Справа № 755/2065/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку», боржник - ОСОБА_2, на дії та бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Гевел Олени Олегівни та начальника Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Попович Яни Валеріївни,

встановив:

Скаржник звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що на виконанні Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві перебував на виконанні виконавчий лист № 755/6369/15-ц (№ 2/755/2869/15), виданий Дніпровським районним судом м. Києва на стягнення з ОСОБА_2 на їх користь боргу в розмірі 99 459,74 грн. У зв'язку з відсутністю інформації про виконання судового рішення ними направлялися листи щодо проведення виконавчих дій - направлення виконавцем інформаційних запитів, на що отримав 25.01.2016 року копію постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 25.12.2015 року, яка була затверджена начальником відділу. Для додаткової перевірки вони ознайомилися з виконавчим провадженням за допомогою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, з якого не вбачається взагалі проведення виконавцем дій про які вони просили в своїх листах. Вважають дії та бездіяльність державного виконавця та начальника відділу протиправними, у зв'язку з чим звернулися до суду з даною скаргою.

В судове засідання представник скаржника не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судове засідання боржник не з'явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм процесуального законодавства, заяв про відкладення чи про розгляд справи за його відсутності до суду не подав.

В судове засідання суб'єкти оскарження не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи сповіщалися згідно норм процесуального законодавства, заяв про відкладення чи про розгляд справи за їх відсутності до суду не подали. Як і не було надано на вимогу суду виконавче провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню.

В суді встановлено, що 27.08.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва по справі № 755/6369/15-ц видано виконавчий лист по рішенню Дніпровського районного суду м. Києва від 11.06.2015 року, яким стягнуто заборгованість з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» в розмірі 99 459,74 грн. Рішення набрало законної сили 12.08.2015 року.

03.11.2015 року представник стягувача звернувся до Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження у відношенні боржника ОСОБА_2 До заяви був приєднаний оригінал виконавчого листа та копія наказу Фонду гарантування. В свій заяві стягувач просив здійснити ряд виконавчих дій згідно Закону України «Про виконавче провадження».

25.01.2016 року на адресу ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» надійшла копія постанови державного виконавця Гевел О.О., затверджена начальником відділу Попович Я.В., від 25.12.2015 року (виконавче провадження № 49696325), якою виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». За час перебування виконавчого документу на виконанні, державним виконавцем було встановлено, що боржник на обліку в органах ДФС, пенсійного фонду не перебуває; за місцем проживання майна, яке належить боржнику та підлягає опису не виявлено; сума боргу не перевищує десяти розмірів мінімальної заробітної плати для звернення стягнення на житло боржника та земельну ділянку - ч. 7 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтями 5, 6 Закону «Про виконавче провадження» передбачено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень є обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати в своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону. Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; 4) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; 5) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 6) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 7) за згодою власника використовувати приміщення, у тому числі комунальної власності, для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника для перевезення майна; 8) звертатися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа, про встановлення чи зміну порядку і способу виконання, про відстрочку та розстрочку виконання рішення; 9) звертатися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, про роз'яснення змісту документа; 10) звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 11) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи Національної поліції; 12) залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, поліцейських, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання; 13) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 14) застосовувати під час провадження виконавчих дій відеозапис, фото- і кінозйомку; 15) у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення; 16) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 17) з метою профілактичного впливу повідомляти органам державної влади, громадським об'єднанням, трудовим колективам і громадськості за місцем проживання або роботи особи про факти порушення нею вимог законодавства про виконавче провадження; 18) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; 19) у разі необхідності залучати до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 20) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

В суді було встановлено, що державний виконавець, який наділений законодавством України широкими повноваження, не здійснив жодної виконавчої дії задля примусового виконання рішення суду. Натомість, 25.12.2015 року виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Крім того, копія даної постанови була направлена з порушення строків.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В суді було встановлено, що державним виконавцем Гевел О.О. була винесена неправомірна постанова, яка підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

В даному випадку, начальник виконавчої служби Попович Я.В. затвердила неправомірну постанову, тоді як мала здійснювати контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень, що дає підстави визнати її бездіяльність неправомірною.

По даній справі ні державний виконавець, ні начальник відділу до суду не з'явилися, судові виклики були ними проігноровані, жодних пояснень, заперечень не надали, як і не надали до суду виконавче провадження.

По даній справі встановлено, що скарга є обґрунтованою, доведеною, та підлягає задоволенню.

З приводу постановлення окремих ухвал суд не вважає за необхідне їх виносити, оскільки, при розгляді даної скарги, яка є засобом захисту прав учасників виконавчого проваження, були встановлені порушення закону, у зв'язку чим скарга задовольняється і зобов'язуються посадові особи вчинити дії згідно закону.

Постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25.12.2015 року стягувач отримав лише 25.01.2016 року, скарга подана до суду 29.01.2016 року, що дає підстави вважати, що строк скаржником не пропущено.

Відповідно до частини 1 статті 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В силу частини 2 статті 387 Цивільного процесуального кодексу України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1, 5, 6, 11, 25, 27, 30, 31, 47, 83 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 60, 294, 383-387 ЦПК України,

ухвалив:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку», боржник - ОСОБА_2, на дії та бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Гевел Олени Олегівни та начальника Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Попович Яни Валеріївни - задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Гевел Олени Олегівни та начальника Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Попович Яни Валеріївни по винесенню і затвердженню 25.12.2015 року постанови про повернення виконавчого документу стягувачу по Виконавчому провадженню № 49696325 про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу на користь ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» протиправними та безпідставними.

Визнати бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Гевел Олени Олегівни та начальника Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Попович Яни Валеріївни по невиконанню рішення Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу на користь ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» протиправною та безпідставною.

Постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Гевел Олени Олегівни, яка затверджена начальником Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Попович Яною Валеріївною про повернення виконавчого документу стягувачу по Виконавчому провадженню № 49696325 від 25.12.2015 року скасувати.

Зобов'язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Гевел Олену Олегівну провести виконавчі дії для примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11.06.2015 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» боргу в сумі 99 459,74 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: