АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 677/1770/15-ц
Провадження № 22-ц/792/124/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Переверзєвої Н.І.,

суддів: Марцинкевича А.М., Янчук Т.О.

секретар Дубова М.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

В серпні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із зазначеним позовом та просило стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором в розмірі 36285,09 доларів США.

Заочним рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 солідарно заборгованість за кредитним договором №НМKWGK00007956 від 07 лютого 2008 року, яка виникла станом на 13 липня 2015 року в сумі 17873 (сімнадцять тисяч вісімсот сімдесят три) долари США 02 центи, що за курсом 21 гривня 91 копійка відповідно до службового розпорядження НБУ від 13 липня 2015 року складає 391597 (триста девяносто одну тисячу пятсот девяносто сім) гривень 87 копійок. Стягнуто судові витрати по сплаті судового збору в сумі по 1218 гривень з кожного. В решті позовних вимог відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить змінити рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог стосовно стягнення заборгованості по пені і ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі. Вважає що рішення в цій частині є незаконним, таким що ухвалено з неповним зясуванням обставин справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосування норм матеріального і процесуального права.

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4 Провадження № 22ц/792/2473/15

Доповідач Переверзєва Н.І. Категорія 19.27

При цьому вказує, що суд не звернув уваги на те, що штраф та пеня, відповідно до умов кредитного договору, настають при різних обставинах порушення зобовязання зі сторони боржника, тому є різними видами відповідальності за порушення зобовязання боржником. Таким чином, на думку апелянта, суд першої інстанції при вирішенні заявленого позову порушив норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду 1 інстанції скасуванню. При цьому, апеляційний суд вважає за можливе вийти за межі доводів апеляційної скарги на підставі ч. 3 ст. 303 ЦПК України, оскільки під час розгляду справи встановлено неправильне застосування норм матеріального права, яке є обовязковою підставою для скасування рішення.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення пені в сумі 18412,07 доларів США, суд першої інстанції, із посиланням на вимоги ст. 549 ЦК України та правову позицію Верховного Суду України у постанові №6-2003 цс15, виходив із того, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення, а саме за порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те ж саме порушення. Однак, такий висновок суду не відповідає вимогам закону, умовам кредитного договору, зокрема його пунктам 5.1 та 5.3, та суперечить правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у вищезгаданій справі. Крім того, покладаючи солідарно стягнення іншої заборгованості за кредитним договором на позичальника і обох поручителів, суд не дотримався вимог ст. 554 ЦК України.

В силу ч. 3 ст. 554 ЦК України особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом вказаної норми поручителі відповідають перед кредитором солідарно лише у тому випадку, коли вони надали спільну поруку у формі укладення одного договору декількома поручителями. У цьому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою. При укладенні декількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобовязання спільна порука не виникає. У такому разі кредитор має право предявити вимогу до кожного з поручителів на підставі окремого договору, відповідно до яких кожен із поручителів відповідає перед кредитором разом із боржником як солідарні боржники.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 уклали з банком окремі договори поруки, отже вони не видавали спільної поруки.

Стягуючи з боржника і двох поручителів в солідарному порядку суму заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції не звернув уваги на вказані положення закону і умови договорів поруки.

Тому, на думку апеляційного суду, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 мають окремо відповідати перед банком разом з ОСОБА_1 як солідарні боржники.

До того ж, при стягненні із відповідачів штрафів фіксована частина (11,41 доларів США) і процентна складова (1727,32 доларів США), суд не врахував умов договору, а саме п. п.5.1,5.3, відповідно до яких сторонами визначено, що: сплата пені здійснюється у гривні; у випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати; при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань більш ніж на 30 днів, останній зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Крім того, суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 99 Конституції України, ст. 192 ЦК України і не врахував правову позицію, викладену Верховним Судом України у справі за № 6-145цс14.

Відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Виходячи із вищенаведеного та того, що позивачем допущено подвійне нарахування штрафу, в тому числі і на пеню, оскаржуване рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Ст. 526 Цивільного кодексу України визначає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 533 ЦК України визначено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно правовим актом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1 ст. 553, ч. 2 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 07 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав останньому кредит в розмірі 18650 доларів США на строк до 04 лютого 2028 року на наступні цілі: 15000 доларів США на придбання житла, 3650,00 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 2% від суми виданого кредиту ( п. 8.1 договору).

Сторони домовились, що за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, ОСОБА_5 сплачує пеню у розмірі 0,35% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні (п. 8.4 договору).

Також ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 визначили, що при порушенні останнім строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів позичальник сплачує банку штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову (п.5.3 договору).

Виконання ОСОБА_1 грошового зобовязання за кредитним договором було забезпечено поруками ОСОБА_2 і ОСОБА_3 окремо з кожним. За умовами договорів поруки від 07 лютого 2008 року останні, кожен окремо, поручилися перед ПАТ КБ «Приватбанк» за виконання ОСОБА_1 обовязку з повернення кредиту, сплати процентів і неустойки. У випадку невиконання позичальником зобовязань за кредитним договором боржник і поручитель мали відповідати перед банком як солідарні боржники.

В звязку з невиконанням позичальником своїх зобовязань станом на 13 липня 2015 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 16134,29 доларів США, яка складається з 9484,68 доларів США заборгованості за кредитом, 6358,16 доларів США - заборгованості по процентах за користування кредитом, 291,45 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом. Крім того, банк нарахував пеню за порушення позичальником грошового зобовязання в розмірі 18412,07 доларів США та штраф у сумі 1738,73 долари США (фіксована частина 11,41 доларів США, процентна складова 1727,32 доларів США). Однак, даний розрахунок є невірним, оскільки штраф нараховано в тому числі і на пеню, тобто допущено подвійне нарахування. На думку, апеляційного суду правильним буде наступне нарахування: 16134,25 доларів США х 5 відсотків = 806,71 доларів США. Відповідно до розпорядження НБУ станом на 13 січня 2016 року курс долара США до української гривні становить 23,26 грн. за 1 долар США. Таким чином, еквівалент 806,71 доларів США становить 18764,13 грн. і до стягнення із відповідачів підлягає означена сума плюс 250 грн.(відповідно до п. 5.3 договору), що складає 19014,13 грн. Що стосується нарахування пені, то суд виходить із наступного: 18412,07 доларів США х 23,26 грн. = 428264,74 грн.

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виходячи з аналізу даної норми права сплата неустойки є єдиним видом відповідальності за порушення зобов'язання незалежно від виду неустойки (штраф або пеня).

Пунктом 5.1 Договору передбачено застосування пені, як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час згідно пункту 5.3 Договору сторонами передбачена сплата штрафів, як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення, а саме за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більш ніж за 30 днів.

Таким чином, банк нарахував ОСОБА_1 неустойку (штраф, пеню) за різні порушення умов зобовязань за кредитним договором, тому висновок суду, що позивачем застосовано один і той же вид відповідальності за вчинення ОСОБА_1 одного і того порушення є помилковим. Аналогічна позиція висвітлена в постанові пленуму Верховного Суду України №6-47цс12 від 31 жовтня 2012 року.

Отже із позичальника ОСОБА_1 і поручителя ОСОБА_2 підлягає стягненню солідарно заборгованість за кредитом в сумі 9484,68 доларів США, 6358,16 доларів США - заборгованості по процентах за користування кредитом, 291,45 доларів США - заборгованості по комісії за користування кредитом, пеня за порушення позичальником грошового зобовязання в розмірі 428264,74 грн. та штраф у сумі 19014,13 грн. Така ж сума підлягає стягненню солідарно із ОСОБА_1 і поручителя ОСОБА_3 Крім того, із кожного з відповідачів на користь позивача слід стягнути по 1218 грн. витрат по сплаті судового збору ( 3654 грн.: 3), які він поніс при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2015 року скасувати.

Позов задоволити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 07 лютого 2008 року №НМKWGK00007956: за кредитом в сумі 9484,68 доларів США, заборгованість по процентах за користування кредитом 6358,16 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 291,45 долар США, пеню за порушення позичальником грошового зобовязання в розмірі 428264,74 грн. та штраф у сумі 19014,13 грн. При проведенні цього стягнення враховувати утримання, здійснені з ОСОБА_3.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 07 лютого 2008 року №НМKWGK00007956: за кредитом в сумі 9484,68 доларів США, заборгованість по процентах за користування кредитом 6358,16 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 291,45 долар США, пеню за порушення позичальником грошового зобовязання в розмірі 428264,74 грн. та штраф у сумі 19014,13 грн. При проведенні цього стягнення враховувати утримання, здійснені з ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» по 1218 грн. судових витрат з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.І.Переверзєва