Справа № 500/7398/15-ц
Провадження № 2/500/20/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Адамова А.С.,

при секретарі Хачатрян А.Т,

за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею, як за спадкоємцем за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, померлого 10.10.1999 року, на: 1/4 частину житлового будинку, що розташований за адресою: вул. Кулікова, № 56, м. Ізмаїл Одеської області (та загалом - 3/4 частини вказаного будинку, з урахуванням належної їй 1/2 частині у спільній сумісній власності); 1/2 частину земельної ділянкиплощею 0,0633 гектарів, яка знаходиться за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. Кулікова, 56, переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, мотивуючи тим, що державним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з тим, що у Державному акті на право приватної власності на землю серії І-ОД№011584, виданий 05.05.1997 року Ізмаїльською міською Радою народних депутатів, є виправлення в описі меж, а у правовстановлюючому документі на будівництвом житловий будинок, договорі на забудову житлового будинку номер будинку вказаний «44б». Відомостей про підставу перенумерації будинку з № 44б на № 48 немає.

Відповідач ОСОБА_4 надав суду зустрічну позовну заяву в якій просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, померлого 10.10.1999 року, на: 1/4 частину житлового будинку, що розташований за адресою: вул. Кулікова, № 56, м. Ізмаїл Одеської області; 1/2 частину земельної ділянкиплощею 0,0633 гектарів, яка знаходиться за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. Кулікова, 56, переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

Ухвалою суду від 29.12.2015 року прийнята зустрічна позовна заява ОСОБА_4 та обєднана в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_3

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, також, визнав позовні вимоги за зустрічним позовом, не заперечував проти їх задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 визнала, не заперечувала проти їх задоволення та підтримала свої позовні вимоги за зустрічним позовом, просила їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно архівного витягу із рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської Ради трудящих №331 від 27.06.1958 року ОСОБА_5 відведена земельна ділянка під індивідуальне будівництво житлового будинку по вул. Степова № 44-б в м. Ізмаїлі (а.с. 13).

ОСОБА_6 Управління головного архітектора м. Ізмаїл від 08.07.1958р. ОСОБА_5 була виділена у користування земельна ділянка по вул. Степова № 44-б в м. Ізмаїлі (а.с. 20).

04.03.1959р. між Відділом комунального господарства виконкому Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих та ОСОБА_5 був укладений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку на праві особистої власності за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. Степова, №44-б (а.с. 22-24).

ОСОБА_6 архівної довідки КУ «Ізмаїльський архів» за № 11-А від 01.09.2015 року у документах Ізмаїльського міськвиконкому у списку домобудівль міста, які підвергнути перенумерації у 1965 році (додаток до рішення №322 від 10.06.1965 року) є відомості про перенумерацію будинку по вул. Степова з № 48 на № 56 (а.с. 25). 10.06.1965 р. житловому будинку №48 по вул. Кулікова в м. Ізмаїлі був привласнений адресний номер 56, відповідно до рішення виконкому Ізмаїльської міської ради депутатів трудівників №322 про перенумерацію домобудівель в місті.

ОСОБА_6 інформації КП «Ізмаїльське МБТІ» за №1867 від 04.12.2015р. власником обєкту нерухомості по вул. Кулікова, 56 в м. Ізмаїлі Одеської області є ОСОБА_5 (1/1 частка) на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 04.03.1959р., посвідчений державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори в реєстрі №2/615. Остання технічна інвентаризація будинку проводилась станом на 02.09.2015 року відповідно до якої встановлено, що житловий будинок літ. «А» побудований у 1965р., самочинне будівництво відсутнє (а.с. 17).

Як зазначено у листі КП «Ізмаїльське МБТІ» №23 від 13.01.2016р. вказаний житловий будинок є завершеним будівництвом.

Як вбачається з свідоцтва про одруження серії І-ЯР №223766 від 23.03.1956р., ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (після шлюбу ОСОБА_3Г.), одружилися 23.03.1956р., отже житловий будинок за адресою: м. Ізмаїл, вул. Кулікова, 56, який було побудовано під час шлюбу, є спільною сумісною власності подружжя, частки у якому є рівними у кожного члена подружжя.

Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: м. Ізмаїл, вул. Кулікова, 56, є завершеним будівництвом та не є самочинно збудованим.

ОСОБА_6 рішення виконкому Ізмаїльської міської ради №1136 від 25.12.1996р. були встановлені межі земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Ізмаїл, вул. Кулікова, 56 та зазначена земельна ділянка була передана у власність ОСОБА_5

Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД№011584, виданого 05.05.1997 року Ізмаїльською міською Радою народних депутатів, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №254 ОСОБА_5 належить земельна ділянка площею 0,0633 гектарів, яка знаходиться за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. Кулікова, 56, передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (а.с.56).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 182329 від 13.09.1999 року ОСОБА_5 помер 10.09.1999 року (а.с. 12).

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Кулікова, № 56, м. Ізмаїл Одеської області; земельна ділянки площею 0,0633 гектарів, яка знаходиться за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. Кулікова, 56, передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (1963 рік), діючого на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За життя спадкодавець заповіту не залишав.

Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті ОСОБА_5 являються: дружина ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії І - ЯР № 223766 від 23.03.1956 року (а.с. 11); син ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про народження серії ЯЖ №578407 від 05.02.1957 року.

Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_5 відповідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 рік), немає.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 рік), що був чинний на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 рік), що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину.

Судом встановлено, що на час відкриття спадщини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мешкали та були зареєстровані за однією адресою разом із спадкодавцем ОСОБА_5, що підтверджено прибудинковою книгою (а.с.26-37), та фактично управляли та володіли спадковим майном, тобто вважаються такими, які фактично прийняли спадщину, оскільки вступили у володіння, управління спадщиною.

04.09.2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину.

Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_9 №2496/2-14 від 20.10.2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з тим, що у Державному акті на право приватної власності на землю серії І-ОД№ 011584, виданий 05.05.1997 року Ізмаїльською міською Радою народних депутатів, є виправлення в описі меж, а у правовстановлюючому документі на незакінчений будівництвом житловий будинок, договорі на забудову житлового будинку номер будинку вказаний «44б». Відомостей про підставу перенумерації будинку з № 44б на № 48 немає.

Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно.

ОСОБА_6 із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

ОСОБА_6 п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

З наявних у матеріалах справи документів встановлено, що вказаний будинок є завершеним будівництвом та не є самочинно збудованим, та саме на будинок, що розташований за адресою: м. Ізмаїл Одеської області, вул. Кулікова, 56, померлому ОСОБА_7 видавалися відповідна дозвільна документація на будівництво будинку.

Враховуючи те, що право власності на спірний будинок було набуто під час шлюбу, та він визнається спільною сумісною власністю, то ОСОБА_7 та ОСОБА_3 належить по 1/2 житлового будинку за адресою: м. Ізмаїл, вул. Кулікова, 56. А отже до спадкової маси після смерті ОСОБА_7 входить 1/2 вказаного будинку.

Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на: 3/4 частину житлового будинку, що розташований за адресою: вул. Кулікова, № 56, м.Ізмаїл Одеської області; 1/2 частину земельної ділянкиплощею 0,0633 гектарів, яка знаходиться за адресою: м.Ізмаїл Одеської області, вул. Кулікова, 56, передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер :01:024:0089 (Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД№ 011584, виданий 05.05.1997 року Ізмаїльською міською Радою народних депутатів, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 254).

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого 10.09.1999 року, на: 1/4 частину житлового будинку, що розташований за адресою: вул. Кулікова, № 56, м.Ізмаїл Одеської області; 1/2 частину земельної ділянкиплощею 0,0633 гектарів, яка знаходиться за адресою: м.Ізмаїл Одеської області, вул. Кулікова, 56, передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер :01:024:0089 (Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД№ 011584, виданий 05.05.1997 року Ізмаїльською міською Радою народних депутатів, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №254).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 15.01.2016р.

Суддя: ОСОБА_10