Справа № 184/1151/16-ц
Номер провадження 2/184/434/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Томаш В.І., при секретарі Михайловій Т.В., розглянувши в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про визнання права власності на спадкове майно»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок №153 по вул. Шляхова (вул. Кірова) в м. Покров Дніпропетровської області загальною площею 113,6 кв. м. та житловою площею 76,2 кв. м. в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_3, померлої 16.12.2014 року; визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,100 га по вул. Шляхова (вул. Кірова) в м. Покров Дніпропетровської області, що була надана для обслуговування житлового будинку та надвірних споруд і належала ОСОБА_3 на підставі Державного Акту про право власності на земельну ділянку серії ЯИ №054352 від 24.11.2009 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій підтримує позов в повному обсязі та просить його задовольнити, а також розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді.

Представник позивача ОСОБА_4 надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявилася, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 грудня 2014 року померла ОСОБА_3, з якою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 13.09.1974 року і по день її смерті. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок № 153 по вул. Шляхова (колишня вул. Кирова) в м. Покров Дніпропетровської області, який зареєстрований на ім'я дружини на підставі договору купівлі - продажу від 14.06.2007 року та на земельну ділянку площею 0,1000 га, яка була надана для обслуговування вказаного житлового будинку та надвірних спору і приватизована на ім'я дружини. Право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом від 24.11.2009 року, серії ЯИ № 054352. Вказаний житловий будинок з надвірними спорудами був придбаний позивачем та його дружиною під час їхнього шлюбу на спільні кошти подружжя, він є їхньою спільною сумісною власністю і позивач має право на 1/2 його частку відповідно до вимог ст. 60 СК України, і відповідно і на 1/2 земельної ділянки. Таким чином, фактично після смерті дружини відкрилася спадщина на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами та на 1/2 частку земельної ділянки за вказаною адресою. Заповіту на випадок своєї смерті дружина не залишила. Спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є позивач, їхня донька, яка не претендує на спадщину і її не прийняла, а також дочка його померлої доньки ОСОБА_2, яка була зареєстрована разом з ними в їхньому житловому будинку, але фактично в ньому на час смерті своєї матері не проживала. З заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері відповідачка теж не зверталася. І таким чином, вона не прийняла спадщину, що відкрилася після смерті її матері.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо впродовж строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не подав заяву про відмову від спадщини.

Тобто, відповідно до змісту ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємцем, який прийняв спадщину вважається не такий спадкоємець, який був зареєстрований разом зі спадкодавцем, а такий, який постійно проживав разом з ним.

Відповідно до роз'яснень Верховного суду України та Вищого спеціалізованого суду України, у разі наявності спору між спадкоємцями слід приймати до уваги, що для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

Також відповідно до роз'яснень Верховного суду України та Вищого спеціалізованого суду України, у разі наявності спору між спадкоємцями, жоден з доказів, навіть довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, органу місцевого самоврядування, відмітка про місце реєстрації у паспорті, не може бути абсолютним свідченням того, що спадкоємець проживав разом із спадкодавцем безпосередньо перед його смертю.

Відповідно до п. 3.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Позивач на час смерті своєї дружини постійно проживав разом з нею в їхньому житловому будинку і до сих пір проживає та зареєстрований в ньому. З заявою про відмову від спадщини позивач до нотаріальної контори не звертався.

Відповідачка на час смерті своєї матері разом з ними не проживала і не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини протягом передбаченого законом строку 6 місяців. Відповідачка тільки зареєструвала своє постійне місце проживання в їхньому житловому будинку. У відповідача є своя сім'я, в якій вона проживала окремо від них.

З викладених вище підстав, позивач вважає, що тільки він прийняв спадщину після смерті своєї дружини та придбав право власності на житловий будинок та на земельну ділянку. Відповідач разом зі спадкодавцем постійно не проживала, а була тільки зареєстрована разом з ними і тому відповідно до вимог вказаних вище норм права вона не прийняла спадщину і не придбала право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її матері. Однак, коли позивач звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на все нерухоме майно після смерті своєї дружини, то отримав відповідь про те, що вказане питання може бути вирішено тільки в судовому порядку внаслідок того, що нотаріус не має можливості пере провіряти проживала або ні відповідачка фактично разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Тому позивач і змушений звернутися до суду з цим позовом.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок №153 по вул. Шляхова (вул. Кірова) в м. Покров Дніпропетровської області загальною площею 113,6 кв. м. та житловою площею 76,2 кв. м. в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_3, померлої 16.12.2014 року; визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,100 га по вул. Шляхова (вул. Кірова) в м. Покров Дніпропетровської області, що була надана для обслуговування житлового будинку та надвірних споруд і належала ОСОБА_3 на підставі Державного Акту про право власності на земельну ділянку серії ЯИ №054352 від 24.11.2009 року, кадастровий номер земельної ділянки :01:101:0028.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 209 213, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок №153 по вулиці Шляхова (вул. Кірова) в місті Покров Дніпропетровської області загальною площею 113,6 квадратних метрів та житловою площею 76,2 квадратних метрів в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_3, яка померла 16 грудня 2014 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,100 га по вулиці Шляхова (вул. Кірова) в місті Покров Дніпропетровської області, що була надана для обслуговування житлового будинку та надвірних споруд і належала ОСОБА_3 на підставі Державного Акту про право власності на земельну ділянку серії ЯИ №054352 від 24 листопада 2009 року, кадастровий номер земельної ділянки :01:101:0028.

Копію заочного рішення протягом трьох днів направити відповідачу. Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його ухвалення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_5