Справа№592/8771/15-ц
Провадження №2/592/374/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

при секретарі: Троценко Ю. Ю. ,

за участю представника позивача за довіреністю: ОСОБА_1 ,

за участю відповідача: ОСОБА_2 ,

за участі представника відповідача за договором: адвоката ОСОБА_3 ,

за участю представниці відповідача за довіреністю: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в приміщенні суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: реєстраційна служба Сумського міського управління юстиції Сумської області про припинення права спільної часткової власності, про виділення в натурі частин домоволодіння шляхом визнання права приватної власності, -

В С Т А Н О В И В :

09.09.2015 року представник позивача ОСОБА_5 за довіреністю ОСОБА_1 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: реєстраційна служба Сумського міського управління юстиції Сумської області про припинення права спільної часткової власності, про виділення в натурі частин домоволодіння шляхом визнання права приватної власності, в якому він зазначив про те, що ОСОБА_5 набув у власність 93/150 або 62/100 частин житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташованих по вулиці Островського, 143 в місті Суми, що підтверджується договором дарування від 26 серпня 2003 року. Інші 38/100 частин даного житлового будинку з господарськими будівлями належить на праві власності ОСОБА_2, які набуті ними на підставі договору купівлі-продажу від 21 жовтня 1977 року. У подальшому, ОСОБА_5 і ОСОБА_2 проведено реконструкцію належним їм приміщень у вказаному домоволодінні шляхом демонтування печі, в результаті чого відбулося збільшення житлової площі з 54,7 м І на 55,4 м І . На сьогоднішній день, технічна характеристика та нумерація приміщень домоволодіння відповідає технічному паспорту від 30 липня 2015 року, складеному ДП Бюро технічної інвентаризації Сумського району КУ Управління розвитку інфраструктури та архітектурного планування Сумського району . ОСОБА_5 , маючи на меті отримати кредит під заставу належного йому нерухомого майна, наразі обмежений у реалізації такого права, оскільки відповідно до ст. 5 Закону України Про іпотеку предметом іпотеки може бути нерухоме майно, зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі обєкт права власності. Для вирішення питання мирним шляхом, 03 серпня 2015 року ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_2 з пропозицією провести у добровільному порядку поділ належного їм на праві спільної часткової власності домоволодіння шляхом виділу частки кожного співвласника. Для цього, в змісті направленої пропозиції вказувалося про необхідність 11 серпня 2015 року о 10 год. 00 хв. зявитися до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_6 для укладення відповідного договору. Факт такого звернення підтверджується поштовою квитанцією з описом вкладення від 03 серпня 2015 року. Однак, у запропонований час, співвласник не зявився до приватного нотаріуса ОСОБА_7 , що свідчить про порушення прав ОСОБА_5 на вільно розпорядження своєю часткою у спільному майні. З метою вирішення наявного спору між сторонами в даній справі, ОСОБА_5 звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Із загальних положень законодавства, що регулюють здійснення прана власності, а саме ч. 1 та ч. 2 ст. 319 ЦК України передбачено наявність у власника права володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а також вчиняти будь-які дії, які не суперечать закону, дотримуючись при цьому моральних засад суспільства. При цьому, відповідно до ч. 3 вказаної статті, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Таким чином, законодавством гарантовано право кожній особі вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать законодавству. Разом з цим, реалізація свого права власності на майно має ряд особливостей, якщо власниками такого майна відразу є кілька осіб. Згідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб, із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. В розумінні ч. 1 ст. 358 ЦК України здійснення права спільної часткової власності відбувається співвласниками за їхньою згодою. Але, ч. 3 даної статті передбачає наявність у кожного співвласника отримати у володіння та користування ту частину спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. При цьому, відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок № 7 від 04 жовтня 1991 року, реалізація такого права співвласником можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом. Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Аналогічне по своїй суті розяснення наведено в п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності № 20 від 22 грудня 1995 року. Для можливості зясування наявності технічної можливості стосовно виділу частки ОСОБА_5 із спільного майна, останнім замовлено проведення будівельно-технічного дослідження, на вирішення якого поставлено питання про: - технічну можливість виділення в натурі частини житлового будинку в надвірними будівлями в домоволодінні, розташованому за адресою: м. Суми, вул. Островського, 143 між співвласниками з урахуванням їх часток, та встановлення можливих варіантів поділу житлового будинку та господарський будівель в натурі, по сформованому порядку користування. - встановлення можливості подальшої експлуатації вказаних обєктів як окремих обєктів нерухомого майна. За результатами вказаного будівельно-технічного дослідження складено експертний висновок № 815 від 18 серпня 2015 року. Відповідно до змісту даного висновку, судовим експертом встановлена можливість виділу частки майна позивача із всього домоволодіння та у звязку з чим запропоновано лише 1 варіант такого поділу з урахуванням сформованого порядку користування. За цим запропонованим варіантом, ОСОБА_5 має право виділити в натурі належну йому частку із домоволодіння шляхом передачі в його приватну власність наступних приміщень житловою будинку та господарських будівель і споруд: приміщення житлового будинку під літ А-1 з прибудовами, що складається з кухні під № 1-1 , площею 8,5 м ? , житлової кімнати під № 1-2 , площею 20,6 м ? , житлової кімнати під № 1-3 , площею 11,1 м ? , санвузлу під № 1-4 , площею 2,9 м ? , ; погрібу під літ. Б , навісу під літ. Ж , навісу під літ. Л , гаражу під літ. И , літнього душу під літ. К та 62/100 частин огорожі № 1, 4. На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 3, 118, 119 ЦПК України, він просив: 1. Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_5 з ОСОБА_2 на 93/150 частин домоволодіння по вулиці Островського, 143 в місті Суми. 2. Виділити ОСОБА_5 в натурі 93/150 частин домоволодіння по вулиці Островського, 143 в місті Суми, в окремий обєкт нерухомого майна, шляхом визнання за ним права приватної власності на індивідуальний житловий будинок, що складається з наступних приміщень та господарських будівель: кухня під № 1-1 , площею 8,5 м ? , житлова кімната під № 1-2 , площею 20,6 м ? , житлова кімната під № 1-3 , площею 11,1 м ? , санвузол під № 1-4 , площею 2,9 м ? ; погріб під літ. В , навіс під літ. Ж , навіс під літ. Л , гараж під літ. И , літній душ під літ. К , 62/100 частин огорожі № 1, 4 відповідно до технічного паспорту від 30 липня 2015 року, складеного ДП Бюро технічної інвентаризації Сумського району КУ Управління розвитку і інфраструктури та архітектурного планування Сумського району (вхідний № 29619/15 від 09.09.2015 року) (а. с. 3 5) .

27.10.2015 року відповідач ОСОБА_8 надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми заперечення проти позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , в якому він зазначив про те, що в Ковпаківському районному суді м. Суми знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_5 (далі позивач) до ОСОБА_2, третя особа: реєстраційна служба СМУЮ Сумської області про припинення права спільної часткової власності та виділення в натурі частин домоволодіння в окремий обєкт нерухомого майна. Позивач у своїй заяві просить припинити право спільної часткової власності з ОСОБА_2 на 93/150 частин домоволодіння по вул. Островського, 143 в м. Суми та виділити йому в натурі 93/150 частин домоволодіння по вул. Островського, 143 в м. Суми, в окремий обєкт нерухомого майна, шляхом визнання за ним права приватної власності на індивідуальний житловий будинок, що складається з кухні № 1-1, площею 8,5 м ? , житлової кімнати № 1-2, площею 20,6 м ? , житлової кімнати № 1-3, площею 11,1 м ? , санвузла № 1-4, площею 2,9 м ?; погребу Б , навісу Ж , навісу Л , гаражу И , літнього душу К , 62/100 частин огорожі № 1-4 відповідно до технічного паспорту від 30.07.2015 року, складеного ДП БТІ Сумського району КУ Управління розвитку інфраструктури та архітектурного планування Сумського району . Розглянувши заяву позивача вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.08.2011 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 20.09.2011 року, позивачу ОСОБА_5 було відмовлено у задоволенні його позову до ОСОБА_2 про виділення в натурі домоволодіння та земельної ділянки. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.09.2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 29.10.2014 року, ОСОБА_5 так само було відмовлено в задоволенні його позову до ОСОБА_2 про виділ частки із майна. Не дивлячись на це, зараз ОСОБА_5 знову звертається фактично з тими ж самими вимогами до ОСОБА_2 , з тих самих підстав, тому його позов не підлягає задоволенню з огляду на положення ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Позивач, обґрунтовуючи свої доводи, надає суду копію технічного паспорту від 30 липня 2015 року, складеного ДП БТІ Сумського району КУ Управління розвитку інфраструктури та архітектурного планування Сумського району , в якому на схематичному плані земельної ділянки індивідуального житлового будинку по вул. Островського, 143 у м. Суми не зазначені розміри земельної ділянки, яка приватизована ОСОБА_2 у 2011 році, не відповідає назва погребу Д згідно технічного паспорту, виготовленого КП Сумське міське БТІ 31 липня 2003 року (на момент дарування позивачу 93/150 частин домоволодіння) , яка самовільно змінена на Б , а також назва вбиральні Н , що належить ОСОБА_2 , яка розташована на його частині земельної ділянки та яка змінена на Г . Не виділена земельна частка між гаражем літ. И ОСОБА_2 та земельною ділянкою позивача (згідно рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 лютого 2002 року) пунктирною лінією, як це зроблено у технічному паспорті, виготовленого КП Сумське міське БТІ 28 травня 2010 року та на житловий будинок по вул. Островського, 143 у м. Суми. Окрім того, в цьому технічному паспорті незрозумілою є поява навісу літ. Ж , тоді як це є дах над погребом Д , оскільки поряд з іншими документами, ухвалою апеляційного суду Сумської області від 28.08.2014 року було встановлено, що з 1977 року ОСОБА_2 належить 1/2 погребу Д , на якому позивач самовільно звів паркан і закріпив на ньому вказаний дах. Отже, до наданого ОСОБА_5 технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок № 143 по вул. Островського у м. Суми, виготовленого ДП Бюро технічної інвентаризації Сумського району КУ Управління розвитку інфраструктури та архітектурного планування Сумського району від 30.07.2015 року слід відноситися критично, оскільки зазначені в ньому дані є недостовірними, внесені помилково або свідомо. До того ж цей документ зроблений і оплачений на замовлення позивача, очевидно в його інтересах та з метою створення вмотивованості його вимог. Також цей технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок № 143 по вул. Островського у м. Суми не обліковується в інвентарній справі № 43783 Управління майна комунальної власності Сумської міської ради. Неспроможним і таким, що не відповідає дійсним обставинам спірних правовідносин є наданий позивачем експертний висновок будівельно-технічного дослідження № 815, складений 18.08.2015 року ПП ОСОБА_9 , згідно якому експерт безпідставно вважає можливим виділення позивачу надвірних споруд, зокрема погребу Б , гаражу И , душу К , вбиральні Н , оскільки даний висновок суперечить наданим ОСОБА_2 документам. Разом з цим висновок суперечить наданим ОСОБА_2 письмовим документам і судовим рішенням, які набрали законної сили, згідно яких вказані надвірні будівлі належать йому на праві приватної власності і знаходяться на його приватизованій земельній ділянці (копії додаються) . Крім того, з експертного висновку вбачається, що відповідно до документів на право загальної дольової власності у домоволодінні, розташованому за адресою: м. Суми, вул. Островского, 145, належить: ОСОБА_5 62/100 ідеальних часток; ОСОБА_2 38/100 ідеальних часток, хоча між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у буд. № 145 по вул. Островського в м. Суми ніякої спільної власності не існує. Таким чином, незаконною і необґрунтованою є вимога ОСОБА_5 про виділення йому у власність погребу Б , (фактично Д) , оскільки дана господарча споруда знаходиться у спільній частковій власності, якою користується ОСОБА_2 нарівні з ОСОБА_5 , а також вимога останнього про виділення йому у власність літнього душу К , гаражу И , тому як ці споруди є його його власністю, знаходяться на території земельної ділянки, виділеної йому у користування згідно рішенню Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.02.2002 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 19.06.2002 року (копія додається) . Цим же рішенням встановлено, що огорожа № 1-4 знаходиться на території двору загального користування, а тому вимоги ОСОБА_5 про виділення йому частки із майна вказаної огорожі є безпідставною, оскільки це майно знаходиться не у спільній частковій власності, а у спільній сумісній власності (тобто це двір загального користування згідно рішенню Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.02.2002 року, а у технічному паспорті виготовленого КП Сумське міське БТІ від 28 травня 2010 року на житловий будинок по вул. Островського, 143 ум. Суми (ці огорожі № 1-4) під № 5 та № 4 і його виділення є неможливим. Обґрунтованість заперечень ОСОБА_2 підтверджується наступними доказами: 1. Згідно договору купівлі-продажу від 21.10.1977 року, посвідченого першою Державною нотаріальною конторою, у реєстрі за № 1-3004 та технічному паспорту на житловий будинок (домоволодіння) , виданому КП Сумське МЕТІ від 29.09.1977 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить 38/100 частин житлового будинку № 143 по вул. Островського в м. Суми, до складу яких згідно визначення ідеальних часток або відчуженої частини будинку чи домоволодіння № 143 по ул. Островського у м. Суми власник ОСОБА_10 виділив ОСОБА_2 , у тому числі 1/2 частину погреба Д (копія додається) . 2. Між іншим у 1979 році ОСОБА_2 побудував вбиральню Н і в цьому ж році отримав дозвіл архітектора Ковпаківського району м. Суми від 01.06.1979 року за № 321 на будівництво сараю розміром 3,0 х 5,0 м по вул. Островського, 143 у м. Суми, який потім був внесений до генерального плану у 1980 році як гараж В , що підтверджується заказом № 682 від 14.10.1980 року, актами поточних змін від 12.02.1976 року, від 02.12.1986 року (копії додаються) . 3. У 1996 році ОСОБА_2 побудував гараж И . Згідно дозволу Ковпаківської районної в м. Суми ради від 29.06.2000 року за № 63 отримав дозвіл на узаконення гаражу розміром 2,60 х 5,00 м по вул. Островського, 143 в м. Суми, який був внесений в план БТІ 04.09.2000 року (копія дозволу додається з розпискою ОСОБА_11 ) . 4. Також ОСОБА_2 був збудований душ К та внесений до плану БТІ 04.09.2000 року, що підтверджується довідкою голови квартального комітету № 53 за 2003 року (копія довідки додається) . 5. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.02.2002 року в користування ОСОБА_2 було виділено 234 м ? земельної ділянки, із них: під будівлями 81 м ? , під двором загального користування 75 м ? , під двором конкретного користування 79 м ? . На плані ділянка зафарбована в рожевий колір (за ці 234 м ? сплачувався податок на землю (копія довідки ДПІ у м. Сумах від 12.03.2014 року № 13724/18-19-15.03-18 додається) . Цим же рішенням матері позивача ОСОБА_5 (ОСОБА_11 І.) в користування виділена земельна ділянка площею 306 м ? із них: під будівлями 83 м ? , під двором загального користування 75 м ? , під двором конкретного користування 69 м ? , під городом 79 м ? . На плані ділянка зафарбована в зелений колір. Власником цієї земельної ділянки з 2003 року став ОСОБА_5 . 6. ОСОБА_5 навмисно не виконує у повному обсязі ухвали апеляційного суду Сумської області від 28.08.2014 року та Вищого спеціалізованого суду України від 29.10.2014 року, де позивач самовільно захватив 24 м ? двору загального користування, звів паркан № 7, таким чином, що ОСОБА_2 на може користуватися цім двором загального користування (копії ухвал судів додаються) . 7. Та ще інші позови, які подавав позивач, на які були винесені рішення судів (копії цих рішень судів додаються) . На підставі наведеного та керуючись ст. 128 ЦПК України, він просив відмовити позивачу ОСОБА_5 у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі за необґрунтованістю (вхідний № 35047 від 27.10.2015 року) .

22.12.2015 року представник позивача ОСОБА_5 за довіреністю ОСОБА_1 надав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми додаткові пояснення, в яких він зазначив про те, що на розгляді Ковпаківського районного суду м. Суми знаходиться позов ОСОБА_5 (далі позивач) до ОСОБА_2 (далі відповідач) про припинення права спільної часткової власності та виділення в натурі частки із спільного майна. Подання даного позову обумовлено наміром позивача взяти кредит під заставу належного йому майна, що можливо лише за умови проведення його виділу в натурі, тобто в окремий обєкт нерухомості, який належав би йому на праві приватної власності. Підставою вирішення даного позову в судовому порядку є відмова відповідача вирішити дане питання шляхом укладення нотаріально посвідченого договору про поділ майна. На підтвердження можливості поділу, позивач надав висновок судового експерта з правом проведення будівельно-технічних експертиз. Під час розгляду даної справи, відповідачем подані заперечення, в яких вказується про: - наявність підстав для закриття провадження в даній справі через нібито звернення позивача з позовом, який за своїм предметом та підставою раніше вже розглядався та вирішувався судами; - відсутність у позивача права на включення до переліку обєктів спільної власності, що підлягають поділу, частини господарських будівель та споруд, які відповідач вважає своєю приватною власністю Ознайомившись з даними запереченнями, позивач вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне: 1. Серед підстав для закриття провадження у справі, визначених п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, є набрання рішенням суду законної сили, постановленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Під предметом позову слід розуміти матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, а підстава позову відображає обставини, якими позивач обґрунтовує заявлені ним вимоги і докази, що підтверджують правомірність їх заявлення. Рішення судів, на які посилається відповідач в своїх запереченнях, як на підставу для закриття провадження в даній справі, хоча і постановлені у спорі між тими самими сторонами, але мають різні предмети та підстави, а саме: рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 серпня 2011 року розвязано спір з приводу встановлення порядку користування домоволодінням, земельною ділянкою, усунення перешкод у користуванні домоволодінням і виділення в натурі домоволодіння та земельної ділянки.В частині виділення в натурі домоволодіння, судом відмовлено позивачу у звязку з ненаданням доказів на підтвердження можливості проведення поділу спільного майна.Таким чином, в даному рішенні суду вказується про відсутність чітко сформульованої правової підстави подання позову. Крім того, предмет позову не містить аналогічних вимог порівняно з позовом, що розглядається у сьогоднішній справі, зокрема, відсутня вимога про припинення спільної часткової власності, а також не наведено переліку майна, відносно якого він просив здійснити такий виділ. Вказані обставини свідчать про те, що вищезазначеним рішенням суду вирішено спір між тими самими сторонами з іншого предмету позову та з інших підстав. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми по справі № 592/6241/14-ц від 10 вересня 2014 року розвязано спір з приводу усунення перешкод у користуванні майном та проведення виділу частки із майна. В частині виділення в натурі домоволодіння, судом відмовлено позивачу у звязку з ненаданням доказів на підтвердження можливості проведення поділу спільного майна. Разом з цим, заявлений предмет позову в частині переліку майна, відносно якого заявлена вимога про виділ має відмінності порівняно з тим майном, яке просить виділити в натурі позивач в сьогоднішній справі. Дані обставини свідчать про те, що зазначеним рішенням суду вирішено спір між тими самими сторонами, але з іншого предмету позову та з інших підстав. Враховуючи вищезазначені обставини, правових підстав для закриття провадженні в даній справі немає. 2. Технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок по вулиці Островського, 143 в місті Суми від 30 липня 2015 року є чинним, не погашеним, в судовому порядку не визнаний незаконним, виготовлений уповноваженою особою, яка має відповідний кваліфікаційний сертифікат, виданий Міністерством регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України. Саме тому, в розумінні положень ст. ст. 58, 59 ЦПК України такий документ є належними та допустимими доказом на підтвердження наявності у позивача прав на належну йому частку у спільному домоволодінні. Незаконність складення такого технічного паспорту не підтверджено з боку відповідача жодним доказом, а тому є надуманими і необґрунтованими. Зокрема, твердження відповідача про незаконність технічного паспорту через його відсутність в матеріалах архівної інвентаризаційної справи КП Сумське МБТІ на вказане домоволодіння є також необґрунтованим з огляду на нижченаведене: З 2013 року, згідно п. 1.4 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації, затвердженої Наказом Держбуду України № 127 від 24.05.2001 року із змінами, право на проведення технічної інвентаризації набули у тому числі фізичні особи, які пройшли професійну атестацію у Мінрегіоні України та отримали кваліфікаційний сертифікат. При цьому, згідно цього ж положення, на підставі матеріалів технічної інвентаризації, ними складаються інвентаризаційні справи та технічні паспорти, які скріплюються підписом керівника та печаткою субєкта господарювання, а також підписом виконавця робіт із зазначенням серії та номера кваліфікаційного сертифіката та його печаткою. Таким чином, з 2013 року інвентаризаційні справи складаються безпосередньо особою, яка провела технічну інвентаризацію, а архів КП Сумське МБТІ передано до відання управління майна комунальної власності Сумської міської ради і містить лише інформацію про зареєстроване право власності на майно та його технічну інвентаризацію станом до 01 січня 2013 року. Саме тому, технічні паспорти, складені починаючи з 2013 року не можуть міститися в архівних інвентаризаційних справах КП Сумське БТІ . Посилання відповідача на незаконність проведення літерування приміщень також не відповідає вимогам вищезазначеної Інструкції, оскільки згідно п. 3.1, на кожний обєкт запроваджується літерування та нумерація будинків, допоміжних будівель та споруд. Враховуючи, що відповідач не має спеціальних знань на проведення технічної інвентаризації, тому його твердження про незаконність проведення літерування будівель на споруд по вулиці Островського, 145 в місті Суми є лише припущенням, а отже не можуть прийматися судом як доказ. 3. Позивач не заявляв вимоги про виділення йому частки із майна огорожі № 1-4 по вулиці Островського, 145 в місті Суми, а тому посилання відповідача в своїх заперечення про неможливість проведення виділу належної позивачу частки в такому майні взагалі не стосується предмету спору. 4. З приводу майна, яке перебуває у спільній частковій власності сторін в даній справі, а отже може бути обєктом поділу (виділу) в натурі у разі припинення такого виду власності, може зазначити наступне: Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України набуття права власності на майно за договором виникає з моменту проведення державної реєстрації. Таким чином, належними та допустимими доказами на підтвердження наявності прав власності на майно є відповідні відомості з державного реєстру речових прав. В матеріалах справи містяться правовстановлюючі документи (договір дарування від 26.08.2003 року, договір купівлі-продажу від 01.10.2007 року) , якими підтверджується набуття сторонами права спільної часткової власності на домоволодіння по вулиці Островського, 143 в місті Суми, а також витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, що підтверджує проведення за ними державної реєстрації права власності. В силу ч. 4 ст. З Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень зазначена в даному витягу інформація про зареєстроване в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно є дійсною, а тому може враховуватися судом при розгляді даної справи. Із наведеної в даних документах та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації вбачається, що сторонам в даній справі на праві спільної часткової власності належать наступні будівлі та споруди: - Житловий будинок під літ. А ; - Погріб під літ. Б ; - Вбиральня під літ. Г ; - Вбиральня під літ. Н ; - ОСОБА_11 під літ. В ; - ОСОБА_11 під літ. И ; - Душ під літ К ; - Огорожа № 1-4. При цьому, у витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно вказується, що душ під літ. К належить сторонам по справі на праві спільної власності, але збудовано самовільно. В той же час, не дивлячись на наявність приписки про самочинне будівництво душу під літ. К , на сьогоднішній день, у звязку із змінами в законодавстві, така будівля не вважається самочинним будівництвом. Так, згідно п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації, літній душ належить до будівель тимчасового характеру, а тому зведення такої споруди не належить до самочинного будівництва. З огляду на вказані обставини, душ є спільним майном сторін в даній справі, а тому може буди виділений в натурі одній з них. Разом з цим, посилання відповідача про те, що такий душ, гаражі під літ. И , В належать йому на праві приватної власності є необґрунтованими, оскільки інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та правовстановлюючих документів сторін на дане майно свідчить про перебування такого майна саме у спільній частковій власності сторін в даній справі. 5. Відповідач безпідставно намагається обмежити позивача у праві на отримання у володіння частини спільного майна, шляхом проведення його виділу в натурі. Згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Таким чином, право позивача на отримання у приватну власність належної частки у спільному домоволодінні гарантовано законодавством та не залежить від волі інших співвласників за умови, якщо такий поділ є технічно можливим. Наявність технічної можливості проведення поділу спільного домоволодіння, а отже і виділу в натурі належної позивачу частки в ньому, підтверджується наявним в матеріалах справи експертним висновком будівельно-технічного дослідження від 18 серпня 2015 року. Правомірність проведення експертних досліджень передбачено Законом України Про судову експертизу та Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 року (далі Інструкція) . Відповідно до п. 1.3 Інструкції, за зверненням адвокатів, осіб, які самостійно захищають свої інтереси та їх представників можуть проводитися експертні дослідження, що потребують спеціальних знань та використання методів судової експертизи. Результати експертних досліджень викладаються в письмових висновках експертних досліджень згідно з чинним законодавством України. Результати наданого позивачем експертного дослідження не спростовані відповідачем в даній справі, а тому не має правових підстав ставити під сумнів наведені в ньому висновки. З огляду на вказані обставини у сукупності, заявлені позовні вимоги вважає обґрунтованими, а тому просить задовольнити їх у повному обсягу (вхідний № 41711від 22.12.2015 року) (а. с. 140 144) .

