АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5170/16 Головуючий 1 інст. - Омельченко К.О.
У Х В А Л А

іменем України

10 серпня 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - Кружиліної О.А.,

- Трішкової І.Ю.,

секретаря - Сементовської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Молодіжне містечко» про скасування реєстрації,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 01 липня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання позивачів про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 просить вказану ухвалу скасувати, як постановлену з порушенням норм процесуального права та при невідповідності висновків суду обставинам справи, і ухвалити нову, яким задовольнити у повному обсязі заяву позивачів від 24.06.2016р. про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_3 посилається на роз'яснення, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», на рішення Конституційного Суду України від 27.01.2010 року № 3-рп/2010, від 29.04.2019 року № 12-рп/2010, від 08.07.2010 року № 18-рп/2010 і вказує, що суд не пересвідчився, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не з'ясував обсяг вимог, дані про особу сторін, а також відповідність виду забезпечення позову, який просили застосувати позивачі, позовним вимогам.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

З наданих судом першої інстанції копії матеріалів даної цивільної справи вбачається, що громадяни України, мешканці багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - звернулися до суду з позовною заявою, у якій вказують, що на початку червня 2016 року їм стало відомо про державну реєстрацію у якості юридичної особи об'єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 в м.Харкові під назвою «Молодіжне містечко» (далі - ОСББ «Молодіжне містечко»), яка була здійснена на підставі наданих реєстраційному органу документів про установчі збори співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 від 21. квітня 2016 року.

Позивачі стверджують, що зміст поданих для реєстрації юридичної особи ОСББ «Молодіжне містечко» документів, в тому числі про установчі збори, про порядок їх підготовки, проведення та документального оформлення, не відповідає дійсності, оскільки як підготовка так і проведення зборів здійснено з порушенням вимог Законів України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Так, їх, власників квартир будинку №53-Б, не було належним чином повідомлено про проведення установчих зборів, що вони незаконно були позбавлені можливості приймати участь в установчих зборах та реалізувати своє право на голосування. Крім того, ініціативною групою здійснено маніпуляції з так званими «підписними листами» (реєстрах), що призвело до штучного стоврення видимості забезпечення достатньої явки, підроблено установчі документи та сфальсифіковано результати голосування.

Одночасно позивачі звернулися до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони ДП ЖКК АТ «Житлобуд-1» передавти документи щодо технічного стану, бухгалтерського обліку, звітності за об'єктом, обліку мешканців, а також власників будинку АДРЕСА_1 та надавати доступ до усіх технічних приміщень, створювати відповідну комісію для приймання-передачі будинку; заборонити ОСББ «Молодіжне містечко» проводити 29 червня 2016року загальні збори та розглядати питання обрання форми правління, затвердження кошторису, плану роботи, порядку с плати внесків на утримання будинку та роботи з боржниками, затвердження порядку прийняття рішень; заборонити ОСББ «Молодіжне містечко» вчиняти будь-які дії щодо управління багатоквартирним будинком, вказуючи, що на вчиненні перелічених дій відповідач ОСББ «Молодіжне містечко» наполягає у своїх листах від 15.06.2016р., поданих до ДП ЖКК АТ «Житлобуд-1», яке здійснює управління будинку на теперішній час.

Вважають, що невжиття судом заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти зазначених у заяві дій може ускладнити або навіть зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення їх позову.

Постановляючи 01.07.2016 року ухвалу про відмову у задоволенні клопотання позивачів суд першої інстанції як на підставу прийнятого ним процесуального рішення вказав лише те, що позивачам не надано доказів, що забезпечення позову саме у такий спосіб, утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

З таким вирішенням питання про забезпечення позову колегія суддів погодитися не може за таких підстав.

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову передбачені частиною 1 статті 152 ЦПК України, перелік яких не є вичерпним. У будь-якому разі суд, згідно частини 3 статті 152 ЦПК України повинен переконатися у тому, щоб види забезпечення позову були спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Надаючи роз'яснення щодо застосування законодавства при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову, Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказував, що суддя (суд), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З посиланням суду в оскарженій ухвалі на неподання позивачами доказів необхідності забезпечення позову у вказаний ними спосіб, яке є єдиним обґрунтуванням прийняття рішення про відмову у задоволенні заяви, колегія суддів погодитися не може, так як позивачі долучили до заяви копії листів на підтвердження доводів про наміри відповідача вчинити пеані дії, а в описовій та мотивувальній частинах позовної заяви виклали обставини про вчинені відповідачем у особі ініціативної групи на чолі з обраним на посаду голови правління ОСОБА_8 порушення їх цивільних прав, вказуючи у заяві про забезпечення позову про триваюче продовженим порушення їх прав внаслідок вчинення певних дій.

Крім того, процесуальне вирішення питання про задоволення заяви забезпечення позову чи відмову у задоволенні такої заяви оформлюється у виді ухвали. (ч.ч.5-11 ст.153, ч.2 ст.208 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 210 ЦПК України, ухвала, що постановляється як окремий документ, повинна складатися з вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частини, де в мотивувальній частині повинні бути зазначено мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закон, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Заява позивачів містить прохання про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти не одної, а декількох дій, однак суд цю обставину залишив поза увагою і не надав відповідної правової оцінки кожному та залежності можливого рішення про задоволення позову і його виконання від їх безперешкодного здійснення у випадку відмови у забезпеченні позову.

Разом з тим, частина 6 ст.153 ЦПК України передбачає, що суд, залежно від обставин справи може забезпечити позов повністю або частково.

Крім того, поза увагою суду залишилася та обставина, що викладення у позовній заяві обставин порушення цивільних прав позивачів не узгоджуються з позовними вимогами в її резолютивній частині, а вказаний в резолютивній частині позовної заяви зміст вимог не узгоджується з визначенням способу захисту цивільних прав, визначений статтею 16 ЦК України та колом осіб, до повноважень яких законом віднесено вчинення дій з метою поновлення порушеного права позивачів.

Невжиття судом передбачених ст.121 ЦПК України заходів з метою усунення зазначених недоліків, ускладнило вирішення питання про забезпечення позову.

Разом з тим, саме ці обставини мають значення для правильного, у відповідності до ст.ст.151-153 ЦПК України, вирішення питання про забезпечення позову, оскільки суду, згідно частини 3 ст.152 ЦПК України, належить визначитися, чи є вид забезпечення позову, зазначений у заяві про вжиття таких заходів, співмірним із позовними вимогами, чи не існує прямої заборони законом для їх застосування, чи є підстави для застосування передбачених частиною 4 ст.153 ЦПК України заходів з метою запобігання зловживанню з боку позивачів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу суду від 01.07.2016 року і передає вирішення питання, вказаного в заяві позивачів від 24.06.2016 року про забезпечення позову, на новий розгляд до суду першої інстанції, так як суд порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст. ст. 303, 304. п.4 ч.2 ст.307. п.3 ч.1 ст.312, ст.ст. 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 липня 2016 року скасувати.

Передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню, згідно ст.324 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий суддя - П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

І.Ю. Трішкова