Справа № 643/9637/16-ц
Номер провадження 2/643/5459/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2016 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м.Харкова Довготько Т.М., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про захист права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з вище вказаним позовом до відповідача ОСОБА_2 міської ради в якому просить: у звязку з невизначеністю ціни позову відстрочити сплату судового збору та відкрити провадження у справі; визнати право власності за позивачем на нежитлову будівлю літ. «Г-1», що розташована за адресою: м.Харків, шосе Салтівське,145.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожен має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені ст.119 ЦПК України.

Відповідно до п.п.2,4,5,6 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Однак позивачем вимоги, передбачені вказаними законодавчими нормами, не виконані.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Позивачем усупереч вище вказаним вимогам у позовній заяві не зазначено доказів про те, що він звертався до відповідних органів з проханням про видачу дублікату свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю літ. «Г-1», що розташована за адресою: м.Харків, шосе Салтівське,145 і йому було відмовлено.

Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач заявляє вимогу про визнання права власності на вказане нерухоме майно, тобто вимогу майнового характеру та просить у звязку з невизначеністю ціни позову відстрочити сплату судового збору.

Відповідно до ч.2ст. 4 Закону України «Про судовий збір», який набрав чинності 1 листопада 2011 року, зі змінами та доповненнями, встановлено розміри ставок судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру, який справляється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (на момент подання позовної заяви становить 551,20 грн. та не більше 6890,00 грн.).

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Зокрема, частиною пятою статті 119 ЦПК передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Отже, якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обовязковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору (частина пята статті 119 ЦПК), не буде поданий у строк, установлений судом,визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 121 ЦПК) або залишення заяви без розгляду.

Разом із тим, якщо позивачем (заявником) заявлено клопотання про відстрочення або розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його оплати відповідно до статті 82 ЦПК, то наслідки, передбачені статтею 121 ЦПК, застосовуються лише за умови відмови в задоволенні такого клопотання, про що постановляється відповідна ухвала.

Вважаю, що заява позивача про відстрочення сплати судового збору по справі у звязку із невизначеністю ціни позову на день його подання, не підлягає задоволенню, а позовна заява має бути залишена без руху виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до розяснень, які містяться в п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Вважаю, що підстави визначені частиною 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір», для відстрочення сплати судового збору відсутні.

За таких обставин суддя приходить до висновку, що у зв'язку з відсутністю встановлених законом підстав для відстрочення сплати судового збору в задоволенні заяви позивача слід відмовити.

У звязку з вищезазначеним суддя приходить до висновку про те, що позовна заява не відповідає вимогам ч. 4 та ч. 5ст. 119 ЦПК України, оскільки позивачем не зазначено ціну позову, а також до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.80 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю цього майна, тобто його дійсною вартістю.

Підпунктом а) п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

При цьому посилання позивача на те, що він на час пред'явлення позову не може визначити ціну позову, тобто вартість нерухомого, є безпідставними, оскільки з матеріалів позову вбачається, що позивач має технічний паспорт на нерухоме майно, у якому зазначені всі характеристики нежитлової будівлі.

У звязку з тим, що позивач не може визначити ціну позову, суд вважає за доцільне встановити для сплати позивачу максимальну ставку судового збору у розмірі 6890,00 гривні, у разі не сплати судового збору у відповідності до фактичної ринкової вартості майна.

Відповідно до ст.121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.119,120 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. 82, ст. 121 ч.1 ЦПК України, Законом України "Про судовий збір", суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення від сплати судового збору по справі відмовити.

Позовну заяву позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про захист права власності - залишити без руху.

Встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Розяснити позивачу, що у випадку невиконання вказівок суду у встановлений строк, позовна заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена в частині визначення розміру судових витрат протягом пяти днів з моменту отримання копії ухвали до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя - Т.М. Довготько