У відкритому судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 за довіреністю ОСОБА_1 позов підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним в його позовній заяві та в додаткових поясненнях. Він просив суд: 1. Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_5 з ОСОБА_2 на 93/150 частин домоволодіння по вулиці Островського, 143 в місті Суми. 2. Виділити ОСОБА_5 в натурі 93/150 частин домоволодіння по вулиці Островського, 143 в місті Суми, в окремий обєкт нерухомого майна, шляхом визнання за ним права приватної власності на індивідуальний житловий будинок, що складається з наступних приміщень та господарських будівель: кухня під № 1-1 , площею 8,5 м ? , житлова кімната під № 1-2 , площею 20,6 м ? , житлова кімната під № 1-3 , площею 11,1 м ? , санвузол під № 1-4 , площею 2,9 м ? ; погріб під літ. В , навіс під літ. Ж , навіс під літ. Л , гараж під літ. И , літній душ під літ. К , 62/100 частин огорожі № 1, 4 відповідно до технічного паспорту від 30 липня 2015 року, складеного ДП Бюро технічної інвентаризації Сумського району КУ Управління розвитку і інфраструктури та архітектурного планування Сумського району .

У відкритому судовому засіданні відповідач ОСОБА_8, представник відповідача за договором адвокат ОСОБА_3, представниця відповідача за довіреністю ОСОБА_4 позов не визнали. Дали пояснення, аналогічні викладеним в запереченні проти позову. Вони просили суд відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції Сумської області в судове засідання не зявилася. Про час, місце та дату судового розгляду він був повідомлений належним чином. Від нього суду була надана заява про розгляд справи у його відсутність. При вирішенні спору він покладався на розсуд суду. Відтак суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача представника реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції Сумської області, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України (а. с. 35, 119, 131, 139, 150) .

Вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_5 за довіреністю ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача за договором адвоката ОСОБА_3, представниці відповідача за довіреністю ОСОБА_4, дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку.

ОСОБА_5 є власником 93/150 частин житлового будинку, що знаходиться в місті Суми, вулиця Островського, № 143, розташованого на землях Сумської міської ради. На вищезгаданій земельній ділянці в цілому знаходяться: один житловий будинок А деревяний, обкладений цеглою, житлова площа якого 54,7 м ? , з надвірними господарчими та побутовими будівлями: погріб Б цегляний, вбиральня Г дощата, вбиральня Н цегляна, гараж В цегляний, гараж И металевий, огорожа № 1, 4 дощата, що підтверджується договором дарування 93/150 частини житлового будинку, посвідченого 26.08.2003 року державним нотаріусом Другої Сумської нотаріальної контори ОСОБА_12 , зареєстрованим в реєстрі за № 2-1666 (а. с. 7, 111) .

ОСОБА_8 є власником 38/100 частин будинку, загальна жила площа якого 54,70 м ? , та відповідної частини надвірних будівель в м. Суми по вул. Островського, № 143, що знаходиться на земельній ділянці загальною площею 540 м ? , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого 21.10.1977 року в. о. старшого державного нотаріуса Першої Сумської державної нотаріальної контори ОСОБА_13 , зареєстрованим в реєстрі за № 1-3004 (а. с. 8 11) .

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.08.2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 20.09.2011 року по цивільній справі № 22-ц-1703/2011 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/19665941) , було встановлено, що надвірні будівлі та погріб Д є лише часткою від його 93/150 частин домоволодіння, погріб Д частково знаходиться на його земельній ділянці, а частково у дворі загального користування (згідно рішенню суду від 2002 року) . В паспорті БТІ на земельній ділянці зазначено знаходження будинку з іншою адресою. А оскільки позивач ОСОБА_5 не надав безсумнівних доказів можливості виділу в натурі частини домоволодіння на підставі ст. 364 ЦК України, відтак у задоволенні позовних вимог про виділення в натурі частини домоволодіння було відмовлено (а. с. 50 53) .

Згідно висновкам експертного висновку будівельно-технічного дослідження № 815 від 18.08.2015 року: 1. Виходячи з нормативних вимог розділ домоволодіння житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Островського, будинок № 143, в натурі, за сформованим порядком користування можливий. Експерт пропонує на розгляд суду варіант розділу житлового будинку і господарських будівель домоволодіння: При даному варіанті: ОСОБА_5 виділяються наступні приміщення і надвірні споруди домоволодінь: Приміщення житлового будинку літ. А-1 з прибудовами літ. А1, а1 (показано рожевим кольором в додатку № 1) : кухня 1-1 , площею 8,5 м ? ; житлова кімната 1-2 , площею 20,6 м ? ; житлова кімната 1-3, площею 11,1 м ? ; санвузол 1-4 , площею 2,9 м ? . Надвірні споруди: погріб літ. Б , навіс літ. Ж , гараж літ. І , літній душ літ. К , навіс літ. Л , 62/100 частини огорожі № 1-4, що становить 59/100 ідеальних часток. ОСОБА_2 виділяються наступні приміщення і надвірні споруди домоволодінь: Приміщення житлового будинку літ. А-1 з прибудовами літ. А1, а, а3 (показано синім кольором в додатку № 1) : кухня 2-1 , площею 5,5 м ? ; житлова кімната 2-2 , площею 12,3 м ? ; житлова кімната 2-3 , площею 11,4 м ? ; коридор 2-4 , площею 1,0 м ? . Надвірні споруди: гараж літ. В , вбиральня літ. Г , 38/100 частин огорожі № 1-4, що становить 41/100 ідеальних часток. 2. При даному варіанті розподілу домоволодіння можлива експлуатація житлового будинку, житлової прибудови і господарських будівель як окремих обєктів. Є окремі входи, роздільне електропостачання, газопостачання, опалення, водопостачання і каналізація. Подальша експлуатація даних обєктів як окремих обєктів нерухомого майна можлива (а. с. 13 18) .

Слід зазначити, що поділ майна між співвласниками є однією з підстав для припинення права спільної часткової власності. Поділ майна, яке перебуває у спільній частковій власності, потрібно відрізняти від виділу в натурі одному із співвласників належної йому частки із спільного майна. При поділі майно, що перебуває у спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. Навпаки, при виділі частки правовідносини спільної часткової власності зберігаються. Ці відносини припиняються тільки щодо особи, частка якої виділяється, але зберігаються щодо інших учасників спільної власності, які не бажають реалізовувати право на виділення своїх часток із спільного майна. Таким чином, юридичним наслідком поділу майна завжди є припинення права спільної часткової власності між колишніми учасниками.

