Справа №150/109/15-ц
Провадження по справі №2/150/18/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Цимбалюк Л.П.

при секретарі Діденко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що за час перебування з відповідачем у зареєстрованому шлюбі сторонами було придбано майно. Між сторонами в добровільному порядку не вирішується спір про поділ належного їм майна, що змусило ОСОБА_1 звернутися до суду для вирішення питання про розподіл майна у вигляді житлового будинку, земельної ділянки, розташованих по АДРЕСА_1 а також трактору колісного, великої рогатої худоби - биків, свиней, зерна ячменю, кукурудзи, соняшника, насіння люцерни.

Позивач та її представник - адвокат Богданова С.Д., яка діє на підставі угоди про надання правової допомоги, в судовому засіданні уточнює свої вимоги, підтримує їх і просить задоволити. Позивач просить поділити майно спільної сумісної власності подружжя по 1/2 частині, зокрема: житловий будинок АДРЕСА_2 Вінницької області в натурі; присадибну земельну ділянку площею 0,1500 га кадастровий номер НОМЕР_1 в натурі; трактор колісний вартістю 20000,00 грн.; велику рогату худобу - биків в кількості три голови вартістю 10000,00 грн.; свиней - в кількості 5 голів вартістю 20000,00 грн.;зерно ячменю, кукурудзи, соняшнику, насіння люцерни на загальну суму 74408,55 грн. ОСОБА_1 просить виділити їй в натурі: праву частину будинку з входу в будинок, а саме: приміщення в житловому будинку «А»: - коридору - 1-1 площею 8,10 кв.м.; житлової кімнати - 1-5 площею 12,30 кв.м.; ванної - 1-6 площею 4,0 кв.м.; кухні - 1-7 площею 10,0 кв.м.; в тому числі: підвалу літ. «А1»; ґанку літ. «а», а також, господарських будівель: праву половину (частину 50%) літньої кухні літ. «Б»; підвал літ. «Б2»; сарай-прибудову літ. «БЗ»; огорожу №1 (частину 55%); ворота №2, хвіртку №3, криницю. Визнати за ОСОБА_1, право власності на зазначені приміщення в будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_2 просить виділити ліву частину житлового будинку, а саме: житлову кімнату 1-2 площею 17,0 кв.м.; житлову кімнату 1-3 площею 10,50 кв.м.; житлову кімнату 5,80 кв.м., а також господарські будівлі: ліву половину (частину 50%) літньої кухні літ. «Б»; сарай з гаражем літ. «Б1»; огорожу №1 (частину 45%); хвіртку №4; літній душ, туалет. Крім того, позивач просить стягнути на її користь з ОСОБА_2 розмір компенсації за відступ від її частки в праві власності на домоволодіння в сумі 5452,00 (п'ять тисяч чотириста п'ятдесят дві) гривні 00 копійок. ОСОБА_1 просить зобов'язати ОСОБА_2 закласти дверні прорізи між приміщеннями коридору 1-1 та житлової кімнати 1-3, коридору 1-1 та житлової кімнати 1-4; провести поділ в натурі присадибної ділянки для обслуговування даного житлового будинку площею 0,1500, кадастровий номер НОМЕР_1, що стверджується державним актом на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 28.11.2008 року, виготовленим на ім'я відповідача та виділити в натурі відповідно по 1/2 частині. Крім того, позивач просить залишити майно ОСОБА_2 та присудити їй грошову компенсацію за 1/2 частину спільного майна в сумі 124408,55 (сто двадцять чотири тисячі чотириста вісім ) грн. 55 коп. відчуженого відповідачем, в тому числі: за трактор колісний 10000,00 (десять тисяч) грн.; за велику рогату худобу - бики в кількості 3 голови 5000,00 (п'ять тисяч) грн.; за свиней - в кількості 5 голів 10000,00 (десять тисяч) грн.; за зерно ячменю, кукурудзи, соняшнику, насіння люцерни 37204,27 (тридцять сім тисяч двісті чотири) грн.27 коп. ОСОБА_1 зазначила, що не має бажання проживати у спірному житловому будинку, а лише хоче зробити ремонт у належній їй частині будинку, замкнути її до досягнення донькою повноліття, яка потім сама вирішить чи буде проживати у виділеній їй частині будинку чи ні.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнає частково. Зазначив, що не заперечує проти визнання права власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_4 оскільки, він був придбаний за період перебування у шлюбі з позивачем. Худобу та свині було продано ще за час спільного проживання із позивачем. У його власності ніколи не було колісного трактору. Твердження ОСОБА_1 щодо наявності запасів зерна ячменю, кукурудзи, соняшнику, насіння люцерни на загальну суму 74408,55 гривень, не відповідає дійсності, інакше б він не погодився продавати худобу та свині. Крім того, зазначив, що з ним проживає син ОСОБА_4, який являється студентом і перебуває на його утриманні. У ОСОБА_2 немає постійного місця роботи, відсутній регулярний заробіток, заробляє кошти тимчасовими заробітками, а забезпечення навчання сина у ВУЗі потребує значних коштів, тому у зв*язку із відсутністю коштів відповідач не погоджується проводити будь - яке переобладнання, ремонт у спірному житловому будинку. ОСОБА_2 погоджується на отримання від позивача грошової компенсації за відступ від 1/2 частки в праві власності на домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_5

Свідок ОСОБА_5 - мати позивача, суду показала, що у господарстві її доньки із чоловіком були свині та велика рогата худоба. 12.10.2014 року ОСОБА_5 мала купити у них троє поросят. ОСОБА_5 разом зі своїм чоловіком віддали ОСОБА_2 в користування свої дві земельні частки /паї/, які він обробляв. У 2014 році вказані земельні ділянки ОСОБА_2 засіяв соняшником та ячменем, зібравши приблизно 10 тонн зерна соняшника. У жовтні 2014 року її донька ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинили шлюбні відносини та проживають окремо. На той час у них у господарстві було три бика, п*ятеро великих свиней, і троє поросят. Зі слів доньки їй відомо, що у ОСОБА_2 був колісний трактор, але не знає, де він зараз.

Свідок ОСОБА_6 - близька подруга позивача, суду показала, що 9 чи то 10 жовтня 2014 року бачила, що у господарстві ОСОБА_2 було троє биків, п*ять свиней. Вказати кількість зерна не може. Зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що ОСОБА_7 та ОСОБА_2 купили колісний трактор, на придбання якого позивач оформила на себе кредит в розмірі 10000 гривень.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що ОСОБА_2 обробляв земельні ділянку, надану у користування його тещею ОСОБА_9, загальною площею 3 га. На вказаній земельній ділянці ОСОБА_2 до осені 2014 року вирощував соняшник.

Свідок ОСОБА_10 - батько відповідача, суду показав, що з жовтня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Зазначив, що ОСОБА_1 продала корову, телицю, бики, однак, їх кількість вказати не може, а гроші забрала собі. В господарстві була одна свиноматка, один бик, який вдушився, але станом на який час вказати точно не може. Худобу годували зерном, зібраним на пайових землях, які обробляв ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_11 - сусід ОСОБА_2, суду показав, що за час спільного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_2, велося господарство, однак, не може вказати кількість худоби та свиней. Йому невідомо, що залишила ОСОБА_1, коли пішла від ОСОБА_2, знає, що було зерно, але не може вказати його кількість. Про те, чи був у ОСОБА_2 колісний трактор, не знає. Зазначив, житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 будували разом за час перебування у шлюбі. Батько відповідача ОСОБА_10 в рахунок оплати праці в СТОВ «Земля Подільська» виписував для будівництва житлового будинку камін та інші необхідні будівельні матеріали.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що знає ОСОБА_2 близько двадцяти років. Зазначив, що за час перебування ОСОБА_2 у шлюбі із ОСОБА_1, велося домашнє господарство - худоба, свині. Зі слів ОСОБА_2 йому відомо, що вони із ОСОБА_1 продали двох свиней, двох биків, а один бик вдушився. ОСОБА_2 орендував земельні частки /паї/, розраховуючись за це з людьми, з батьками ОСОБА_1 - зерном. Не може вказати кількості врожаю, зібраного восени 2014 року ОСОБА_2 Трактора у ОСОБА_2 не було, він лише купив запчастини: вузли, агрегати, деталі, необхідні для того, щоб вручну зібрати трактор, в чому ОСОБА_12 мав допомогти. Пізніше всі запчастини ОСОБА_2 розпродав і здав на металобрухт.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що ОСОБА_2 знає з дитинства. За час спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вели домашнє господарство, у них були свині та худоба. Зазначив, що у 2014 році врожайність була поганою. ОСОБА_1 у 2014 році збували худобу, оскільки, ОСОБА_1 не могла обходити господарство. Свині продали ОСОБА_14 Не може сказати, чи у ОСОБА_2 був колісний трактор.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що зі слів ОСОБА_2 у їх господарстві було дві корови, 2 телиці, свині. У 2014 році худобу здали, свині закололи, здавши м*ясо гуртом на базарі, куди ділись отримані гроші йому невідомо. Один бик здох. Крім того, зазначив, що у ОСОБА_2 є два земельні паї, які належать батькам ОСОБА_1 Зерно, пестициди та техніку для обробки та збирання урожаю ОСОБА_2 брав у нього, тому за все розраховувався зібраним з врожаю зерном. Однак, йому невідома кількість зібраного ОСОБА_2 врожаю у 2014 році. Які саме культури сіяли у 2014 році не пам*ятає, це ніде документально не фіксувалось.

Свідок ОСОБА_14 - двоюрідна сестра відповідача, суду показала, що у ОСОБА_2 в господарстві було дві корови, одна телиця, 2 бики, п*ятеро свиней. Бики вони здали в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області, один бик задушився, двоє свиней зарізали і ОСОБА_14 допомагала ОСОБА_1 продавати м*ясо на базарі в м. Могилів -Подільський Могилів - Подільського району Вінницької області, оскільки, необхідні були кошти для вступу сина до ВУЗу. Трьох свиней живою вагою купила ОСОБА_14 Їй нічого невідомо про трактор. Зі слів ОСОБА_2 позивач пішла від нього, забравши гроші.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала із ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 10.08.1997 року. Від даного шлюбу є двоє дітей: син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а. с. 9/, який проживає з відповідачем та знаходиться на його утриманні, і донька - ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні /а. с. 8/.

Згідно рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 04.12.2014 року шлюб між сторонами розірвано /а.с. 7/.

За час перебування у шлюбі сторонами придбано житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 вартістю 640758,00 гривень.

Дані правовідносини регулюються на підставі ст.60 Сімейного кодексу України, відповідно до якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя /ч.2 ст.60 СК України/.

Частиною 2 статті 72 СК України встановлено, що вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки.

Відповідно до ст.70 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Частиною 3 статті 71 СК України визначено, що за рішенням суду частка майна дружини, чловіка меже бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти.

Житловий будинок, розташований по АДРЕСА_6 Вінницької області, зареєстрований на ім*я відповідача ОСОБА_2 про що свідчить довідка КП «Могилів - Подільське МБТІ» від 05.02.2015 року, №39 /а. с. 12/.

Як свідчить акт обстеження матеріально - побутових умов проживання ОСОБА_2, проведеного 27.02.2015 року комісією в складі секретаря Чернівецької селищної ради ОСОБА_17, спеціаліста - землевпорядника ОСОБА_18 та рахівника - касира ОСОБА_19, ОСОБА_2 зареєстрований та проживає на власному погосподарському номері на території Чернівецької селищної ради в АДРЕСА_7 Вінницької області. Житловий будинок, в яком проживає ОСОБА_2, складається із чотирьох житлових кімнат, кухні, коридора, ванної кімнати, за господарством рахується 0,1500 га земельної ділянки. В підсобному господарстві на той час не вирощувалось нічого /а. с. 37/.

Вище вказаний житловий будинок придбано за час спільного проживання сторін, що визнається і не заперечується в судовому засіданні ОСОБА_2, який погоджується на визнання права власності за ОСОБА_1 на 1/2 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_8

При вирішенні питання щодо поділу та виділення сторонам частини спірного житлового будинку судом враховується наступне.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не передбачено домовленістю між ними.

Однак, після припинення шлюбних відносин між сторонами питання про розподіл майна в добровільному порядку не вирішено, що унеможливлює таким чином реалізувати позивачем рівного із відповідачем права володіння, користування та розпорядження майном.

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому судом беруться до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

У рункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року, №11 зазначається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Пункт 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року, №11 орієнтує на те, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні.

Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток.

У пункті 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.1221.2007 року, 311 зазначається, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно - технічної, оціночно - будівельної, земельно - технічної та оціночно - земельної експертизи від 28.01.2016 року №1124/1125/1126/1127/15-21, варіантом розподілу домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_9 є виділення: ОСОБА_1 правої частини житлового будинку із входом в будинок, а саме:ганок літ. «а», коридор 1-1, житлової кімнати 1-5, ванної 1-6 та кухні 1-7, підвалу літ. «А1», а також господарських будівель: правої половини недобудованої літньої кухні літ. «Б», підвалу літ. «Б2», сараю прибудови літ. «Б3», воріт №2 та хвіртки №3; ОСОБА_2 - лівої частини житлового будинку, а саме: житлової кімнати 1-2, житлової кімнати 1-3 та житлових кімнат 1-4, а також господарських будівель: лівої половини недобудованої літньої кухні літ. «Б», сараю з гаражем літ. «Б1», хвіртки №4 на лівій стороні господарства.

