Номер провадження: 22-ц/785/3541/16
Головуючий у першій інстанції Коблова О. Д.
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А., Черевка П.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - «Про стягнення заборгованості за кредитним договором», за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

30.09.2014 року ПАТ «Фідобанк» звернулись до суду із зазначеним позовом, по якому просили в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/1581/44/02125 від 26.04.2007 року стягнути солідарно з відповідачів грошову суму у розмірі 1 224 661,58 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що 26.04.2007 року між ВАТ «АКБ «Престиж» (в подальшому змінив назву на ВАТ «Ерсте Банк», повним правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір на суму 115 500 дол. США зі сплатою 12,5 % річних (з 27.08.2010 року по 27.08.2011 року з оплатою 10,5 % річних) строком до 25.10.2017 року. В забезпечення зобов'язань за кредитним договором, було укладено: 26.04.2007 року між банком та ОСОБА_2 іпотечний договір, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме нежилі приміщення перукарні за адресою: АДРЕСА_1; 26.04.2007 року між банком та ОСОБА_3 договір поруки; 27.08.2010 року між банком та ОСОБА_4 договір поруки; 27.08.2010 року між банком та ОСОБА_4 договір іпотеки. Позивач вказав, що у зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань перед банком, виникла заборгованість, яка станом на 10.07.2014р. складає 1 224 661,58 грн.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 12.12.2014 року позовні вимоги задоволені, стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Фідобанк» грошову суму у розмірі 1 224 661,58 грн. та з кожного відповідача на користь ПАТ «Фідобанк» судовий збір в розмірі 1218 грн.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.03.2015 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

26.03.2015 року ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на вказане заочне рішення районного суду, по якій просила рішення скасувати, ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення районного суду, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, а також порушення районним судом норм матеріального права.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.05.2015 року апеляційна скарга ОСОБА_4 відхилена, заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12.12.2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.01.2016 року ухвала апеляційного суду Одеської області від 12.05.2015 року скасовано, справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов банку, суд першої інстанції виходив із доведеності вимог банку та їх відповідності до положень законодавства.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується частково, оскільки районний суд помилково стягнув солідарно із двох поручителів заборгованість по кредиту, однак ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлено солідарної відповідальності поручителів між собою перед кредитором.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає частково.

Судом встановлені наступні фактичні обставини у справі.

Встановлено, що 26 квітня 2007р. між ВАТ "АКБ "Престиж" (у подальшому змінив назву на ВАТ "Ерсте Банк", повним правонаступником якого є ПАТ "ФІДОБАНК") та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір за №014/1581/44/02125 про надання кредиту в сумі 115500доларів США строком до 25 жовтня 2017р., з урахуванням Додаткової угоди №1 від 27 травня 2009 року під 12,5% річних, а з 27.08.2010 року по 27.08.2011 року під 10,5% річних у відповідності до Додаткової угоди № 3 від 27.08.2010 року, з погашенням кредиту та відсотків за користування ним щомісячно.

На забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором 27 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, згідно з яким останній передав в іпотеку банку належні йому на праві власності нежилі приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Також на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «АБ «Престиж» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 014/1581/44/02125/2 від 26 квітня 2007р.

Крім того, 27 серпня 2010р. між ПАТ «рсте Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 14/1581/44/02125/3, згідно з умовами якого була встановлена солідарна відповідальність боржника і поручителя перед банком за кредитним договором.

27 серпня 2010 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки на забезпечення виконання кредитного договору від 26 квітня 2007р., укладеного між банком та ОСОБА_2, за яким предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира АДРЕСА_2.

Таким чином, кредитний договір був забезпечений окремими договорами поруки банку з ОСОБА_3 від 26 квітня 2007 року та з ОСОБА_4 від 27 серпня 2010 року і окремими договорами іпотеки банку з ОСОБА_2 від 27 квітня 2007 року та з ОСОБА_4 від 27 серпня 2010 року.

Банком умови кредитного договору були виконані належним чином і ОСОБА_2 отримав кошти в сумі 115500доларів США.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, а згідно ст.525 ЦПК України, одностороння відмова від виконання договірного зобов'язання не допускається.

Судом також було встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 не були виконані належним чином умови кредитного договору по поверненню кредитних грошових коштів, внаслідок чого перед банком за договором кредитування у нього виникла заборгованість по кредиту станом на 10 липня 2014 року у розмірі 1224 661грн.58 коп., з яких:

- прострочена заборгованості за кредитом в розмірі 28039,93 доларів США, що еквівалентно 326893грн.15коп.;

- строкова заборгованість за кредитом 71634,31 доларів США, що еквівалентно 835122грн.10коп.;

- прострочена заборгованість за відсотками у розмірі 2116.41, що еквівалентно 24763грн.38коп.;

- строкова заборгованість за відсотками у сумі 819,24 доларів США, що еквівалентно 9550грн.81коп.;

- пеня за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 27613грн.05коп.;

- пеня за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 809грн.09коп.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 553 та ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом наведених норм матеріального права поручитель хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього Кодексу).

Матеріалами справи підтверджується, що 12 серпня 2014 року банк направив на ім'я ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 листи-вимогу про погашення заборгованості за кредитом (а.с.44-52).

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Згідно із ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України

Діючим законодавством передбачена можливість встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобов'язання одночасно з боку декількох осіб.

Однак, така порука виникає лише на підставі її спільного надання у формі укладення одного договору декількома поручителями ( ч. 3 ст. 554 ЦК України) та лише у випадку укладення одного договору декількома поручителями (спільна порука) поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою.

У даному випадку на забезпечення виконання того самого зобов'язання укладено кілька договорів поруки, тому в цьому випадку положення ч. 3 ст. 554 ЦК України не застосовується, оскільки поручителі не несуть у такому разі солідарної відповідальності між собою, а тому не можна вважати поруку їхньою спільною відповідальністю. За таких обставин, кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору.

Отже, на підставі наведених норм права, оцінюючі докази у справі в їх сукупності, виходячи із встановленого в судовому засіданні факту неналежного виконання ОСОБА_2 кредитних зобов'язань та з боку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 умов договорів поруки, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що пред'явлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі: шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно із усіх поручителів, тобто відповідно до вимог ч.3 ст. 554 ЦК України.

До даних правовідносин слід застосувати вимоги ч. 1 ст. 554 ЦК України та стягнути кредитну заборгованість окремо з кожного поручителя та боржника.

Доводи апелянта ОСОБА_4, відносно того, що до неї не може бути застосована солідарна відповідальність, оскільки вона є майновим поручителем, є необґрунтованими, оскільки судом встановлено та не заперечується самим апелянтом ОСОБА_4, що 27 серпня 2010р. з нею банком був укладений договір поруки, яким встановлена її солідарна відповідальність з позичальником перед бенком. Тобто ОСОБА_4 є не тільки майновим поручителем за договором іпотеки, а й фінансовим поручителем за договором поруки.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Представник банку надав суду докази на підтвердження своїх позовних вимог. Наведені банком розрахунки заборгованості за кредитним договором є правильними та обгрнутованими.

Відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову банку.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, однак помилково застосував до даних правовідносин матеріальну норму права, яка не підлягала застосуванню, тому судове рішення слід змінити, з підстав передбачених п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, виклавши резолютивну частину відповідно до положень ч.1 ст. 554 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.4, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2014 року -змінити.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) та з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2) на користь ПАТ «ФІДОБАНК» ( ) заборгованість за кредитним договором № 014/1581/44/02125 від 26 квітня 2007 року у загальному розмірі 1224661 ( один мільйон двісті двадцять чотири тисячі шістсот шістдесят одна) гривня 58 коп., яка складається: із простроченої заборгованості за кредитом - 326893,15 грн., строкової заборгованості за кредитом - 835122,10 грн., простроченої заборгованості за процентами - 24673,38 грн., строкової заборгованості за процентами - 9550, 81 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту - 27613,05 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів - 809,09 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) та з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3) на користь ПАТ «ФІДОБАНК» ( ) заборгованість за кредитним договором № 014/1581/44/02125 від 26 квітня 2007 року у загальному розмірі 1224661 ( один мільйон двісті двадцять чотири тисячі шістсот шістдесят одна) гривня 58 коп., яка складається: із простроченої заборгованості за кредитом - 326893,15 грн., строкової заборгованості за кредитом - 835122,10 грн., простроченої заборгованості за процентами - 24673,38 грн., строкової заборгованості за процентами - 9550, 81 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту - 27613,05 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів - 809,09 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2), з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3) на користь ПАТ «ФІДОБАНК» ( ) суму сплаченого судового збору з кожного по 1218 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

20.04.2016 року м. Одеса