Справа № 482/238/16-ц
04 травня 2016 року м. Нова Одеса
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Ітріна М.В., секретаря судового засідання Андреєвої Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса цивільну справу за позовом заступника керівника Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах Держави в особі Новоодеської центральної районної лікарні Миколаївської області (далі районна лікарня) до ОСОБА_1 про стягнення витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину,
23 лютого 2016 року прокурор в інтересах Держави в особі районної лікарні звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування вимог посилався на те, що ухвалою Новоодеського районного суду від 20.07.2015 року закрито кримінальне провадження за обвинуваченням відповідача у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України у звязку з відмовою потерпілої від обвинувачення. Вказали, що ОСОБА_1 обвинувачувався у тому, що завдав ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень, внаслідок чого остання перебувала на стаціонарному лікуванні у період з 26 лютого 2015 р. по 05 березня 2015 р. За вказаний період часу на її лікування Державою затрачено 2 544,03 грн, які прокурор просив стягнути з відповідача.
У судове засідання прокурор не зявився, але надав суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач будучи неодноразово своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не зявився. Про причини неявки суду не повідомив.
Прокурор у своїй заяві не заперечував проти постановлення рішення у заочному порядку.
Дослідивши обставини справи, і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
В силу ч. 2 ст. 1191 ЦК України Держава, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
З розяснень, що містяться у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07 липня 1995 року "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" випливає, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання" (затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року (далі Порядок).
Пунктом 2 Порядку передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.
Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць ( в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.
Згідно п. 3 Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора.
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом те, що ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20 липня 2015 року, закрито кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1, тобто відповідача, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Підставою для закриття цього кримінального провадження стало те, що потерпіла ОСОБА_2 відмовилась від обвинувачення ОСОБА_1 у завданні їй тілесних ушкоджень.
Зі змісту вищезгаданої ухвали випливає, що 26 лютого 2015 року, близько 13.30 год., обвинувачений ОСОБА_1, перебував в гостях у ОСОБА_2 по вул. Радянської Армії, 36, що в м. Нова Одеса Миколаївської області, де вживали спиртні напої. В ході цього, на ґрунті раптово виниклих між ними неприязних стосунків ОСОБА_1 схопив ОСОБА_2 за волосся, а потім деревяним стільцем наніс їй декілька ударів в область голови та по кінцівкам, від отриманих ударів потерпіла впала на підлогу, після чого він почав наносити їй удари ногами в область тулуба та голови, завдавши їй тілесних ушкоджень у виді закритої черепно-мозкової травми голови зі струсом головного мозку, забійної рани голови, обширної підшкірної гематоми голови, забоїв мяких тканин обличчя, грудної клітки і кінцівко, які відповідно до висновку експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя.
За правилами ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
За такого, вищезгадана ухвала суду має преюдиційне значення для вирішення цієї справи.
У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпіла ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні у Новоодеській центральній районній лікарні Миколаївської області, що фінансується з державного бюджету, у період з 26 лютого 2015 р. по 05 березня 2015 р., тобто 8 ліжко-днів, що підтверджується інформацією районної лікарні.
Відповідно до цієї інформації загальна вартість витрат на лікування потерпілої становить 2 544,03 (лютий 3 дня х 321,81 грн, березень 5 днів х 315,72 грн) гривень, що підлягає стягненню з відповідача у безспірному порядку.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов заступника керівника Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах Держави в особі Новоодеської центральної районної лікарні Миколаївської області задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Держави судовий збір у сумі 551,20 (пятсот пятдесят один гривень 20 коп.) гривень.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий