Справа № 524/3017/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Савічева В.О.

при секретарі - Коршак Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення

ВСТАНОВИВ :

В квітні 2016 року позивач звернулась до суду із вищеназваним позовом, просила усунути їй, ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні належною їй на праві власності ? частиною квартири АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 із вказаної квартири без надання іншого житлового приміщення.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечував, але не надав суду достовірних та належних доказів на підтвердження своєї позиції.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником ? частини квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло видане 31.07.1996 року ЖКВ автомобільного заводу. Інша ? частина вказаної квартири належить сину ОСОБА_3. Право власності на квартиру позивачем було належним чином зареєстровано в КП «КМБТІ».

Близько 20 років в спірній квартирі в якості цивільного чоловіка проживає без реєстрації відповідач ОСОБА_2. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, але останній не бажає виселись з квартири АДРЕСА_1.

На неодноразові звернення позивачки про виселення відповідач ніяким чином не реагує, добровільно житлове приміщення не звільняє і своїми діями перешкоджає позивачу у користуванні власністю.

При вирішенні даного спору суд керується нормами ст.41 Конституції України, як нормою прямої дії, яка передбачає, що право приватної власності є непорушним, та нормами книги третьої ЦК України, зокрема ст.319 ЦК України, якою передбачено, що здійснення права власності особою передбачає можливість володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Статті 321, 391 ЦК України передбачають, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні і що власник майна має право на усунення перешкод у здійсненні ним права розпорядження та користування своїм майном.

За вказаною адресою в АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_2 ніколи зареєстрований не був, тому у нього немає жодної правової підстави для застосування норм ЖК УРСР для правового обґрунтування проживання його у вказаній квартирі.

Така протиправна дії відповідача є перешкодою у здійсненні позивачем прав, як власника даного нерухомого майна, зокрема права на користування та розпорядження належною на праві приватної власності квартирою.

Вказану перешкоду необхідно усунути шляхом примусового виселення відповідача, адже проживання у вказаній квартирі останнього унеможливлює використання позивачем квартири у власних цілях.

Суд вважає, що порушене право позивача ОСОБА_1 підлягає судовому захисту у відповідності до ст.16 ЦК України. Способами захисту цивільних прав та інтересів позивача являються припинення дій, що порушують це право, відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Суд вважає, що позивачем надано докази в обґрунтування своїх позовних вимог, а відповідачем не надано в розпорядження суду доказів правомірності проживання, користування квартирою АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 19, 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 319, 391 ЦК України, ст.10,11, 57-59, 60,88, 208, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення сплаченого судового збору суму в розмірі 551,21 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга, подана після закінчення строків апеляційного оскарження, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Суддя: