Справа № 359/1892/15-ц Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/2156/16 Доповідач у 2 інстанції Данілов О. М.
Категорія 49 27.04.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

27 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Данілова О.М.,

суддів: Лівінського С.В., Мережко М.В.,

за участю секретаря Бобка О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів з урахуванням інфляції та пені,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та пені, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2012 року вирішено стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 квітня 2012 року до досягнення дитиною повноліття.

На підставі вказаного рішення 15 травня 2012 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області видав виконавчий лист №2/1005/1198, який позивачкою було пред'явлено до виконання до відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції в Київській області.

25 травня 2012 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження про примусове стягнення з відповідача аліментів, про що була винесена відповідна постанова (ВП №32761523).

Зазначає, що після відкриття виконавчого провадження, відповідач протягом червня 2012 року - лютого 2013 року сплачував аліменти, але із запізненням платежів, внаслідок чого аліменти за 18 днів квітня 2012 року в сумі 600 грн. фактично були сплачені відповідачем лише у грудні 2014 року, тобто із запізненням на 31 місяць.

Починаючи з березня 2013 року відповідач перестав взагалі сплачувати аліменти, внаслідок чого у нього станом на 17 березня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 16148,37 грн.

Фактично заборгованість по аліментам станом на 01 лютого 2015 року з урахуванням обов'язку сплатити кошти на утримання сина у лютому в сумі 1000 грн. становить загальний розмір - 10000 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця від 06 лютого 2015 року.

Просила суд, стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, заборгованість по сплаті аліментів з урахуванням інфляції в сумі 13663 грн. 80 коп. Стягнути з відповідача на її користь пеню у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення виконання обов'язку в загальній сумі 89930 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що на час подання позову у відповідача згідно довідки-розрахунку від 06 лютого 2015 року №5279, що видана відділом ДВС Бориспільського МУЮ, існувала заборгованість по аліментам в сумі 9000 грн. на 01 лютого 2015 року, а на 01 березня 2015 року вже становила 10000 грн.

В матеріалах справи знаходиться довідка відділу поштового зв'язку №3 від 13 січня 2015 року, з якої слідує, що суми аліментів, які вважались отриманими стягувачем, за квитанціями наданими відповідачем, в дійсності не отримувались.

Саме дана довідка стала підставою для проведення розрахунку заборгованості відповідача по аліментам станом на 01 лютого 2015 року.

Крім цього, довідка-розрахунок заборгованості по аліментам від 07 квітня 2015 року має суперечливі дані, які спростовуються тими даними, які містяться в аналогічних довідках від 17 березня 2014 року, від 20 січня 2015 року та від 06 лютого 2015 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України, в мотивувальній частині рішення суд має зазначити встановлені судом обставини і визначити відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, бере до уваги чи відхиляє докази, застосовує зазначені у рішенні нормативно-правові акти.

Зазначеним вимогам оскаржуване рішення повністю не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2012 року відповідач має сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з часу подання позовної заяви 12 квітня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вищезазначеним рішенням встановлено, що відповідач не працює, а тому не має стабільного доходу, в зв'язку з чим розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього, визначено в твердій грошовій сумі.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що вина відповідача у простроченні сплати аліментів відсутня.

Посилання позивача на те, що вона не отримувала певних грошових коштів від відповідача в якості аліментів, на підтвердження чого надала заяву від 06 лютого 2015 року та лист в.о. начальника ЦПЗ №3 від 13 січня 2015 року за №12-16 є безпідставними, так як позивачем аліменти не були отримані з вини пошти.

Крім цього, відповідно до довідки-розрахунку заборгованості з аліментів за період з 12 квітня 2012 року по 07 квітня 2015 року за №16560 від 07 квітня 2015 року, станом на 07 квітня 2015 року заборгованість по сплаті аліментів відповідача відсутня.

До того ж, довідки-розрахунки заборгованості з аліментів №12476 від 17 березня 2014 року, №1580 від 20 січня 2015 року та №5279 від 06 лютого 2015 року надані позивачем спростовуються довідкою-розрахунком заборгованості з аліментів за період з 12 квітня 2012 року по 07 квітня 2015 року за №16560 від 07 квітня 2015 року.

Таким чином, позивач не надав жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог, у зв'язку з чим суд першої інстанції вважав, що підстав для задоволення позову немає.

З такими висновками колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Так, по справі встановлено, що заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2012 року стягнуто з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно починаючи з 12 квітня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 31).

На підставі зазначеного рішення 15 травня 2012 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист з виконання даного рішення суду (а.с. 10).

25 травня 2012 року, на підставі даного виконавчого листа, старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження (а.с. 11).

Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості з аліментів за період з 12 квітня 2012 року по 07 квітня 2015 року №16560 від 07 квітня 2015 року, станом на 12 березня 2015 року аліменти відповідачем сплачено в повному обсязі (а.с. 27).

Саме, з урахуванням цієї довідки, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Проте, відповідно до постанови відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області від 13 липня 2015 року про перевірку виконавчого провадження, скасовано довідку-розрахунок заборгованості по аліментах від 07 квітня 2015 року (а.с. 68).

В новій довідці-розрахунку заборгованості з аліментів за період з 12 квітня 2012 року по 12 липня 2015 року №30631 від 14 липня 2015 року (а.с. 69), зазначено, що згідно висновку Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області наданого до ВДВС Бориспільського МРУЮ, грошові перекази №5/436 від 20 березня 2014 року на суму 2000 грн., №9/559 від 16 квітня 2014 року на суму 2000 грн., №9/660 від 18 квітня 2014 року на суму 2000 грн. були відправлені ОСОБА_3 по закінченню терміну зберігання та отримані ним, про що стверджує його підпис на переказному бланку ф. 122 та відмітка про пред'явлений паспорт.

Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Пред'являючи позов, ОСОБА_2 посилалась на те, що відповідач протягом червня 2012 року - лютого 2013 року сплачував аліменти, але із запізненням платежів, а починаючи з березня 2013 року відповідач перестав взагалі сплачувати аліменти, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за аліментами, а тому просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по сплаті аліментів з урахуванням інфляції в сумі 13663 грн. 80 коп., а також пеню у розмірі 89930 грн.

Згідно зі ст.ст. 3, 10, 60, 119, 212-213 ЦПК України, позивач сам визначає зміст позовних вимог, викладає обставини, якими обґрунтовуються вимоги, а суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Право визначення підстав та предмету позову належить виключно позивачу і суд сам за власною ініціативою їх змінити не може.

Вирішуючи вимогу ОСОБА_2 про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на її користь заборгованості за аліментами з урахуванням інфляції, колегія суддів вважає, що дана вимога підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 187 СК України, один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві.

Відповідно до положень ст. 194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Вказана норма закону визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилися при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

При апеляційному розгляді справи встановлено, що ОСОБА_3 сплачував аліменти не вчасно, у зв'язку із чим у нього утворилася заборгованість, що підтверджується даними довідки-розрахунку нарахованих та сплачених аліментів за період з 12.4.2012 по 12.07.2015 року, складеної 14 липня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 69).

Отже, аліменти на користь позивачки вже стягнуті за рішенням суду і повторному стягненню не підлягають, а тому заборгованість відповідача за аліментами підлягає стягненню з нього у порядку, передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження», а не шляхом повторного судового стягнення.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом в твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Оскільки спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч. 2 ст. 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».

Така ж правова позиція закріплена в Постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі за №6-113цс13.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

З урахуванням наведеного, позивачка має право на стягнення суми індексації аліментів.

З довідки-розрахунку заборгованості з аліментів від 14 липня 2015 року вбачається, що з червня 2012 року по березень 2013 року, в грудні 2014 року та в лютому 2015 року відповідач сплачував аліменти вчасно. З березня 2013 по грудень 2014 року, а також в січні 2015 року аліменти відповідачем не сплачувались.

Таким чином, станом на день звернення до суду із позовом (березень 2015 року), сума індексації аліментів відповідно до наданого позивачем розрахунку становить: березень 2013 року: нарахована сума аліментів 1000 грн. х індекс інфляції - 121,6 / 100 = 216 грн. - сума індексації аліментів; квітень 2013 року: 1000 грн. х 121,6 / 100 = 216 грн.; травень 2013 року: 1000 грн. х 121,6 / 100 = 216 грн.; червень 2013 року: 1000 грн. х 122,5 / 100 = 225 грн.; липень 2013 року: 1000 грн. х 122,5 /100 = 225 грн.; серпень 2013 року: 1000 грн. х 122,5 /100 = 225 грн.; вересень 2013 року: 1000 грн. х 122,5 / 100 = 225 грн.; жовтень 2013 року: 1000 грн. х 122,5 / 100 = 225 грн.; листопад 2013 року: 1000 грн. х 122,5 / 100 = 225 грн.; грудень 2013 року: 1000 грн. х 122,0 /100 - 220 грн.; січень 2014 року: 1000 грн. х 121,8 /100 = 218 грн.; лютий 2014 року: 1000 грн. х 121,2 / 100 = 212 грн.; березень 2014 року: 1000 грн. х 120,9 / 100 = 209 грн.; квітень 2014 року: 1000 грн. х 120,2 / 100 = 202 грн.; травень 2014 року: 1000 грн. х 116,4 / 100 = 164 грн.; червень 2014 року: 1000 грн. х 113,2 / 100 = 132 грн.; липень 2014 року: 1000 грн. х 112,7 / 100 = 127 грн.; серпень 2014 року: 1000 грн. х 111,8 / 100 = 118 грн.; вересень 2014 року: 1000 грн. х 108,7 / 100 = 87 грн.; жовтень 2014 року: 1000 грн. х 106,1 / 100 = 61 грн.; листопад 2014 року: 1000 грн. х 108,2 / 100 = 82 грн.; січень 2015 року: 1000 грн. х 103,1 / 100 = 31 грн.

Загальна сума індексації аліментів становить 3861 грн. (216 + 216 + 216 + 225 + 225 + 225 + 225 + 225 + 225 + 220 + 218 + 212 + 209 + 202 + 164 + 132 + 127 + 118 + 87 + 61 + 82 + 31).

Вирішуючи вимогу ОСОБА_2 про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на її користь пені за прострочення сплати аліментів, колегія суддів вважає, що дана вимога також підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язань. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правової природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилося стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різнитись.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).

Аналогічна правова позиція закріплена в Постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі за №6-1477цс15, що згідно ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для судів.

З урахуванням наведеного, відповідно до вимог ст. 196 СК України, позивачка має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, яка становить 6770 грн., що складає:

травень 2012 року: нарахована сума аліментів 1000 грн.; пеня (1%) - 10 грн. х 6 днів = 60 грн. - сума неустойки (пені);

березень 2013 року: нарахована сума аліментів 1000 грн.; пеня (1%) - 10 грн. х 31 день = 310 грн. - сума неустойки (пені);

квітень 2013 року: нарахована сума аліментів 1000 грн.; пеня (1%) - 10 грн. х 30 днів = 300 грн. - сума неустойки (пені);

травень 2013 року: нарахована сума аліментів 1000 грн.; пеня (1%) - 10 грн. х 31 день = 310 грн. - сума неустойки (пені);

червень 2013 року: нарахована сума аліментів 1000 грн.; пеня (1%) - 10 грн. х 30 днів = 300 грн. - сума неустойки (пені);

липень 2013 року: нарахована сума аліментів 1000 грн.; пеня (1%) - 10 грн. х 31 день = 310 грн. - сума неустойки (пені);

серпень 2013 року: нарахована сума аліментів 1000 грн.; пеня (1%) - 10 грн. х 31 день = 310 грн. - сума неустойки (пені);

вересень 2013 року: нарахована сума аліментів 1000 грн.; пеня (1%) - 10 грн. х 30 днів = 300 грн. - сума неустойки (пені);

жовтень 2013 року: нарахована сума аліментів 1000 грн.; пеня (1%) - 10 грн. х 31 день = 310 грн. - сума неустойки (пені);

листопад 2013 року: нарахована сума аліментів 1000 грн.; пеня (1%) - 10 грн. х 30 днів = 300 грн. - сума неустойки (пені);

грудень 2013 року: нарахована сума аліментів 1000 грн.; пеня (1%) - 10 грн. х 31 день = 310 грн. - сума неустойки (пені);

січень 2014 року: нарахована сума аліментів 1000 грн.; пеня (1%) - 10 грн. х 31 день = 310 грн. - сума неустойки (пені);

лютий 2014 року: нарахована сума аліментів 1000 грн.; пеня (1%) - 10 грн. х 28 днів = 280 грн. - сума неустойки (пені);

березень 2014 року: нарахована сума аліментів 1000 грн.; пеня (1%) - 10 грн. х 31 день = 310 грн. - сума неустойки (пені);

квітень 2014 року: нарахована сума аліментів 1000 грн.; пеня (1%) - 10 грн. х 30 днів = 300 грн. - сума неустойки (пені);

травень 2014 року: нарахована сума аліментів 1000 грн.; пеня (1%) - 10 грн. х 31 день = 310 грн. - сума неустойки (пені);

червень 2014 року: нарахована сума аліментів 1000 грн.; пеня (1%) - 10 грн. х 30 днів = 300 грн. - сума неустойки (пені);

липень 2014 року: нарахована сума аліментів 1000 грн.; пеня (1%) - 10 грн. х 31 день = 310 грн. - сума неустойки (пені);

серпень 2014 року: нарахована сума аліментів 1000 грн.; пеня (1%) - 10 грн. х 31 день = 310 грн. - сума неустойки (пені);

вересень 2014 року: нарахована сума аліментів 1000 грн.; пеня (1%) - 10 грн. х 30 днів = 300 грн. - сума неустойки (пені);

жовтень 2014 року: нарахована сума аліментів 1000 грн.; пеня (1%) - 10 грн. х 31 день = 310 грн. - сума неустойки (пені);

листопад 2014 року: нарахована сума аліментів 1000 грн.; пеня (1%) - 10 грн. х 30 днів = 300 грн. - сума неустойки (пені);

січень 2015 року: нарахована сума аліментів 1000 грн.; пеня (1%) - 10 грн. х 31 день = 310 грн. - сума неустойки (пені);

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача суми індексації аліментів за період з 25 травня 2012 року по 01 березня 2015 року у розмірі 3861 грн., а також неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 25 травня 2012 року по 01 березня 2015 року у розмірі 6770 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідності до ч. 1 ст. 309 ЦПК України є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Крім цього, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 365,40 грн. (234,60 грн. за подання позову до суду першої інстанції + 121,80 грн. за подання апеляційної скарги), що узгоджується з вимогами ч. 3 ст. 88 ЦПК України, відповідно до вимог якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів з урахуванням інфляції та пені задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 суму індексації аліментів за період з 25 травня 2012 року по 01 березня 2015 року у розмірі 3861 (три тисячі вісімсот шістдесят одну) гривню, а також неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 25 травня 2012 року по 01 березня 2015 року у розмірі 6770 (шість тисяч сімсот сімдесят) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 365 гривень 40 копійок в дохід держави.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий __________ О.М. Данілов

Судді __________ С.В. Лівінський

__________ М.В. Мережко