Ухвала

іменем україни

28 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Завгородньої І.М., ПисаноїТ.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_5

Зазначав, що з 10 травня 1994 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, за час шлюбу за спільні кошти придбано: частину будівлі адміністративного корпусу (перший поверх) по АДРЕСА_3, 51/100 частини будівлі цього ж адміністративного корпусу (приміщення на другому та третьому поверхах), а також спільно із сином ОСОБА_5 - ОСОБА_6 трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка в подальшому була переведена у нежитлове приміщення і переобладнана у магазин.

З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просив поділити це майно, виділивши йому частину адміністративної будівлі на першому поверсі по АДРЕСА_3, вартістю 985 468 грн, а іншу частину цього адміністративного корпусу вартістю 2 103 007 грн та 1/2 частини квартири, яка переведена у нежитлове приміщення і переобладнана у магазин, вартістю 188 125 грн 50 коп. залишити у власності ОСОБА_5

У травні 2015 року ОСОБА_5 звернулась із зустрічним позовом, в якому просила визнати спільною сумісної власністю квартиру АДРЕСА_2, автомобіль ВАЗ 2107, 1991 року випуску, та автомобіль ВАЗ 21150, 2001 року випуску, та провести поділ цього майна, визнавши за кожним із сторін право власності на 1/2 частини квартири, ОСОБА_4 виділити автомобіль ВАЗ 2107, 1991 року випуску, та стягнути з нього на її користь половину вартості автомобілів ВАЗ 2107, 1991 року випуску, та ВАЗ 21150, 2001 року випуску.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 травня 2015 року позовні вимоги об`єднанні в одне провадження.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 16 березня 2016 року, у позові ОСОБА_4 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано спільним майном подружжя ј частини квартири АДРЕСА_2, автомобіль ВАЗ 2107, 1991 року випуску.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/8 частини квартири АДРЕСА_2.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 7/8 частини квартири АДРЕСА_2 та автомобіль ВАЗ 2107, 1991 року випуску.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 12 020 грн грошової компенсації за частку у праві спільної власності на автомобіль ВАЗ 2107, 1991 року випуску.

У іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно виходив із того, що частину будівлі адміністративного корпусу (перший поверх) по АДРЕСА_3, 51/100 частини будівлі цього ж адміністративного корпусу (приміщення на другому та третьому поверхах), адреса якого зазначена: АДРЕСА_3, придбані ОСОБА_5 як фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності, за кошти від здійснення такої діяльності і для здійснення підприємницької діяльності, а відтак це майно не належить до спільного майна подружжя, а є особистим майном фізичної особи-підприємця .

Також судом обґрунтовано взято до уваги обставини щодо придбання спірного майна, встановлені рішенням господарського суду Вінницької області від 08 червня 2015 року, у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, яким останнього зобов'язано усунути перешкод у користуванні майном - частиною адміністративної будівлі за адресою: АДРЕСА_3, та встановлено, що ОСОБА_5, купуючи під час шлюбу вказане вище нерухоме майно як фізична особа-підприємець для здійснення підприємницької діяльності, діяла виключно як власник цього майна та суб'єкт господарювання в процесі здійснення нею господарської діяльності.

Наведені в касаційній скарзі доводи щодо інших позовних вимог висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Підстав для виходу за межі касаційної скарги не вбачається, а тому судові рішення залишаються без змін на підставі ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 16 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

І.М.Завгородня

Т.О.Писана