№621/3208/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

14 січня 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді - Вельможної І.В.,

за участю секретаря судового засідання Акулової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Змієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

16 грудня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до територіальної громади в особі Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області, третя особа - ОСОБА_2, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: с. Борова Зміївського району Харківської області, вул. Леніна, буд. 40.

На обґрунтування позову зазначила, що 16 липня 1981 року помер батько ОСОБА_3, після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями № 40 по вул. Леніна в с. Борова Зміївського району Харківської області. Враховуючи, що відповідно до діючого на час відкриття спадщини законодавства не було встановлено строк, який би обмежував право на отримання свідоцтва про право на спадщину, дружина померлого ОСОБА_4 до нотаріальної контори з питанням щодо оформлення спадщини не зверталася. Після смерті матері позивач звернулася у встановлений законом шестимісячний термін з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок. У звязку з чим позивач звернулася до суду за захистом свого права на спадщину.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, надала до канцелярії суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за відсутності представника, позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням.

Справу розглянуто у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши кожен доказ окремо та в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є донькою померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІ-ЯК № 840490, виданого Борівською сільською радою Зміївськог району Харківської області. (а.с 14)

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії І-ВЛ № 111127, виданого Зміївським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, 04 серпня 1979 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб, після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище «Сєкєтіна» на «Кубишкіна». (а.с. 15)

З копії свідоцтва про смерть серії ІІ-ВЛ № 358353, виданого Борівською сільською радою Зміївського району Харківської області, вбачається, що ОСОБА_3 помер 16 липня 1981 року. (а.с. 13)

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: с. Борова Зміївського району Харківської області, вул. Леніна, 40.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії ІІ-АГ № 663137, виданого 11 червня 1969 року Борівською сільскою радою Зміївського району Харківської області, з якого вбачається, що 03 листопада 1950 року ОСОБА_4 (до шлюбу Митрофанова) Ф.Ф. уклала шлюб з ОСОБА_3 та змінила прізвище «Митрофанова» на «Сєкєтіна». (а.с. 16)

Відповідно до даних з довідок № № 02-28/957, 02-28/958, виданих 27 серпня 2015 року Борівською сільською радою Зміївського району Харківської області, померлий ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1958 року по день смерті 16 липня 1981 року. За вказаною адресою з 1958 року та по день смерті 10 жовтня 2008 року проживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_4 З 11 грудня 1987 року по теперішній час за вказаною адресою зареєстрована та проживає дочка ОСОБА_2 Крім неї, за вказаною адресою ніхто не проживає та не зареєстрований, у тому числі малолітні або неповнолітні діти. (а.с. 25, 26)

У відповідності до вимог статті 548 ЦК УРСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою чи з застереженням.

Як визначено п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном.

На час відкриття спадщини домоволодіння № 40 по вул. Леніна в с. Борова Зміївського району Харківської області зареєстроване в погосподарській книзі Борівської сільської ради на імя ОСОБА_3, з 1958 року (рік забудови будинку) по 1981 рік. Особовий рахунок № 190, що підтверджується даними з довідки № 02-19/620, виданої 08 жовтня 2015 року Борівською сільською радою Зміївського району Харківської області. (а.с. 27)

Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР від 12 травня 1985 року, та до п. 20 "Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів", затверджених постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (які діяли на час виникнення спірних правовідносин), в строчці "суспільна група господарства" записується станом на 1 січня відповідного року одна із наступних суспільних груп: господарство колгоспника; господарство робітника; господарство службовця; господарство особи, зайнятої індивідуальною трудовою діяльністю; селянське господарство; господарство інших категорій населення.

Господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу Президії Верховної Ради УССР від 22.01.1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель» і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні не відносяться до категорії самовільних.

Відповідно до п. п. 6-7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Таким чином, ОСОБА_4 прийняла спадщину фактично, але в установленому законом порядку її не оформила. Даний факт підтверджується тим, що дружина спадкодавця ОСОБА_4 на час відкриття спадщини була зареєстрована та постійно проживала зі спадкодавцем, виконала вимоги ст. ст. 548, 549 ЦК України.

Житловий будинок побудований у 1958 році, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Таким чином, права, придбані (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність з дотриманням встановленого порядку придбання, проте без державної реєстрації, вважаються виниклими і набутими в установленому законом порядку.

З даних довідки № 2326, виданої 30 вересня 2015 року КП «Зміївське БТІ», вбачається, що згідно архівних матеріалів рішенням виконкому Готвальдівської районної ради народних депутатів від 21 березня 1989 року № 144, було оформлено право власності на власників житлових будинків в селі Борова Зміївського району Харківської області, в тому числі і на житловий будинок № 40 по вулиці Леніна, на ім'я ОСОБА_7, але свідоцтво не видавалося, так як ОСОБА_7 станом на 31 грудня 2012 року не зверталася з заявою про оформлення права власності на будинок. (а.с. 20)

З копії свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 514886, виданого повторно 09 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, вбачається, що ОСОБА_4 померла 10 жовтня 2008 року. (а.с. 17)

З довідки № 2622/01-16, виданої 31 грудня 2015 року Зміївською державною нотаріальною конторою Харківської області вбачається, що після померлої 10 жовтня 2008 року ОСОБА_7 до нотаріальної контори надійшли заяви 26 березня 2009 року про прийняття спадщини від доньки померлої ОСОБА_1, а також від ОСОБА_2 надійшла заява про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. (а.с. 40)

Однак, постановою державного нотаріуса Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок № 40 по вул. Леніна в с. Борова Зміївського району Харківської області. (а.с. 18)

Дії державного нотаріуса відповідають вимогам ст. 49 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої у разі не подання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у її вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову. Відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії із вказаних підстав надає особі право звернутися до суду із заявою про встановлення фактів, від яких залежить виникнення права на спадкування. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, викладеному в постанові «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, згідно п. 23 якого, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Наявність в матеріалах справи постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину вказує на те, що право ОСОБА_1 на спадкування порушено.

Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тобто за нею не може бути визнане право власності, а лише може бути встановлений факт належності на праві власності померлому та визнане право власності за живою особою в порядку успадкування.

Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у разі відсутності чи втрати документів які посвідчують право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

З аналізу досліджених доказів, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею після померлої матері, інші спадкоємці, а саме ОСОБА_2, відмовився від спадщини.

З аналізу доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості у позасудовому порядку вирішити спір, оскільки у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірний будинок нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд дійшов висновку, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом, має право на спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_4, а відповідно, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 25, 328, 392, 1218, 1225, 1233, 1268 ЦК України ст.ст. 10, 60, 197, 212-215, 223 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: с. Борова Зміївського району Харківської області, вул. Леніна, 40, в порядку спадкування за законом після померлої 10 жовтня 2008 року матері ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: