Провадження № 2/761/6057/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Савенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, про відібрання дитини та негайне повернення матері, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 10 червня 2016 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - Відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - Третя особа № 1), Служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - Третя особа № 1), про відібрання дитини та негайне повернення матері.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11.04.2016 року було визначено місце проживання її неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Дитина) з матір'ю. Всупереч даному рішенню, яке набрало законної сили, Відповідач відмовляється повернути їй Дитину, продовжує чинити перешкоди у спілкуванні з сином, вчиняє психологічний тиск на Дитину, негативно впливаючи на його психіку. Зауважує, що Дитина, у зв'язку з цим, стала дуже знервованою. При цьому Відповідач ігнорує розпорядження Служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації щодо визначення побачень з Дитиною, намагається повністю ізолювати від неї Дитину, налаштовує оточуючих проти неї, та постійно шантажує Дитиною. Вважає, що подальше залишення Дитини з батьком створює небезпеку психічному здоров'ю та моральному розвитку Дитини. Просить суд ухвалити судове рішення, яким відібрати у Відповідача Дитину та повернути її матері, допустивши негайне виконання рішення суду.

У судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Крім того, також зауважив, що Відповідачем штучно створюються перепони у спілкуванні Дитини із Позивачем і, що Дитина, внаслідок поведінки Відповідача, має певні ознаки авторитарного впливу.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмові заперечення на позов в яких зазначив, що позовні вимоги Позивача не обґрунтовані та не підлягають задоволенню. Зазначив, що з квітня 2014 року їх син проживає разом з ним, через те, що Позивач їх залишила і пішла до іншого чоловіка. Зазначив, що 11 квітня 2016 року рішенням Апеляційного суду м. Києва було визначено місце проживання Дитини разом із Позивачем, проте, дане рішення він оскаржує в касаційному порядку. Зауважив, що на даний час Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, рішення не прийняв проте, постановив ухвалу про зупинення виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 11.04.2016 р, у зв'язку з чим він вважає, що є всі підстави для зупинення провадження у справі до вирішення справи в касаційному провадженні. Крім того, зауважив, що у судове засідання він не може з'явитись, оскільки перебуває із 25 липня по 5 серпня 2016 року у відпустці. Просив визнати причини його неявки поважними, та у разі відмови у задоволенні його клопотання про зупинення провадження у справі, просив суд перенести судовий розгляд справи на іншу дату.

Оскільки особи, які беруть участь у справі у судовому засіданні заперечували з приводу вказаного клопотання, суд знаходить можливим розгляд справи у відсутність Відповідача, керуючись, в першу чергу, інтересами Дитини.

Представник Третьої особи № 1 у судовому засіданні позовну заяву підтримала, просила позов задовольнити. Одночасно зауважила, що Третьою особою № 1 відповідний висновок щодо визначення місця проживання Дитини не надавався, оскільки Дитина проживає у Солом'янському районі м. Києва. Також зауважила, що невиконання рішення суду, яким визначено місце проживання Дитини із матір'ю, негативно відображується на психоемоційному стані Дитини, яка в оточенні батька та іншого сина Позивача розвивається односторонньо, оскільки взагалі на даний час позбавлена можливості спілкування із матір'ю і, що в інтересах Дитини, вона має проживати із матір'ю.

Представник Третьої особи № 2 у судовому засіданні позовні вимоги також підтримала. Просила суд позов задовольнити, оскільки вважає, що проживання із Позивачем відповідатиме інтересам Дитини. Зауважила, що згідно висновку Третьої особи № 2, місце проживання Дитини визначено із Позивачем, якій чиняться перешкоди у спілкуванні з Дитиною з боку Відповідача, під впливом якого Дитина у спілкуванні із матір'ю висловлюється завченими дорослими фразами і, що такою поведінкою Відповідач, як батько, діє всупереч інтересам Дитини.

Заслухавши пояснення представника Позивача, пояснення представників Третіх осіб, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.11.1995 року по 07.08.2014 року, що підтверджується рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07.08.2014 року.

Також встановлено, що сторони у справі є батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про народження дитини.

Відповідно до положень ст. 170 Сімейного кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п. 2-5 ч.1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

Положення пп. 2-5 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України визначають, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводиться з дитиною; є хронічним алкоголіком або наркоманом; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про поділ майна подружжя та визначення місця проживання дитини та зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та поділ майна подружжя визначено місце проживання Дитини із Позивачем. Цим же рішенням встановлено, що згідно з висновком № 1/05-15 за результатами проведення судової психологічної експертизи від 25.05.2015 року визначено, що характер взаємин ОСОБА_2 з дитиною - ОСОБА_3 може бути схарактеризований як авторитарний. Також встановлено, що Дитина зазнає впливу з боку свого батька ОСОБА_2 та брата ОСОБА_5, який може позначитись на волевиявленні Дитини стосовно місця проживання.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішення у цивільній справі, господарській або адміністративній, що набрало законної сили, не допускається при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, з зазначеного вище вбачається, що батько Дитини ОСОБА_2 намагається пригнітити волевиявлення Дитини, тим самим, створює небезпечність для її морального виховання.

Згідно положень ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенції), ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, Організація Об'єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Відповідно до Статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку що вимоги Позивача обґрунтовані, доведені та підлягають задоволенню, оскільки відповідатимуть інтересам Дитини.

Крім того, виходячи із вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, із Відповідача на користь Позивача підлягає присудженню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, при вирішенні вказаного спору, суд допускає негайне виконання рішення суду.

З урахуванням викладеного, на підставі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою Української РСР 27 лютого 1991 року, статей 150, 155, 164, 170 Сімейного кодексу України, керуючись статями 10, 11, 13, 57, 60, 61, 88, 209, 212- 215, 293, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, про відібрання дитини та негайне повернення матері - з а д о в о л ь н и т и у повному обсязі.

Відібрати дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1; проживає за адресою: АДРЕСА_2) та повернути дитину матері - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2).

Стягнути із ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові витрати, пов'язані із розглядом справи, у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривню 20 коп.

Рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню, разом з тим, воно може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи Апеляційним судом м. Києва, якщо його не буде скасовано.

СУДДЯ :