У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Маляренко А.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суд Львівської області від 17 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Національного університету «Львівська політехніка», третя особа ОСОБА_3, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з 06 квітня 2009 року працювала бібліотекарем в Національному університеті «Львівська політехніка». Наказом за №979-3-10 від 27 квітня 2015 року вона була звільнена у зв'язку із закінченням строку договору. Вважає звільнення незаконним , оскільки заяву про її прийняття на роботу писала під диктовку директора. Просила поновити її на роботі бібліотекаря 2 категорії в Національному університету «Львівська політехніка» та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 квітня 2015 року до дня поновлення.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 11 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права, дійшли правильних висновків про не можливість задоволення вимог скарги у зв'язку із тим, що позивач була обізнана про дату закінчення дії трудової угоди та про те, що роботодавець не ініціював питання про укладення з нею трудового договору на новий строк, поява позивача на робочому місці після закінчення дії трудового договору та вручення наказу про звільнення не може вважатися допущенням її до роботи.

Згідно ч.2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суд Львівської області від 17 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Національного університету «Львівська політехніка», третя особа ОСОБА_3, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних А.В. Маляренко

і кримінальних справ