Провадження № 2-4851/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.С.А.», військової частини НОМЕР_1 про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просив стягнути з ТОВ «Ю.С.А.» на свою користь штраф у розмірі 45 000 грн. за період з 30.04.2016 року по 30.06.2016 року; зобов`язати ТОВ «Ю.С.А.» виконати умови Договору відповідального зберігання № 1-Г від 20.01.2016 року при зберіганні та видачі належного йому палива бензину А 95.

Крім того, просив зобов`язати службових осіб військової частини НОМЕР_1 не чинити ТОВ «Ю.С.А.» перешкоди у вигляді відключення електроенергії складі ПММ №2 за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати службових осіб військової частини НОМЕР_1 не чинити ТОВ «Ю.С.А.» перешкоди у вигляді блокування під`їзних шляхів для не допуску транспорту на територію складів ПММ №2 за адресою: АДРЕСА_1 для відпуску/отримання палива бензину А 95 ОСОБА_1 на умовах Договору відповідального зберігання № 1-Г від 20.01.2016 року.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Відповідно до положень ч. 1 ст.113 ЦПК України, на яку в позовній заяві посилався позивач як на підставу визначення територіальної підсудності, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Однак, за змісту позовної заяви вбачається, що спірні відносини між позивачем та ТОВ «Ю.С.А.» і військовою частиною НОМЕР_1 виникли з приводу оренди нерухомого майна, а саме - складу ПММ АДРЕСА_2 , тобто за місцем знаходження відповідача військової частини НОМЕР_1 .

Так, відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Роз`яснення щодо виключної підсудності надав Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові № 3 від 01.03.2013 року, у пункті 42 якої зазначено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Необхідно звернути увагу на те, що вказане визначення критерію підсудності зазначеної категорії позовів, а саме: «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є більш широким, ніж критерій «позови, де предметом спору є нерухоме майно або дії сторін щодо нерухомого майна, а також позови, де нерухоме майно є об`єктом, а не предметом спірних правовідносин.

Тому в разі звуження визначеного ч. 1 ст. 114 ЦПК критерію віднесення позовів до виключної підсудності шляхом обмеження його визначенням лише предмета (об`єкта) позову втрачається сама можливість чіткого застосування зазначеної частини статті 114 ЦПК та виникають умови для порушення встановлених законом правил виключної підсудності за позовами, що виникають з приводу нерухомого майна.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивач просив зобов`язати службових осіб військової частини НОМЕР_1 не чинити перешкоди ТОВ «Ю.С.А.» у вигляді відключення електроенергії на складі ПММ № 2 та у вигляді блокування під`їзних шляхів для не допуску транспорту на територію складу ПММ № 2, з метою відпуску/отримання палива бензину А 95 на умовах договору відповідального зберігання № 1-Г від 20.01.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, правовідносини, які виникли у позивача з ТОВ «Ю.С.А.» та у останнього з військовою частиною НОМЕР_1 з приводу нерухомого майна, а тому на нього розповсюджуються правила виключної підсудності (за місцезнаходженням майна), що територіально не відноситься до Солом`янського району м. Києва.

Згідно зі ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду.

Оскільки позовна заява ОСОБА_1 подана до Солом`янського районного суду з порушенням правил підсудності вважаю за необхідне позовну заяву повернути позивачу для подання до належного суду.

Керуючись ст.ст. 114, 115 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :

Позовну ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.С.А.», військової частини НОМЕР_1 про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу для подання до належного суду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: