Справа № 604/496/16-ц
Провадження № 2/604/240/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі

головуючої судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася з позовом, вказавши що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (далі - Відповідач) з 18 лютого 1995 року по 08 квітня 2016 року. Рішенням Підволочиського районного суду від 08 квітня 2016 року шлюб між сторонами розірваний. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей - ОСОБА_3, 1995 року народження, ОСОБА_4, 1997 року народження, ОСОБА_5, 2003 року народження. Після розірвання шлюбу відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дітей. Діти повністю знаходяться на її утриманні. Молодша донька, ОСОБА_5, навчається у школі та потребує постійної батьківської уваги та допомоги. Вона працює у комунальному закладі «Територіального центру» на посаді кухаря. Заробітна плата у позивача незначна і розрахована не лише на доньку-школярку, але ще й двох інших дітей, які навчаються у вищих навчальних закладах. Як відомо Позивачу, Відповідач аліментів нікому не платить, стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться. На даний час відповідач перебуває в зоні АТО, заробітна плата у нього висока. З огляду на вказане, відповідно до ст. 180-182, 184, 192 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) Позивач просить стягувати з Відповідача щомісячно тверду грошову суму - 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 до досягнення нею повноліття.

В судове засідання Позивач не з'явилася, подала заяву з проханням слухати справу у її відсутності, також зазначила, що не заперечує проти зменшення розміру аліментів.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату і час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, подав заяву з проханням слухати справу у його відсутності, на стягнення аліментів згідний.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 лютого 1995 року, який розірвано 08 квітня 2016 року (рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області 08.04.2016р. справа №2/604/148/16).

Під час перебування в шлюбі у сторін народилося троє дітей, одна з них: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 на даний час неповнолітня, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_3, видане Токівською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області 15 серпня 2003 року.

Відповідно до Акту обстеження умов проживання Позивача, виданого комісією у складі голови Токівської сільської ради, депутата округу та члена виконкому 18.05.2016р., та довідки №319, виданої виконкомом Токівської сільської ради 18 травня 2016 року, Позивач проживає у АДРЕСА_1, у житловому будинку газифікованому, в хорошому стані, підтримуються нормальні санітарні умови для проживання. Разом із нею проживають: ОСОБА_4 - син, ІНФОРМАЦІЯ_6; ОСОБА_3 - дочка, ІНФОРМАЦІЯ_7; ОСОБА_5 - дочка, ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_6 - мама, ІНФОРМАЦІЯ_9; та ОСОБА_7 - брат, ІНФОРМАЦІЯ_10 Сім'я користується земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства розміром 1.00 га. Мама сама виховує дітей.

Згідно довідки про доходи №07 від 23 травня 2016 року Комунального закладу Територіальний центр надання соціальних послуг Підволочиської селищної ради, Позивач працює в Комунальному закладі «Територіальний центр надання соціальних послуг Підволочиської селищної ради, займає посаду «кухар», загальна сума доходу за період січень-грудень 2015 року за виключенням аліментів становить 22891,17 грн.

Судом встановлено, що Відповідач разом з сім'єю не проживає, після розлучення матеріальну допомогу на утримання доньки не надавав. Таким чином, в добровільному порядку коштів на утримання дитини відповідач систематично не надає.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.181-184 СК України, згідно яких, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, відповідно до Закону України Про державний бюджет України на 2016 рік від 25 грудня 2015 року № 928-VIII з 1 січня 2016 року становить - 1455 гривень.

Враховуючи, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, потреби дитини у розвитку та навчанні, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати аліменти у розмірі 600 гривень щомісячно, що дасть змогу забезпечити мінімальні потреби дитини такого віку.

Судом не встановлено, що Відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків з утримання неповнолітньої дитини, оскільки є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти на дитину.

З огляду на вказане, відповідно до ст.ст. 180, 183 СК України позовні вимоги належить задовольнити частково, тому на користь Позивача із Відповідача необхідно щомісячно стягувати кошти на утримання дитини (аліменти) неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, в твердій грошовій сумі, у розмірі 600 гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно і продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись ст. ст. 3,4,10, 14, 15, 60, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_12, уродженця та мешканця АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_14, ІПН НОМЕР_2, аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, в твердій грошовій сумі 600 (шістсот) гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 01 червня 2016 року, і продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 (двадцять) копійок судового збору.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.Б. Сидорак