Справа № 308/8872/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

08 червня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. ( доповідача), суддів: Ігнатюка Б.Ю. і Мацунича М.В., при секретарі: Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05 квітня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_4, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з онуком, встановлення порядку виховання і спілкування та позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи - орган опіки та піклування Ужгородської міської ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з сином і встановлення порядку виховання та спілкування, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05 квітня 2016 року. Просить змінити це рішення, виклавши його резолютивну частину в такій редакції: позовні вимоги задовольнити частково. Встановити ОСОБА_4, ОСОБА_3 і ОСОБА_5 наступний порядок побачень із ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1: кожної першої і кожної третьої суботи місяця з 10 до 13 години в центральній частині міста або в іншому людному місті м. Мукачева в присутності матері дитини - ОСОБА_2, або в інший час і місце по домовленості між учасниками цивільної справи. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 05 квітня 2016 року уточнений позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, за участю третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_4, задоволено частково; позов третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини задоволено частково.

ОСОБА_2 мотивує свою апеляційну скаргу тим, що відповідачем не заперечується право позивачів на спілкування із дитиною. У свою чергу позивачем не надано суду належних і допустимих доказів із приводу того, що позивач створює перешкоди по виконанню ним своїх обов'язків зі здійснення участі у вихованні та спілкуванні з сином. Вважає, що суд безпідставно відхилив висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, а взяв за основу лише лист органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, який не повністю відповідає вимогам закону. Доводить про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав установленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

10 травня 2016 року на адресу апеляційного суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу від ОСОБА_3, яка вважає рішення Ужгородського міськрайонного суду обґрунтованим і законним. Заперечує повністю щодо наведених в апеляційній скарзі доводів. Вважає доводи апеляційної скарги про зміну рішення суду першої інстанції безпідставними, а тому просить рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05 квітня 2016 року залишити в силі, а в апеляційній скарзі відмовити.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.11.2015 року було розірвано. Від цього шлюбу в них народилася дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Станом на сьогодні подружжя проживає окремо. Ще за час шлюбу, під час виникнення сімейних конфліктів, відповідачка забрала сина та переїхала проживати до м. Мукачева. З того часу як сторони вирішили розлучитися, відповідачка перешкоджає батьку дитини - ОСОБА_4, а також бабусі - ОСОБА_3, і дідусеві - ОСОБА_5, у спілкуванні з малолітнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Наявний у справі висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради щодо встановлення порядку побачень для ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 із ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд не взяв до уваги, оскільки викладені в ньому обставини та висновки суперечать один одному. Водночас характеристики з місця роботи на ОСОБА_5, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є позитивними. Згідно з листом виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 141/12-26 від 21.03.2016 р. у відповідачів наявні всі необхідні та належні умови для проживання і виховання дитини.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення - залишенню без змін, із таких мотивів. За приписами ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно зі ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. За правилами ч.1 ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Довід апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно відхилено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради, а взято за основу лише лист органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом першої інстанції наведені обґрунтовані причини відхилення саме висновку виконавчого комітету Мукачівської міської ради, позаяк обставини, викладені в ньому та його висновках, суперечать один одному. Довід апеляційної скарги про те, що 31.10.2015 року ОСОБА_4 зник і місце його знаходження було невідомо до кінця грудня 2015 року, спростовується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: постановою про закриття кримінального провадження (а.с.113), у якій зазначено, що 05.11.2015 року громадянка ОСОБА_3 звернулася у поліцію про зникнення сина, проте 06.11.2015 року від неї надійшла заява, що вона знає про місце знаходження свого сина. А твердження апелянта про те, що місце перебування ОСОБА_4 до грудня 2015 року було невідоме, спростовується наданою гр. ОСОБА_3 відповіддю (а.с.246-а), в якій зазначено, що кримінальне провадження щодо зниклого ОСОБА_4 було закрито на підставі заяви ОСОБА_3 06.11.2015 року, а рішення про закриття було прийнято 29.12.2015 року в зв'язку з реформою правоохоронної системи, а саме переходу з міліції у поліцію. Твердження апелянта, що ОСОБА_5 (дідусь) 24.06.2015 року Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області був притягнений до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, спростовується постановою судді Мукачівського міськрайонного суду від 16 вересня 2015 року, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченогост.173 КУпАП (т.1. а.с.155-159).

Довід апеляційної скарги про психічно хворого батька дитини, який перебуває на обліку в психо-неврологічному диспансерному відділенні м. Ужгорода, не ґрунтується на вимогах закону, нічим не підтверджений і спростований довідкою Ужгородської міської поліклініки від 15.10.2015 року (а.с.247-а) про те, що гр. ОСОБА_4 перебуває на консультативному нагляді в Ужгородській міській поліклініці психоневрологічного диспансерного відділення із жовтня 2014 року, але 29.05.2015 року виписаний в стані ремісії, яка не перешкоджає йому безпечно спілкуватися з дитиною без присутності мами, та стати до роботи, а також довідкою цієї ж поліклініки від 14.03.2016 року (а.с.248) про те, що ОСОБА_4 із 29.05.2015 року до ПНДВ УМП не звертався і лікування не приймав.

Разом з цим, враховуючи, що ОСОБА_4 все ж перебуває на консультативному нагляді в Ужгородській міській поліклініці, суд першої інстанції установив йому побачення із сином із обов'язковою присутністю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (баби та діда).

Отже, доводи апелянта є необґрунтованими.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. 2. Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05 квітня 2016 року залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: