Провадження № 2-о/470/2/16
Справа № 470/153/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого: судді Орлової С.Ф.,

при секретарі Михалюк С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Березнегуватський районний сектор Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2016 року заявник звернувся до суду з відповідною заявою у якій зазначив, що він народився 29.07.1973 року в с.Джамана району Аненій Ной республіки ОСОБА_2, 26.10.1990 року отримав паспорт громадянина СРСР. На початку 1991 року він прибув на постійне місце проживання на територію України, за з того часу по 2001 рік постійно проживав без реєстрації в с.Комсомольське Миколаївського району Миколаївської області, де зареєстрував шлюб, в період якого народилося троє дітей. Сімейне життя у нього не склалося, тому у 2001 році він разом із співмешканкою переїхав до с. Червоне поле Березнегуватського району Миколаївської області, а потім у 2013 році до смт.Березнегувате, де вони проживають на теперішній час. Паспорт колишнього громадянина СРСР він втратив у 1994 році, однак отримати новий не може, оскільки не підтверджене його громадянство, у зв'язку з цим він не має можливості офіційно влаштуватися на роботу та зареєструвати шлюб і їх спільних дітей. Посилаючись на те, що він має намір отримати громадянство і паспорт громадянина України та зареєструватися на постійне місце проживання, заявник просив суд встановити факт його постійного проживання на території України з 1991 року по теперішній час, в тому числі станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 рік.

Заявник та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги викладені у заяві, просили задовольнити їх у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи у справі в судове засідання не з'явилась, до суду направила заперечення проти вимог заявника, у яких просила відмовити у їх задоволенні, у зв'язку з відсутністю доказів його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року, а в разі надання відповідних доказів вирішити справу на розсуд суду, за її відсутності (а.с.23-27).

Вислухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного.

З копії свідоцтва про народження заявника ХІ БМ № 394101 виданого повторно 10.10.1990 року РОЗАГС Аненій НОЙ Новоаненського району убачається, що заявник народився 29 липня 1973 року в с.Джамана району ОСОБА_3, ССР ОСОБА_2, у вказаному свідоцтві мається відмітка про отримання 26.10.1990 року паспорта ХVІІ № 664982 (а.с.16).

Згідно з довідками виданими Комсомольською сільською радою Миколаївського району Миколаївської області від 28.09.2015 року № 249-04-03-15 та від 04.04.2016 року № 156-01-26 заявник прибув до с.Комсомольське Миколаївського району Миколаївської області у березні 1991 року з с.Джамана району ОСОБА_3, ССР ОСОБА_2, де проживав без реєстрації по вул. Степова,61, а з 06.09.1994 року по 2001 був зареєстрований та проживав за вказаною адресою, про що свідчать записи погосподарської та паспортної книг (а.с.5).

Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу підтверджується що 14 вересня 1994 року заявник уклав шлюб з ОСОБА_4, про що виконавчим комітетом Комсомольської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області було складено актовий запис № 8 ( а.с.13). У період шлюбу, в селищі Комсомольське Миколаївського району Миколаївської області народилися, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьком яких є заявник, що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с.10-12). Відповідно до довідки управління інформаційно- аналітичного забезпечення управління міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області № 22/1244 від 15.04.2015 року заявник протягом 2014 року притягався до адміністративної та кримінальної відповідальності Березнегуватським районним судом Миколаївської області (а.с.6). Заявник дійсно народився у республіці ОСОБА_2, але громадянства цієї республіки не приймав і паспорт громадянина ОСОБА_2 не отримував, що підтверджується довідкою консульства республіки ОСОБА_2 в Одесі від 19.08.2015 року № 079 ( а.с.7). За поясненнями заявника паспорт громадянина СРСР було ним втрачено у 1994 році.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України, подається відповідне рішення суду.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання громадянства України.

Беручи до уваги що факт постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року підтверджується належними та допустимими доказами які узгоджуються між собою, суд доходить висновку що заява є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 209, 212 - 215, 259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 до Березнегуватського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Миколаївській області, про встановлення факту постійного проживання на території України- задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_5, району ОСОБА_3, республіки ОСОБА_2, постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. Ф. Орлова