Вище зазначений розподіл житлового будинку наданий в частках наближених до 1/2 та 1/2 частки у праві власності та не відповідає ідеальній частці кожного співвласника. Розмір компенсації за відступ від 1/2 частки в праві власності на домоволодіння складає при цьому 5452 грн. 00 коп.

При вирішенні питання про поділ житлового будинку суд враховує права та інтереси сторін, а також їх неповнолітньої доньки, яка залишилася проживати з позивачем, та сина, який продовжує навчання у ВУЗі, проживає в спірному житловому будинку з батьком (відповідачем по справі) та перебуває на його утриманні, а тому приходить до висновку про відступ від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні (житловому будинку) та розподіл його в частках наближених до 1/2 та 1/2 частки у праві власності, що не відповідає ідеальній частці кожного співвласника.

Відповідач при цьому погоджується на отримання від позивача грошової компенсації за відступ від 1/2 частки в праві власності на домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_9, що дає суду законні підстави для стягнення із ОСОБА_1 на користь відповідача 5452 /п*ть тисяч чотириста п*ятдесят дві/ гривні 00 копійок грошової компенсації.

Покази відповідача ОСОБА_2 про те, що син, який залишився проживати з ним та навчається у ВУЗі на першому курсі, за навчання якого він і сплачує кошти, який ніде не працює, не заперечувала в судовому засіданні і позивач ОСОБА_1, що відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не потребує доказування.

Отже, при вирішенні питання про поділ житлового будинку враховуються інтереси дитини, яка навчається у вищому начальному закладі, за навчання якого та проживання у гуртожитку сплачує кошти відповідач, який ніде не працює. Оцінивши таку ситуацію, суд вважає, що ОСОБА_2 матеріально важко буде зробити переобладнання при виділенні лівої частини будинку.

Також під час вирішення питання про те, яку частину виділити сторонам по справі, суд бере до уваги покази позивача ОСОБА_1, яка зазначила, що на даний час придбала, проживає та оформила право власності на житловий будинок АДРЕСА_10 чому є підтвердження в матеріалах цивільної справи договір купівлі - продажу житлового будинку від 23.09.2015 року, та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Покази позивача ОСОБА_1 про те, що в спірному житловому будинку вона не бажає проживати, а лише хоче зробити ремонт та замкнути свою частину до досягнення донькою повноліття, яка вирішить самостійно чи буде вона проживати в даному спірному будинку, також відіграють неабияку роль та підставу для винесення рішення про виділення позивачу лівої частини, яка потребує переобладнання.

Земельна ділянка, розташована по АДРЕСА_1 загальною площею 0,1500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 28.11.2008 року /а. с. 31/ та являється спільним майном сторін.

При вирішенні питання щодо поділу вище вказаного майна судом враховується наступне.

Відповідно до ч.2 ст.89 Земельного кодексу України у спільній сумісній власності подружжя перебувають земельні ділянки.

Відповідно до частини 4 статті 89 Земельного кодексу України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом (ч.5 ст.89 Земельного кодексу України).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно - технічної, оціночно - будівельної, земельно - технічної та оціночно - земельної експертизи від 28.01.2016 року №1124/1125/1126/1127/15-21, варіантом розподілу земельної ділянки загальною площею 0,1500 га, розташованої по АДРЕСА_11 є виділення: ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею 0,0750 га, в тому числі земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства площею 0,07485 га та земельної ділянки для спільного сумісного користування площею 0,00015 га.; ОСОБА_2 - земельної ділянки загальною площею 0,0750 га, у тому числі земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства 0,07485 га та земельної ділянки для спільного сумісного користування площею 0,00015 га.

Вище зазначений висновок суд визнає належними та допустимим доказом, одержаним у встановленому законом порядку, який містить достатню інформацію щодо предмета доказування, на підставі якого суд встановлює обставини, що мають значення для вирішення даного спірного питання.

Враховуючи права та інтереси кожної сторони, рівність їх прав на володіння, користування та розпорядження майном (зокрема, земельної ділянки), що належить їм на праві спільної сумісної власності, передбаченої статтею 63 СК України, суд, беручи до уваги висновок експерта за результатами проведення судової будівельно - технічної, оціночно - будівельної, земельно - технічної та оціночно - земельної експертизи від 28.01.2016 року №1124/1125/1126/1127/15-21, приходить до висновку про виділення сторонам в рівних частинах (1/2) земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_8

Позивачем ОСОБА_1 зазначається, що у власності ОСОБА_2 перебуває колісний трактор вартістю 20000,00 грн.; велика рогата худоба - бики в кількості три голови вартістю 10000,00 грн.; свині - в кількості 5 голів вартістю 20000,00 грн.;зерно ячменю, кукурудзи, соняшнику, насіння люцерни на загальну суму 74408,55 грн. Однак, дані твердження судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки, ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів своїх вимог щодо поділу вказаного спільного майна подружжя, її посилання ґрунтуються виключно на показах свідків.

Свої покази свідок ОСОБА_5 на рахунок того, що станом на жовтень 2014 року (час фактичного припинення сторонами шлюбних стосунків) у господарстві ОСОБА_1 було три бика, п*ять великих свиней і троє малих поросят, нічим не підтверджено. Чи продавалась зазначена худоба, в який період та ким саме вказати не може.

До тверджень свідка ОСОБА_6 про те, що вона 9-10 жовтня 2014 року бачила у господарстві ОСОБА_1 три бика, п*ятеро свиней, суд відноситься критично, оскільки, зазначити де ділась худоба і ким продавалась не змогла. Також її покази щодо кількості зерна у господарстві ОСОБА_1 носить приблизний характер. Щодо придбаного трактора, як пояснила свідок ОСОБА_6, позивач ОСОБА_1 вимушена була взяти кредит в розмірі 10000 гривень. Все це вона знає зі слів ОСОБА_1., яка є її близькою подругою. Такі твердження нічим документально не підтверджені, тому судом до уваги не беруться.

Покази свідка ОСОБА_10 - батька відповідача щодо продажу ОСОБА_1 корови, телиці, биків (кількість яких він точно вказати не зміг), та того факту, що ОСОБА_1 від продажу худоби всі кошти забрала собі, суд не може взяти до уваги, оскільки, це особисті припущення даного свідка.

Крім того, позивачем чітко не зазначається кількість зерна ячменю, кукурудзи, соняшнику, насіння люцерни, які були у їх спільній сумісній власності, відсутні дані про те, що ОСОБА_2 засівав у 2014 році вказані сільськогосподарські культури та на якій площі. Позивачем зазначається розмір грошової компенсації за 1/2 частини спільного майна подружжя на власний розсуд без достатнього та належного для цього підтвердження, тому суд позбавлений можливості стягувати конкретну суму коштів на користь ОСОБА_1, що б відповідало дійсній вартості спільного майна подружжя, яке підлягає поділу.

Оскільки, встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, а саме кількості зерна, великої рогатої худоби та іншої худоби, наявності трактора в господарстві ОСОБА_1 неможливо, тому в цій частині позову необхідно відмовити.

В судовому засіданні було прослухано компакт-диск, на якому ведеться розмова ОСОБА_2 із ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 розповідає, що «все продано, зерно, трактор і переведено в долари». На запитання суду ОСОБА_2 підтвердив, що дійсно це його голос. Щодо фрази «все продано, зерно», він мав на увазі, що продано позивачем ОСОБА_1, а щодо трактора, то він мав на увазі, що ним продано не трактор, а окремі агрегати, вузли.

Частиною 1 статті 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Із прослуханого ком пакт - диску суд не може встановити, що саме продано та в якій кількості, тому відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК не може бути взято судом до уваги як доказ, на підставі якого можна було б встановити наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Надана позивачем ОСОБА_1 довідка, видана відділом статистики у Чернівецькому районі Головного управління статистики у Вінницькій області про середню урожайність сільськогосподарських культур за 2014 рік по районі та середню вартість сільськогосподарських культур, суд до уваги не може взяти, оскільки, в судовому засіданні не встановлено, які саме культури засівались у 2014 році та на якій площі.

Крім того, згідно довідки, виданої виконкомом Чернівецької селищної ради Чернівецького району Вінницької області від 02.03.2015 року, №544, згідно записів у по господарській книзі Чернівецької селищної ради №15 у 2014 році за по господарським номером АДРЕСА_12 велика рогата худоба не значиться /а. с. 39/.

Згідно довідки, виданої головним спеціалістом відділу технічного нагляду Держсільгоспінспекції Вінницької області від 27.02.2015 року, згідно бази даних за ОСОБА_2, мешканцем смт. Чернівці Чернівецького району Вінницької області, сільськогосподарська техніка не зареєстрована /а. с. 38/.

Відповідно до частини 3 статті 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Частиною 4 статті 60 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об*єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України належним чином не доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог щодо поділу як спільного майна подружжя трактору колісного вартістю 20000,00 грн.; великої рогатої худоби - биків в кількості три голови вартістю 10000,00 грн.; свиней - в кількості 5 голів вартістю 20000,00 грн.;зерна ячменю, кукурудзи, соняшнику, насіння люцерни на загальну суму 74408,55 грн. Позивачем не доведено наявність у спільній власності подружжя вказаного майна, її посилання та доказування ґрунтуються лише на показах свідків, які не є прямим та безпосереднім доказом, на підставі якого можна було б стверджувати про точну кількість вище вказаного майна, його вартість. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги в цій частині, керується своїми власними припущеннями, не надано жодних письмових доказів щодо наявності та вартості вказаного майна, що в силу ч.4 ст.60 ЦПК України є недопустимим.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем у відповідності до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України надано суду належні та допустимі докази того, що у спільній власності відсутнє вище зазначене майно.

На підставі вище викладеного, суд в силу статті 212 ЦПК України приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов*язаних із розглядом справи, зокрема, витрат на правову допомогу та витрат, пов*язаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 3654 грн. 00 коп., про що свідчить квитанція №12 від 09.02.2015 року /а.с. 1/, сплату коштів на правову допомогу в розмірі 4500 гривень, про що свідчать квитанція №132 від 09.02.2015 року та квитанція №134 від 03.3.2016 року, видані адвокатом Богдановою С.Д. /а.с. 13/, а також сплату ОСОБА_1 коштів за проведення судової будівельно - технічної, оціночно - будівельної, земельно - технічної та оціночно - земельної експертизи в розмірі 5068 гривень, за ініціативою якої вона і проведена.

Вище викладене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог і в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 понесених нею при зверненні до суду судових витрат, зокрема, судового збору, витрат на правову допомогу та витрат, пов*язаних із проведенням судової експертизи.

Крім того, відповідачем в судовому засіданні визнається і не заперечується розмір судових витрат, понесених ОСОБА_1 при зверненні до суду, що є самостійною підставою у відповідності до ч.4 ст.174 ЦУПК України для задоволення позовних вимог і в цій частині.

На підставі ст., ст.60 ч.1, 61 ч.1, 63, 68 ч.1, 69 ч.1, 70 ч.1, 71 ч.1, 72 ч.2, 74 СК України, керуючись ст., ст.10, 11, 60, 174 ч.4, 88 ч.1, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Поділити належне ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності подружжя нерухоме майно:

- житловий будинок, вартістю 640758 гривень 00 копійок, розташований по АДРЕСА_11;

- земельну ділянку загальною площею 0,1500 га, розташовану по АДРЕСА_8

Виділити ОСОБА_1 ліву частину житлового будинку, а саме: житлову кімнату 1-2, житлову кімнату 1-3 та житлові кімнати 1-4, а також господарські будівлі:

ліву половину недобудованої літньої кухні літ. «Б», сарай з гаражем літ. «Б1», хвіртку №4 на лівій стороні господарства.

Виділити ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,0750 га, у тому числі земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства 0,07485 га та земельну ділянку для спільного сумісного користування площею 0,00015 га;

Виділити ОСОБА_2 праву частину житлового будинку із входом в будинок, а саме:ганок літ. «а», коридор 1-1, житлову кімнату 1-5, ванну 1-6 та кухню 1-7, підвал літ. «А1», а також господарські будівлі: праву половину недобудованої літньої кухні літ. «Б», підвал літ. «Б2», сарай прибудови літ. «Б3», ворота №2 та хвіртку №3.

Виділити ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,0750 га, в тому числі земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства площею 0,07485 га та земельну ділянку для спільного сумісного користування площею 0,00015 га.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5452 /п*ть тисяч чотириста п*ятдесят дві/ гривні 00 копійок компенсації за відступ від 1/2 частки в праві власності на домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_5

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені нею при зверненні із позовом до суду: 3654 /три тисячі шістсот п*ятдесят чотири/ гривні судового бору, 4500 /чотири тисячі п*ятсот/ гривень витрат на правову допомогу та 5068 /п*ять тисяч шістсот вісім/ гривень витрат по оплаті судової будівельно - технічної експертизи.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення установлених строків, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Повний текст рішення відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України складено 15.04.2016 року.

Суддя: Цимбалюк Л.П.