Справа № 289/936/16-ц
Номер провадження 2/289/627/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2016 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Сіренко Н.С.,

при секретарі Галькевич Ю.В.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Забілоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання права на спадщину та перерозподіл в порядку статті 1270 ЦК України, -

ВСТАНОВИВ:

10.06.2016 року позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька позивача ОСОБА_1 та третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_3 та діда позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, який помер 15.02.2010 року, право власності на 1/2 частини кожному з позивачів житлового будинку № 85 з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Лужок в с. Забілоччя Радомишльського району Житомирської області.

Крім того, визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 15.02.2010 року, грошових внесків (заощаджень) з усіма нарахуваннями та компенсаціями по ним, які наявні на всіх особових (депозитних) рахунках, пластикових картках тощо, № 9155120 на імя ОСОБА_4 у Радомишльському ТВБВ філії Житомирське ОУ №10005 ПАТ «Державний ощадний банк України» м. Київ.

Крім того визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 15.01.2016 року, грошові суми невиплаченої та неотриманої пенсії, яка наявна на всіх особових (депозитних) рахунках, пластикових картках тощо на імя ОСОБА_5 і нарахована УПФУ в Радомишльському районі Житомирської області.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.02.2010 року помер спадкодавець ОСОБА_4, який був рідним батьком позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2 і одночасно дідом іншого позивача ОСОБА_2, після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається з: житлового будинку з надвірними будівлями № 85, що розташований по вул. Лужок в с. Забілоччя Радомишльського району Житомирської області; грошових внесків (заощаджень) зі всіма нарахуваннями та компенсаціями по ним на імя ОСОБА_4 у радомишльському ТВБВ філії Житомирське ОУ №10005 ПАТ «Державний ощадний банк України» м. Київ.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 фактично прийняла його дружина ОСОБА_5 шляхом фактичного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, діти спадкодавця ОСОБА_1, ОСОБА_3 та онук ОСОБА_2, які організували поховання батька та вступили в фактичне користування житловим будинком тощо.

15.01.2016 року померла дружина спадкодавця ОСОБА_5, яка являлася рідною матірю позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2 і одночасно бабою іншого позивача ОСОБА_2, після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається з: грошової суми невиплаченої та неотриманої пенсії, яка наявна на всіх особових (депозитних) рахунках, пластикових картках тощо на імя ОСОБА_5 і нарахована УПФУ в Радомишльському районі Житомирської області.

Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли її діти - ОСОБА_1, ОСОБА_3 та онук ОСОБА_2, які організували поховання батька та вступили в фактичне користування житловим будинком тощо.

Нотаріальна контора не має можливості видати позивачам свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на будинок, що і змусило позивачів вирішувати зазначене питання у судовому порядку.

В судове засідання позивачі не зявилися, від їх представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримав та просить їх задовольнити із зазначених в позовній заяві підстав.

Відповідач надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності їх представника, проти заявлених вимог не заперечує та просить задовольнити (а.с.56).

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Василенко) ОСОБА_6 народилася 03.09.1960 року, батьками згідно свідоцтва про її народження зазначені: батько ОСОБА_4, мати ОСОБА_5 (а.с.8-9,12,14).

Другий позивач ОСОБА_2 народився 09.09.1996 року, його батьком в свідоцтві про народження зазначений ОСОБА_7, який по справі являється третьою особою та крім того являється сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.10-11,13,15).

Як вбачається із свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 помер 15.02.2010 року в с. Забілоччя Радомишльського району Житомирської області, а ОСОБА_5 померла 15.01.2016 року в м. Києві (а.с.16,17).

Згідно виданих виконкомом Забілоцької сільської ради довідок від 02.02.2016 року № 51 та № 52 ОСОБА_4 належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 85, що розташований по вул. Лужок в с. Забілоччя Радомишльського району Житомирської області. На день його смерті 15.02.2010 року та протягом шести місяців з дня смерті у згаданому житловому будинку № 85 була зареєстрована та постійно проживала його дружина ОСОБА_5, яка померла 15.01.2016 року. Крім померлої в цьому будинку ніхто не проживав, та не був зареєстрований на день смерті спадкодавця. Зазначена інформація також підтверджується копіями із по господарських книг (а.с.27,28,29,30-39).

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, частини 1 ст. 1222, частини 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У першу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця (статті 1261 та 1262 ЦК України).

Частинами 1, 3 ст. 1268, частиною 1 ст. 1269, частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк.

Відповідно до ст. 1273 ЦК спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкоємцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо.

В матеріалах справи знаходиться відповідьРадомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області від 15.06.2016 року, що після смерті ОСОБА_4, який помер 15.02.2010 року, та ОСОБА_5, яка померла 15.01.2016 року, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, заявами про відмову від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців або заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталися. Спадкова справа до майна ОСОБА_4, який помер 15.02.2010 року, та ОСОБА_5, яка померла 15.01.2016 року, нотаріальною конторою не заведена (а.с.53).

У відповідності до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом шестимісячного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Позивачі із заявою про визначення додаткового строку до суду не зверталися.

Аналіз наведених норм права та встановлених в судовому засіданні обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що заявлені позовні вимоги позивачів про визнання права власності на спадкове майно являються безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1223, 1262, 1268-1270, 1272ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Забілоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання права на спадщину та перерозподіл в порядку статті 1270 ЦК України відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. С. Сіренко