позивач суду не надавав, обґрунтування на підтвердження поважності причин строку позовної давності не наводив, відповідних доказів не надавав.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

ОСОБА_5 з частинами четвертою, п'ятою статті 267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

ОСОБА_5 ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Відповідно до ст. 259, 261 ЦК України позовні давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За нормами ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Відповідно до розяснень, викладених у п.4.4.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», у дослідженні обставин, повязаних із вчиненням зобовязаною особою дій, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку (частина 1 ст.264 ЦК України), суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

Як встановлено судом першої інстанції і підтверджується матеріалами справи у листопаді 2014 року, після спливу трирічного строку позовної давності, ОСОБА_2 в добровільному порядку сплатив 1 125, 32 грн. вартості не облікованої електричної енергії, нарахованої за актом №00104588. В цей же день ОСОБА_2 подав енергопостачальнику заяву про визнання причетності до порушення ПКЕЕН і про згоду із сумою збитків, а також зобовязання сплатити всю суму заборгованості протягом 24 місяців (а.с.7).

Проте вказані дії були вчинені відповідачем після спливу трирічного строку позовної давності, а тому не можуть бути підставою для захисту порушеного права позивача.

Предявлення енергопостачальником у липні 2010 року позову про стягнення вартості не облікованої електроенергії до неналежного відповідача попереднього власника житлового будинку, скасування апеляційним судом у лютому 2015 року заочного рішення про задоволення позову з ухваленням нового про відмову у позові за змістом ст.ст.263, 264 ЦК України не зупиняє і не перериває перебігу позовної давності. Вказана обставина могла бути врахована як поважна причина для поновлення строку позовної давності, проте позивачем таке клопотання суду не заявлялося.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові щодо співвідповідача ОСОБА_3, суд першої інстанції не врахував, що є таке, що набрало законної сили рішення апеляційного суду по спору між тими ж самими сторонами про той самий предмет (а.с.83-84). Вказана обставина у відповідності до ст.122 ч.2 п.2, 205 ч.1 п.2 ЦПК України унеможливлює повторний розгляд справи і є підставою для закриття провадження у справі.

Статтею 310 ЦПК України передбачено, що рішення суду піддягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, визначених ст.205 цього кодексу.

За таких обставин оскаржуване рішення на підставі ст.ст.309,310 ЦПК України підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі щодо вимог про стягнення вартості не облікованої електроенергії з відповідача ОСОБА_3 і ухваленням нового про відмову у позові про стягнення вартості не облікованої електроенергії з відповідача ОСОБА_2 за пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 307,309,310, 313, 317ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2015 року по цій справі скасувати, провадження у справі за позовом ВАТ «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_3 про стягнення вартості необлікованої енергії закрити.

Позов ВАТ «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_2 про стягнення вартості необлікованої енергії залишити без задоволення за пропуском строку позовної давності.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: