Справа № 360/589/14-ц Головуючий у І інстанції Міланіч А. М.
Провадження № 22-ц/780/2830/16 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 38 22.07.2016
УХВАЛА

Іменем України

22 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Сушко Л.П., Фінагєєва В.О.

за участю секретаря: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 26 лютого 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області, третя особа - ОСОБА_5, про визнання заповіту недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, про усунення від права на спадкування

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його та відповідачів батько ОСОБА_6 і після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину будинковолодіння АДРЕСА_1 та автомобільний причеп ПФ 01 «Фермер». За життя, а саме 12 липня 2012 року, ОСОБА_6 склав заповіт, яким заповів все належне йому майно відповідачам ОСОБА_3 і ОСОБА_4 Вважав, що вказаний заповіт складено та посвідчено з порушенням вимог законодавства щодо його форми і порядку посвідчення, оскільки підписи в Книзі реєстрації правочинів від імені ОСОБА_6 та в довіреності і заповіті, складених в один і той же день 12 липня 2012 року, суттєво відрізняються один від одного, заповіт посвідчувався не уповноваженою на це посадовою особою, за місцем проживання заповідача, однак, в самому заповіті про це не зазначено, як не вказано і причини, з якої заповіт там посвідчувався.

Просив визнати вищезазначений заповіт ОСОБА_6, складений 12 липня 2012 року, недійсним (нікчемним).

У січні 2016 року ОСОБА_3 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_2 та просила усунути його від права на спадкування після смерті ОСОБА_6, Свої вимоги мотивувала тим, що батько через тяжку хворобу знаходився у безпорадному стані а позивач ухилявся від надання йому допомоги та чинив відносно нього неправомірні дії.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 26 лютого 2016 року в задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено. В задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 після його смерті відкрилась спадщина на ? частину будинковолодіння АДРЕСА_1 та автомобільний причеп ПФ 01 «Фермер» (а.с.70,72-84 т.1).

Із заявами про прийняття вказаної спадщини до Бородянської райдержнотконтори звернулися діти померлого - позивач по справі ОСОБА_2, відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та його дружина - третя особа по справі ОСОБА_5 (а.с.66-69 т.1).

12 липня 2012 року, ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений секретарем Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області, яким заповів все належне йому майно відповідачам ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в рівних долях кожному (а.с.71 т.1).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта від 13 травня 2015 року ОСОБА_6 при підписанні заповіту 12 липня 2012 року страждав на органічне ураження головного мозку внаслідок судинної патології (гіпертонічна хвороба, атеросклероз) із неврологічними розладами, але без психічних розладів. Він міг під час складання заповіту розуміти характер та значення своїх дій (а.с.123-124 т.1).

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визнання заповіту нікчемним так як судом не встановлено порушення вимог щодо його форми та посвідчення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст.1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до п.2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 3306/5 від 11 листопада 2011 року нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала права на це, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Відповідно до вимог ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Посилання апелянта на те, що заповіт посвідчувався не уповноваженою на це посадовою особою не заслуговують на увагу виходячи з наступного:

Відповідно ч. 1 до ст. 39 Закону України "Про нотаріат" порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

Згідно ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Частиною першою статті 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Пунктом 1.2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 3306/5 від 11.11.2011 року та 14 листопада 2011 року за № 1298/20036, яка була чинна на час посвідчення оспорюваного заповіту передбачено, що нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладення вчинення цих дій.

З витягу з рішення першої сесії Пісківської селищної ради від 15 листопада 2010 року, секретарю виконкому Пісківської селищної ради було надано дозвіл на здійснення нотаріальних дій.

Оспорюваний заповіт від 20 липня 2012 року складався та посвідчувався секретарем Пісківської селищної ради, який був належним чином уповноваженою на це особою.

Посилання апелянта на те, що в заповіті та реєстрі для реєстрації нотаріальних дій незазначено, що данний заповіт посвідчено за них дійсно не зазначено про посвідчення даного заповіту за місцем проживання заповідача місцем проживання заповідача не заслуговують на увагу.

Як вбачається з матеріалів справи в оскаржуваному заповіті та реєстрі для реєстрації нотаріальних дій в них не зазначено про посвідчення заповіту за місцем проживання заповідача. (а.с.61-62,65-66)

Разом з тим дані обставини не могли вплинути на волевиявлення спадкодавця, так як текст заповіту йому був прочитаний вголос та власноручно ним підписаний, про що свідчать його підписи на двох екземплярах заповіту та в реєстрі.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_6 на момент складання ним оспорюваного заповіту усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними, складаючи заповіт його волевиявлення відповідало його волі та було вільним, він особисто власноруч підписав його.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відмови у позові, обгрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 26 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: