Справа № 128/392/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

11.05.2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.,

за участі секретаря Свистун Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від слати заборгованості по аліментах,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 25.07.2004 року вони із відповідачем зареєстрували шлюб в виконкомі Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, який було розірвано згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області. Від сумісного проживання мають неповнолітню дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, кошти на утримання якої він сплачує згідно рішення суду в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 07.09.2006 року до досягнення дитиною повноліття (але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів на дитину даного віку). Позивач з 25.12.2006 року перебуває на обліку в ВОПНЛ ім. Ющенка з приводу психічного захворювання, неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, де отримував лікування нейролептичними засобами. З 20.11.2015 року по теперішній час знаходиться на стаціонарному лікуванні в відділенні ВОПНЛ ім. Ющенка. З 17.04.2008 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області і отримує пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Згідно постанови державного виконавця від 13.03.2013 року з його пенсії проводиться утримання аліментів на користь відповідача на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини пенсії, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Утримання проводиться в розмірі 50% до погашення заборгованості, яка станом на 01.01.2013 року становила 22477,61 грн. Станом на 01.02.2016 року заборгованість складає 16 900,76 коп. Позивач вказує, що заборгованість з виплати аліментів утворилася не з його вини, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів ще з 2008 року міг бути направлений державною виконавчою службою до управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому він отримує пенсію, як інвалід, і його родичі повідомляли про це державного виконавця. Крім того, згідно рішення Вінницького району суду Вінницької області від 13.10.2006 року по справі № 128/4941/14-ц з нього стягнуто на користь держави в особі Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації 15994,24 грн., що були сплачені з Державного бюджету України у вигляді тимчасової державної допомоги. Таким чином, він змушений сплачувати і ці кошти, а також і кошти по заборгованості з виплати аліментів, хоча ця заборгованість утворилася не з його вини, а в зв'язку з тяжкою хворобою і неможливістю працювати. В зв'язку з важкою хворобою він тривалий час лікувався з 2008 року і продовжує лікуватися по даний час, був у важкому стані, саме тому не міг сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4. В зв'язку з вищевикладеним позивач звернувся з даним позовом до суду, яким просив звільнити його повністю від сплати заборгованості з виплати аліментів згідно виконавчого листа № 2-1341 від 13.10.2006 року, виданого Вінницьким районним судом Вінницької області про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх доходів, щомісячно, починаючи з 07.09.2006 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину даного віку.

В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив звільнити його повністю від сплати заборгованості з виплати аліментів в сумі 16 900,76 грн., згідно виконавчого листа № 2-1341 від 13.10.2006 року, виданого Вінницьким районним судом Вінницької області про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх доходів, щомісячно, починаючи з 07.09.2006 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину даного віку (а.с. 39).

В судове засідання 11.05.2016 року сторони не з'явились, попередньо подали через канцелярію суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому представник позивача згідно договору про надання правової допомоги ОСОБА_5 в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, а відповідач ОСОБА_2 в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги не визнає з підстав, викладених в письмовому запереченні.

У письмових запереченнях відповідача, поданих через канцелярію суду, відповідач просить відмовити у задоволенні даного позову, оскільки позивачем не надано доказів щодо майнової неспроможності сплачувати аліменти на утримання дитини у зв'язку з хворобою позивача, доказів непред'явлення нею без поважної причини виконавчого листа до виконання. Утримання дитини є обов'язком батька відносно малолітньої дитини. Платник аліментів - позивач отримує пенсію та має можливість сплачувати аліменти. Група інвалідності у платника аліментів має тимчасовий характер, тобто встановлена комісією МСЕК до 01 червня 2017 року, а вимога про звільнення від сплати аліментів ставиться до повноліття дитини. Позивачем не надано доказів того, що витрати платника аліментів на лікування є істотними та такими, що не дозволяють сплачувати аліменти на утримання дитини, що входить до предмета доказування у вказаній категорії справ.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думки сторін, викладені у поданих до суду письмових заявах та запереченнях на позовну заяву, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що сторони по справі: позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який в подальшому рішенням суду було розірвано, що не заперечується відповідачем відповідно до поданих письмових заперечень проти позову.

Від сумісного проживання сторони мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13.10.2006 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, щомісячно, починаючи з 07.09.2006 року до досягнення дитиною повноліття (але не менше 30 % прожиткового мінімуму даного віку дитини) (а.с.10).

26.12.2012 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Вінницького районного управління юстиції повернуто виконавчий лист № 2-1341, виданий 13.10.2006 року Вінницьким районним судом Вінницької області, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, оскільки згідно відповіді УПЗВ та ДІКГ № 3093 від 05.12.2012 року ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує пенсію за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7. Заборгованість станом на 01.01.2013 року складає 22477,61 грн., про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 26.12.2012 року (а.с.12).

Згідно довідки, виданої начальником відділу ДВС Вінницького РУЮ від 07.12.2015 року № 16565/0225/10, виконавчий лист № 2-1341, виданий 13.10.2006 року Вінницьким районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, 07.09.2006 року державним виконавцем направлений за адресою: АДРЕСА_1, до Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ за місцем отримання пенсії боржником, а саме: Управління пенсійного фонду у Вінницькому районі, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 11).

Як вбачається з довідки Пенсійного фонду України у Вінницькому районі від 20.01.2016 року № 455, позивач ОСОБА_1 з 17.04.2008 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області і отримує пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Згідно постанови державного виконавця ВП № 36321219 від 13.03.2013 року з пенсії ОСОБА_1 проводиться утримання аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини пенсії, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Утримання проводиться в розмірі 50% до погашення заборгованості, яка станом на 01.01.2013 року становила 22477,61 грн. Борг станом на 01.02.2016 року становить 16 900,76 грн. (а.с.13, 14).

Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 25.12.2006 року знаходився на стаціонарному лікуванні в різних відділеннях лікарні: з 25.12.2006 року по 16.01.2007 року, з 20.11.2007 року по 18.04.2008 року, з 04.02. 2009 року по 16.04.2009 року, з 30.10.2009 року по 24.12.2009 року, з 21.10.2010 року по 14.12.2010 року, з 14.06.2011 року по 05.09.2011 року, з 20.10.2011 року по 05.01.2012 року, з 22.03.2012 року по 20.04.2012 року, з 02.08.2012 року по 16.10.2012 року, з 22.10.2012 року по 12.12.2012 року, з 12.12.2013 року по 22.01.2014 року, з 31.10.2014 року по 02.12.2014 року, з 10.03.2015 року по 15.04.2015 року. Під час перебування на стаціонарному лікування ОСОБА_1 отримував лікування нейролертичними засобами. З 20.11.2015 року по теперішній час позивач ОСОБА_1 знаходиться на стаціонарному лікуванні в 21 відділенні ВОПНЛ ім. Ющенка, що підтверджується довідкою КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня» ім. Акад. О.І. Ющенка» від 14.12.2015 року № 20-5945 (а.с. 16).

Відповідно до копії постанови № 2 Військово-лікарської комісії УМВС України у Вінницькій області від 10.04.2008 року ОСОБА_1 має захворювання: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервно-прогредієнтний тип перебігу. Виражений параноїчний тип дефекту. Ремісія «С». Анозогностичний варіант внутрішньої картини хвороби при дезорганізованому типі пристосувальної поведінки, низьких адаптивних ресурсах особистості», так пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.15).

Крім того, позивач ОСОБА_1 має другу групу інвалідності, причиною якої є захворювання, пов'язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ, про що свідчить копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 046287 від 29.05.2015 року (а.с.17). Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 10366 від 29.05.2015 року позивач ОСОБА_1 має діагноз: Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Виражений параноїчний тип дефекту. Ремісія «С». Анозогностичний тип ВКХ. Дезорганізована ПП. Низький рівень АРО (а.с.18,19).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 25.11.2014 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь держави в особі УПСЗН Вінницької районної державної адміністрації 15994,24 грн., які були виплачені з Державного бюджету України у вигляді тимчасової державної допомоги (а.с.20, 21).

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання і можливості звільнення від його виконання в разі виникнення істотних юридичних обставин.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 статті 197 СК України визначено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд може за передбачених ст.197 СК України умов повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.

Виходячи із аналізу даних норм, таке звільнення можливе в разі, якщо заборгованість виникла з поважних причин і не з вини платника.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона у справі шляхом подання доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи, суд враховує, що позивач має захворювання, в період, за який виникла заборгованість по сплаті аліментів, неодноразово перебував з 25.12.2006 року на стаціонарному лікуваннів КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня» ім. Акад. О.І. Ющенка», витрачаючи на це певні кошти, є інвалідом другої групи, тому вказані обставини суд враховує як істотні обставини, в результаті яких виникла заборгованість зі сплати аліментів в цей період в розмірі 16 900,76 грн.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що захворювання позивача позбавляє його можливості працювати, в період утворення заборгованості позивач не працював, знаходився на лікуванні, суд дійшов висновку, що заборгованість позивача по аліментах пов'язана з його тяжкою хворобою, що має істотне значення, тому є підстави для звільнення позивача від сплати боргу по аліментах.

Таким чином, враховуючи всі обставини в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Крім того, суд роз'яснює, що звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах не звільняє його від обов'язку щодо утримання неповнолітньої дитини та сплати аліментів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору компенсувати за рахунок держави.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст. 184, 192, 198, 199 СК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 158, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3, від сплати заборгованості по аліментах в сумі 16 900 (шістнадцять тисяч дев'ятсот) грн. 76 коп. по виконавчому листі № 2-1341 від 13.10.2006 року, виданому Вінницьким районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Переорки, Вінницького району Вінницької області, проживаючого в АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, щомісячно, починаючи з 07.09.2006 року до досягнення дитиною повноліття (але не менше 30 % прожиткового мінімуму даного віку дитини).

Судові витрати по сплаті судового збору компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Ю.Ф. Карпінська