Справа № 265/1389/16-ц
Провадження № 2/265/860/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 квітня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Міхєєвої І.М., за участю секретаря Федорової А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що 15 травня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № DNH4KP70530957, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 2580,50 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного кредитного договору, він складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. В порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з чим станом на 02.03.2016 року відповідач має заборгованість у сумі 60407,02 грн., яка складається з наступного: 2401,02 грн. - заборгованість за кредитом; 16331,45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 41674,55 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань. Від цієї суми заборгованості віднімається сума в розмірі 33244,89 грн., яка була задоволена рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 02.08.2013 року та стягнута з ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк», різниця становить 27162,13 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1358,11 грн. - штраф (процентна складова). Отже, заборгованість становить 29020,24 грн. Посилаючись, зокрема на ст.ст.530, 599, 1054 ЦК України, банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 29020,24 грн. за кредитним договором № DNH4KP70530957 від 15.05.2006 року, а також судовий збір у розмірі 1378 грн.

У відкрите судове засідання представник позивача ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності, не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Проти постановлення заочного рішення у справі не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не зявився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином за останнім відомим місцем мешкання, реєстрації та шляхом оголошення у пресі.

Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 травня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № DNH4KP70530957, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5 000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (§ 1. Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частина 3 ст.1049 ЦК України передбачає, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Доказів того, що заборгованість за кредитним договором у відповідача перед ПАТ КБ «Приватбанк» відсутня, суду не надано.

Згідно таблиці розрахунку заборгованості за кредитним договором від 15.05.2006 року щодо ОСОБА_1, станом на 02.03.2016 року, залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 2401,02 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками становить 16331,45 грн., а пеня за несвоєчасність виконання зобовязань становить 41674,55 грн.

Також, суд враховує, що рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02.08.2013 року у справі №265/2563/13-ц на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» вже була стягнута з ОСОБА_1 заборгованість за кредитом за договором від 15.05.2006 року в сумі 33424,89 грн., яка складалася із заборгованості за кредитом в сумі 2401,02 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 11246,09 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 19777,78 грн.

Таким чином, повторно брати до уваги вже стягнути суми, зокрема заборгованості за кредитом в сумі 2401,02 грн., при новому розрахунку суми заборгованості відповідача станом на 02.03.2016 року суд вважає безпідставним.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 5085,36 грн. з урахуванням вже стягнутої суми (16331,45 - 11246,09) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до вказаного розпорядження м.Маріуполь було включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Доказів того, що відповідач ОСОБА_1 проживає поза межами м.Маріуполя суду ПАТ КБ «Приватбанк» не надано. До того ж, суд враховує, що ПАТ КБ «Приватбанк» звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 зазначив містом його проживання м.Маріуполь.

Таким чином, вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення суми штрафів у вигляді фіксованої частини та процентної складової, а також суми пені 41674,55 грн., яка зазначена в розрахунку станом на 19.02.2016р., задоволенню не підлягають, оскільки банком не доведено, за який період вони були розраховані, а отже чи не суперечить їх нарахування положенням ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Відповідно до ст. 88 ЦПК, в звязку з задоволенням позову, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1378 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 209, 213-215, 218, 223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, останнє відоме місце реєстрації якого: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (р/р 3111, ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» м. Дніпропетровськ вул. Набережна Перемоги б. 50 МФО 305299,) заборгованість за кредитним договором № DNH4KP70530957 від 15.05.2006 в розмірі 5085 (пять тисяч вісімдесят пять) грн. 36 коп. та судовий збір у розмірі 1378 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня його отримання.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги, яка має бути подана до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні при розгляді справи мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: І.М. Міхєєва