Справа № 487/8129/15-ц
Провадження № 2/487/310/16
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

22.04.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №NKН3АЕ0000233А від 22.03.2007 року у розмірі 25619,97 доларів США, що еквівалентно 579523,72 грн., з яких: 9426,21 доларів США заборгованість за кредитом, 3128,52 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 690,85 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 12374,39 доларів США,

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, просив слухати праву за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, надав згоду на ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 22.03.2007 року між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № NKН3АЕ0000233А, за яким банк надав кредитні кошти у розмірі 15629,05 доларів США. Позичальник зобовязався в порядку передбаченому кредитним договором, повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитним коштами, в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до умов кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється щомісячно в період сплати та позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов'язань за кредитним договором позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши позичальнику кредиту розмірі 15629,05 доларів США.

Відповідач ОСОБА_2 в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання не виконав, не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобовязані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст. 1054 ч. 2 ЦК України та умов кредитного договору передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишалась та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Так, станом на 26.08.2015 р. заборгованість відповідача перед позивачем становить: 9426,21 доларів США заборгованість за кредитом, 3128,52 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 690,85 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Отже, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 13245,58 доларів США, що еквівалентно 299615,02 грн. (за курсом 1долар США = 22,62 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.08.2015 року).

Що стосується стягнення з відповідача пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 12374,39 доларів США, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань»).

Таким чином, максимальний розмір пені повязаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України гривні.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що оскільки позивачем не надано розрахунки пені у національній валюті Україні гривні, тому в частині позовних вимог щодо стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 12374,39 доларів США, слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог у розмірі 4494,23 грн.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 13245,58 доларів США, що еквівалентно 299615,02 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ ПриватБанк судові витрати у розмірі 4494,23 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили через 10 днів після його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: С.В. Щербина