Справа № 462/8333/15 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І.
Провадження № 22-ц/783/4750/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П., Савуляк Р.В.

при секретарі Куцик І.Б.,

з участю позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 14 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ЛКП "Скнилівок", треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування акту комунального підприємства,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 14 червня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач ОСОБА_2. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що постановлене без врахування дійсних обставин справи. Звертає увагу, що при подачі позовної заяви долучено ряд документів посадових осіб, які суперечать акту "Скнилівок" від 04.04.2011 року, а саме:

дві фотокопії магістралі водопостачання та водовідведення до помешкання ОСОБА_2, які збудовані-змонтовані за вказівкою його батька ОСОБА_6 власника будинку по вул. Зоряна, 11.;

фотокопія на якій відображено будинок з обрізаною трубою водовідведення та висячою трубою водопостачання;

копія погодження про право водопостачання від 13.12.1982 року;

акт обстеження від 11.04.2013 року державного виконавця Барилко Л., де зазначено, що у магістралі дві труби;

лист начальника ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_7 від 12.04.2013 року №267/В-5, де зазначено, що в магістралі дві труби;

акт державного виконавця, ОСОБА_8 від 29.04.2013 року про порізку п"ти метрової труби водовідведення на п"ять частин;

акт комісії житлового господарства Львівської міської ради від 16.07.2013 року, в якому відображено, що при огляді встановлено, що каналізаційна труба демонтовано, проте, не зазначено, що труба водопостачання висить;

лист в.о. директора департаменту Львівської міської ради №25ав-2360 від 22.07.2013 року де зазначено про наявність труби водопостачання та про демонтаж каналізаційної труби;

топографічне знімання від 07.06.2013 року де зазначено, що каналізаційна магістраль проходить у кінець подвір"я, "і перед будинком у його користування";

скарга від 06.05.2008 року вх. 32/к, "ОСОБА_9 прож. ІНФОРМАЦІЯ_1 на магістралі водопостачання та водовідведення самочинно будує мурований ганок";

лист від 12.05.2008 року №32/1878-02 де заступник голови районної адміністрації ОСОБА_10 зазначив, що ОСОБА_9 на магістралі водопостачання та водовідведення влаштувала фундамент і розпочала будівництво;

Вважає, що при постановленні рішення суд першої інстанції на вищезгадані обставини не звернув увагу.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення Залізничного районного суду міста Львова від 14 червня 2016 року скасувати як необгрунтоване.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст.11,59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування .

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що згідно розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ОСОБА_11 № 802 від 01.03.2011 року зобовязано ОСОБА_2 в термін до 23.03.2011 року демонтувати каналізаційну трубу, самочинно встановлену на фасадній стіні житлового будинку №11 по вул. Зоряна в м.Львові.

10.03.2011 року, 21.03.2011 року ОСОБА_2 попереджався, про необхідність демонтування самочинно влаштованої каналізаційної труби.

04.04.2011 року працівниками ЛКП "Скнилівок" було складено акт, який в даному випадку є предметом спору, про те, що самочинно встановлена каналізаційна труба на фасадної стіні житлового будинку по вул. Зоряна, 11 в м. Львові демонтована не була.

Після цього, Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради в квітні 2011 року звернулась до суду із позовом, яким просили зобовязати ОСОБА_2 в примусовому порядку за власний рахунок демонтувати каналізаційну трубу, самочинно встановлену на фасадній стіні житлового будинку № 11 по вул. Зоряна в м. Львові.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05.04.2012 року у справі за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, /треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14М./, про демонтаж самочинного будівництва, ОСОБА_2 зобовязано демонтувати каналізаційну трубу, самочинно встановлену на фасадній стіні житлового будинку № 11 по вул. Зоряна в м. Львові.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 02.10.2012 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05.04.2012 року у справі за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, /треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14М./, про демонтаж самочинного будівництва, ОСОБА_2 зобовязано демонтувати каналізаційну трубу, самочинно встановлену на фасадній стіні житлового будинку № 11 по вул. Зоряна в м. Львові залишено без змін /а.с. 83-84/.

Зі змісту п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року "Про незалежність судової влади" випливає, що судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Відповідно до ст.ст. 17, 19, 20, 25, 27 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем 05.03.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку було скеровано ОСОБА_2, надавши останньому добровільний термін для виконання рішення суду в строк до 12.03.2013 року. В наданий ОСОБА_2 добровільний термін рішення суду не виконано, про що свідчить скарга від 12.03.2013 року, а тому державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції 25.03.2013 року винесено попередження вимогу про негайне виконання даного судового рішення надавши термін до 05.04.2013 року.

Відповідно до акту державного виконавця від 29.04.2013 року в ході виконання рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05.04.2012 року у справі за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, /треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14М./ про демонтаж самочинного будівництва, було демонтовано каналізаційну трубу самочинно встановлену на фасадній стіні житлового будинку № 11 по вул. Зоряна в м. Львові шляхом обрізання при стіні.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2, суд виходив з тих обставин, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способом захисту прав.

З таким висновком колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Згідно зі ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки ОСОБА_2 або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Такими способами захисту можуть бути застосування наслідків нікчемності правочину (ст. 216 ЦК України), переведення прав та обов'язків покупця (ст. 362 ЦК), спростування недостовірної інформації (ст. 277 ЦК України) тощо. Відповідно до ст. 275 ЦК України, захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом (крім тих, які передбачені у ст. 16 ЦК України) відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржуваний акт, складений 04.04.2011 року працівниками ЛКП "Скнилівок" це документ, який стверджує факт наявності каналізаційної труби на фасадній стіні житлового будинку № 11 по вул. Зоряна в м. Львові, є лише носієм доказової інформації. Він не є правовим актом індивідуальної дії, оскільки не є актом застосування норм права та не встановлює конкретні приписи, звернені до окремої особи, він не зобов'язує до вчинення будь-яких дій, оскільки акт не носить обов'язкового характеру для будь-якої особи, не встановлює, не припиняє або змінює правовідносини, права та обов'язки осіб, не породжує правових наслідків. Оскаржуваний в позовній заяві акт лише фіксує фактичні обставини в просторі та часі. Відповідно до осіб, що склали вказаний акт, він не є рішенням, не свідчить про дії або бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки ОСОБА_2 або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Таким чином, суд не може захищати порушені права та інтереси у спосіб, якій не передбачений ні законом, ні договором. Позивач повинен був подбати про обрання саме такого способу захисту своїх прав, який грунтується на законі або договорі. У Постанові Верховного Суду України від 13.07.2004 року № 10/732 викладалася Правова позиція, згідно з якою, дійшовши висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способом захисту прав, суд повинен відмовити у позові, а не припиняти провадження у справі за її непідвідомчістю суду.

ОСОБА_2 того, оскаржуваний акт був доказом підставності пред"явлення позову за результатами якого Залізничним районним судом міста Львова від 05 квітня 2012 року поставнолено рішення, яке набрало законної сили та було виконане.

Також підставою для скасування оскаржуваного акту не може бути та обставина, що на момент звернення до суду з даним позовом, каналізаційна труба на фасадній стіні житлового будинку по вул. Зоряна, 11 в м. Львові, відсутня так як такий акт містить інформацію про наявність каналізаційної труби на фасадній стіні житлового будинку по вул. Зоряна, 11 в м. Львові станом на 04.04.2011 року.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні такої скарги апелянту слід відмовити, а рішення Залізничного районного суду міста Львова від 14 червня 2016 року слід залишити без змін.

Згідно з вимогами ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_15