АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/813/16 Справа № 203/4696/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Казак С. Ю. Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 3/8 частин від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 серпня 2015 року та до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом першої інстанції встановлено, що з 10.09.2004 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, які після припинення сторонами спільного проживання залишились проживати з позивачкою та знаходяться на її утриманні.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Враховуючи зазначені вище обставини та положення СК України, оскільки між сторонами в позасудовому порядку не досягнуто згоди щодо порядку утримання дітей та розміру відповідної матеріальної допомоги, а також враховуючи, що відповідач є здоровим, працездатним, має постійно місце роботи та заробітку, що складає близько 7000 грн. на місяць, а тому здатний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення частково.

Оскільки відповідно до ч.3 ст.181 СК України передбачено присудження аліментів у частці від доходу, або в твердій грошовій сумі, а не в процентному відношенні, а позивач просила 37,5% від заробітку відповідача , суд першої інстанції правомірно перевів 37,5% в 3/8 частини.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи наявність у відповідача іншою дитини, на утримання якої з відповідача проводиться стягнення аліментів за судовим рішенням, положення ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції правомірно задовольнив частково позовні вимоги, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання трьох малолітніх дітей в розмірі 3/8 частин від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.08.2015 року (дня пред'явлення позову) та до досягнення дітьми повноліття.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те,що він надавав матеріальну допомогу позивачу на утримання дітей, а саме сплачував комунальні послуги за квартиру та витрачав гроші на обладнання воріт,теплиці та обшивку тину будинку, в якому зараз проживає позивач з дітьми, колегія суддів ставиться критично, оскільки це не стосується матеріального забезпечення дітей, а стосується майна подружжя.

Доводи в апеляційній скарзі на те, що з відповідача стягнуті аліменти на користь дитини від першого шлюбу у сумі 700 грн., а на трьох дітей стягнуті аліменти в розмірі 3/8 частини заробітку , що вважає завищеним, колегія суддів вважає хибними, оскільки розмір стягнутих аліментів не перевищує розмір аліментів, стягнутих на дитину від першого шлюбу.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи ОСОБА_2про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича