Справа № 171/926/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03 серпня 2016 року Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Чумак Т.А..,
за участю секретаря Жандарук В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державного вищого навчального закладу "Криворізького національного університету" до ОСОБА_1 про стягнення одноразової адресної грошової допомоги,
встановив:
24.05.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення одноразової адресної грошової допомоги. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між Державним вищим навчальним закладом «Криворізький національний університет» в особі проректора з науково - педагогічної роботи університету директора інституту ОСОБА_2 та випускником ДВНЗ «Криворізький національний університет» ОСОБА_1 був укладений договір № 141 від 09 жовтня 2013 року про працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, які навчалися за напрямами і спеціальностями педагогічного профілю. За цим договором відповідачка повинна була відпрацювати протягом трьох років з дня укладання угоди про роботу у загальноосвітньому або професійно-технічному навчальному закладі, а також отримати одноразову адресну грошову допомогу у п'ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати. З 13.08.2013 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду вчителя англійської мови в Михайло-Заводський навчально-виховний комплекс. Відповідно до порядку надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів у 2013 році, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України № 736 від 12.06.2013 року, нарахування та виплата допомоги здійснювалася у вищому навчальному закладі на підставі наказу, що видається після затвердження кількості випускників, яким надавалася допомога, та на підставі поданої випускником до 10 жовтня 2013 року заяви про надання допомоги, копії трудової книжки та копії договору. Виплата допомоги здійснювалася до кінця поточного року. Наказом ректора від 21.11.2013 року № 297 на підставі поданої відповідачкою заяви про надання допомоги, копії трудової книжки, копії договору № 141 від 09 жовтня 2013 року на ім'я ОСОБА_1 в ПАТ «Приватбанк» позивачем було виплачено грошову допомогу у розмірі 4874 грн. 75 коп. 09.02.2015 року ОСОБА_1 була звільнена з Михайло-Заводського навчально-виховного комплексу за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України. Між Державним вищим навчальним закладом «Криворізький національний університет», в особі проректора з науково - педагогічної роботи університету директора інституту ОСОБА_2 та випускником ДВНЗ «Криворізький національний університет» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода № 10 від 12 лютого 2015 року про розірвання договору № 141 від 09 жовтня 2013 року. Згідно пункту 2 зазначеної додаткової угоди відповідачка зобов'язана була повернути суму фактичної одержаної допомоги на рахунок ДВНЗ «Криворізький національний університет». Відповідачці було направлено претензію № 2 від 25.01.2016 року про відшкодування суми одноразової адресної грошової допомоги на рахунок університету до 20.04.2016, на яку не було прореаговано належним чином, тому на підставі вищевказаного просить заяву задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідачки 1 999,75 грн. адресної допомоги. Позивач у судове засідання не зявився, про день, місце та час слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу слухати у його відсутності.
У судове засідання відповідачка не зявилася, причини неявки суду не повідомила..
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 09.10.2013 року між Державним вищим навчальним закладом «Криворізьким національним університетом» Криворізьким педагогічним інститутом, в особі проректора з науково-педагогічної роботи університету - директора інституту, ОСОБА_2 та відповідачкою був укладений договір № 141 про працевлаштування випускників Криворізького державного педагогічного університету. За п. 2 даного договору, відповідач повинна була відпрацювати протягом трьох років з дня укладання угоди про роботу у загальноосвітньому або професійно-технічному навчальному закладі, а також отримати одноразову адресну грошову допомогу у п'ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати (а.с. 6).
Згідно копії трудової книжки відповідача 13.08.2013 року ОСОБА_1 була прийнята на посаду вчителя англійської мови Михайло-Заводської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня (а.с. 19).
Відповідно до п. 5 Порядку надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів у 2013 році, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України № 736 від 12.06.2013 року, нарахування та виплата допомоги здійснювалась у вищому навчальному закладі на підставі наказу, який видавався після затвердження кількості випускників, яким надавалася допомога, та на підставі поданої випускником заяви про надання допомоги, копії трудової книжки та копії договору. Виплата допомоги здійснювалася до кінця поточного року.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі заяви ОСОБА_1 про надання допомоги (а.с. 17) позивачем були перераховані грошові кошти в сумі 4874,75 грн.
Згідно із п. 7 Порядку надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів у 2013 році, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України № 736 від 12.06.2013 року, у разі відмови випускника без поважних причин приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років від початку роботи у загальноосвітньому або професійно-технічному навчальному закладі, отримувач допомоги повинен повернути суму фактично одержаної допомоги у вищий навчальний заклад, де була здійснена виплата, а вищий навчальний заклад повертає зазначені кошти до державного бюджету (а.с. 9).
Як вбачається, 09.02.2015 року ОСОБА_1 було звільнено з Михайло-Заводської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується наказом № 15п.2-к/тр від 09.02.2015 року (а.с. 20).
12.02.2015 року між Державним вищим навчальним закладом «Криворізький національний університет», в особі проректора з науково - педагогічної роботи університету директора інституту ОСОБА_2 та випускником ДВНЗ «Криворізький національний університет» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода № 10 від 12 лютого 2015 року про розірвання договору № 141 від 09 жовтня 2013 року. Згідно пункту 2 зазначеної додаткової угоди відповідачка зобов'язана була повернути суму фактичної одержаної допомоги на рахунок ДВНЗ «Криворізький національний університет», однак відповідачка суму допомоги не повернула, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 1 999,75 грн. (а.с. 21, 23).
У порушення п. 2.3.1 та п. 2.3.3. договору № 141 від 09.10.2013 року відповідач звільнившись за власним бажанням протягом трьох років від початку роботи у загальноосвітньому або професійно-технічному навчальному закладі, у добровільному порядку не відшкодувала до державного бюджету суму отриманої нею допомоги в повному обсязі, заборгованість складає 1 999,75 грн.
Відповідно до ст. 611 ч. 1 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Згідно ст. 625 ч. 1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання.
З метою досудового урегулювання спору позивач за місцем мешкання відповідачки направляв претензію № 2 від 25.01.2016 року з вимогою добровільно повернути суму отриманої допомоги на рахунок учбового закладу у розмірі 1 999,75 грн., проте дана претензія відповідачем залишена без задоволення (а.с. 22).
Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Таким чином, перевіривши та дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги ДВНЗ «КНУ» обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі, суд керується ст. 88 ЦПК України та задовольняючи вимоги позивача, стягує з відповідачки на понесені і документально підтверджені позивачем судові витрати.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 213, 215, 224, 226 ЦПК України, суд
Позов Державного вищого навчального закладу "Криворізького національного університету" до ОСОБА_1 про стягнення одноразової адресної грошової допомоги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет», одержану одноразову грошову допомогу у розмірі 1 999,75 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378,00 грн., усього 3 377,75 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Апостолівським районним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.
На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя:ОСОБА_3