У справах про поділ нерухомого майна, про виділ частки, про припинення права на частку у спільному майні проводиться судова будівельно-технічна експертиза для визначення можливих варіантів поділу (виділу частки) із спільного майна, обовязково проводиться оцінка всього майна (його частки) і надається довідка про зміну в розмірах корисної площі житлового будинку і в частках співвласників внаслідок його надбудови, прибудови або перебудови, а також розмір збитків, заподіяних власнику житлового будинку у звязку з порушенням його прав тощо.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 13 Конституції України власність зобовязує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі субєкти права власності рівні перед законом.

Згідно ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Із змісту ч. ч. 1, 2, 4, 5, 7 ст. 41 Конституції України вбачається, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження обєктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких обєктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Аналізуючи встановлені обставини справи, керуючись наступними нормами матеріального права та процесуального закону, які регулюють вказані спірні правовідносини, суд дійшов до наступного висновку.

Отже, - оскільки представником позивача ОСОБА_5 за довіреністю ОСОБА_1 до позовної заяви був доданий експертний висновок будівельно-технічного дослідження, а не висновок будівельно-технічної експертизи, - оскільки вказаний експертний висновок будівельно-технічного дослідження не містить висновок про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, а містить лише висновок про поділ майна, що є у спільній частковій власності; - оскільки виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, передбачений ст. 364 ЦК України, відрізняється від поділу майна, що є у спільній частковій власності, передбаченого ст. 367 ЦК України, за правовими наслідками; - оскільки вказаний експертний висновок будівельно-технічного дослідження не містить категоричного висновку про можливість виділу у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності; - оскільки обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, тобто обставини даної справи мали бути підтверджені висновком будівельно-технічної експертизи; - оскільки для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі, згідно ч. 1 ст. 143 ЦПК України; - оскільки для вирішення питань щодо визначення технічної можливості розподілу (виділу частки; визначення порядку користування) обєктів нерухомого майна (житлових будинків, квартир, обєктів комерційного та промислового призначення) та надання варіантів такого розподілу експерту необхідно надати правовстановлювальні документи на обєкт нерухомості, дані щодо часток співвласників, документ про приймання в експлуатацію обєкта, матеріали технічної інвентаризації, дані щодо фактичного використання нерухомого майна, у разі якщо орган (особа) , який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта) , вважає за необхідне врахувати при підготовці варіантів поділу пропозиції учасників судового процесу, то такі пропозиції повинні бути викладені в документі про призначення експертизи (залучення експерта) , згідно п. 5.1.6. гл. 5 розд. ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року № 1950/5) ; - оскільки жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, згідно ч. 2 ст. 212 ЦПК України, відтак суд дійшов до висновку про те, що експертний висновок будівельно-технічного дослідження № 815 від 18.08.2015 року є недопустимим доказом і взагалі не є доказом в розумінні ст. 57 ЦПК України.

Отже, - оскільки судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, згідно ч. 1 ст. 14 ЦПК України; - оскільки обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України; - оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини, згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України; - оскільки судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України, згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України; - оскільки основними засадами судочинства є обовязковість рішень суду, згідно п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції; - оскільки судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України, а обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом, згідно ч. 2 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів ; - оскільки єдність системи судів загальної юрисдикції забезпечується обовязковістю виконання на території України судових рішень, згідно абз. 6 ч. 4 ст. 17 Закону України Про судоустрій і статус суддів ; - оскільки рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.08.2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 20.09.2011 року по цивільній справі № 22-ц-1703/2011, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про виділення в натурі домоволодіння було відмовлено у звязку з тим, що ОСОБА_5 не надав безсумнівних доказів можливості виділу в натурі частини домоволодіння на підставі ст. 364 ЦК України, відтак суд дійшов до висновку про обовязковість урахування (преюдиційність) рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02.08.2011 року при ухваленні даного рішення.

Отже, оскільки ані позивач ОСОБА_5, як співвласник майна, ані представник позивача ОСОБА_5 за довіреністю ОСОБА_1 не надали суду будь-яких переконливих доказів на підтвердження можливості виділу в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, передбачений ст. 364 ЦК України, відтак суд дійшов до висновку про те, що у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: реєстраційна служба Сумського міського управління юстиції Сумської області про припинення права спільної часткової власності, про виділення в натурі частин домоволодіння шляхом визнання права приватної власності, слід відмовити повністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 208, 209, 212 215, 218, 222 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: реєстраційна служба Сумського міського управління юстиції Сумської області про припинення права спільної часткової власності, про виділення в натурі частин домоволодіння шляхом визнання права приватної власності, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Сумської області через суд першої інстанції Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий: І.Г. Бичков