У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 27 липня 2016року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Карпенко С.О., Коротуна В.М., Ситнік О.М., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Банк Професійного Фінансування» про розірвання договору банківського вкладу, стягнення суми банківського вкладу, за касаційною скаргою ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_6, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2016 року, в с т а н о в и л а: У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що 27 жовтня 2014 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Банк Професійного Фінансування» (далі - ПАТ «Банк Професійного Фінансування»; банк) укладено договір-анкету комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 90.00.006590, відповідно до умов якого позивач вніс строком на 1 місяць грошові кошти в сумі 1 000 000 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 20 % річних терміном до 26 листопада 2014 року, з можливістю його пролонгації. Оскільки з 20 січня 2015 року у банку запроваджено тимчасову адміністрацію, з 20 квітня 2015 року розпочато процедуру ліквідації, відповідачем належні позивачу грошові кошти не видаються, просив суд розірвати договір банківського обслуговування фізичних осіб від 27 жовтня 2014 року № 90.00.006590, стягнути з відповідача на свою користь належні грошові кошти у розмірі 1 000 000 гривень за вказаним договором банківського вкладу (депозиту). Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2016 року, позов залишено без задоволення. У касаційній скарзі ОСОБА_8,, яка діє в інтересах ОСОБА_6, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що з дня введення тимчасової адміністрації відповідач не мав права здійснювати ведення рахунків фізичних та юридичних осіб, тобто фактично був позбавлений права виконувати будь-які операції за рахунками власних клієнтів, у тому числі здійснювати будь-які перерахування з поточних рахунків, відкритих на ім'я позивача, який виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами. Судами встановлено, що 27 жовтня 2014 року між сторонами укладено договір-анкету комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 90.00.006590, за яким позивач вніс на відкритий відповідачем вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 1 000 000 гривень зі сплатою 20 % річних терміном до 26 листопада 2014 року з автоматичною пролонгацією строку вкладу, якщо банк не буде письмово повідомлено про припинення договору або відмову від продовження строку вкладу. 29 липня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про розірвання вказаного договору з посиланням на те, що в банку з 20 січня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та з 20 квітня 2015 року розпочато процедуру ліквідації. Постановою Правління Національного банку України від 19 січня 2015 року № 35/БТ ПАТ «Банк Професійного Фінансування» віднесено до категорії неплатоспроможних, у зв'язку з чим 19 січня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 11 про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Професійного Фінансування» та призначено уповноважену особу. Постановою Правління Національного банку України від 15 квітня 2015 року № 258 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Професійного Фінансування» та рішенням виконавчої дирекції Фонду від 20 квітня 2015 року № 78 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Професійного Фінансування» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» з 20 квітня 2015 року розпочато процедуру ліквідації банку. Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання про запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Згідно з п.16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до ч. 2 ст.46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Оскільки на момент ухвалення рішення судом першої інстанції (01 грудня2015 року) у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», єнеможливим. Встановивши, що на час звернення до суду з позовом в банку призначено тимчасову адміністрацію і розпочато процедуру ліквідації, після запровадження яких задоволення вимог кредиторів відбувається в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дотриманням принципу черговості, визначеного ст. 52 Закону, суди дійшли обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги. Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів з урахуванням правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду України від 20 січня 2016 року (справа № 6-2001цс15) та від 13 червня 2016 року (справа № 6-1123цс16), вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу. Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_6, відхилити. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2016 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня С.О. Карпенко В.М. Коротун О.М. Ситнік О