1Справа № 335/6053/16-ц 2/335/1447/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Дворниковій Я.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „ Банк „ Фінанси та Кредит про захист прав споживачів, стягнення банківського вкладу, відсотків за банківським вкладом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства „ Банк „ Фінанси та Кредит про захист прав споживачів, стягнення банківського вкладу, відсотків за банківським вкладомв якому вказує, що 01 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та АТ „Банк Фінанси та Кредит був укладений Договір № 8351/370-12 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в іноземній валюті на строк з 01 серпня 2012 року по 06 серпня 2013 року.

Відповідно до п. 1.1 договору, позивач вніс банківський вклад в АТ „Банк „Фінанси та Кредит у сумі 13 000 доларів США.

Відповідно до п. 1.2. договору за час користування коштами, банк нараховує і сплачує відсотки за ставкою 9,5% річних. Перерахування коштів банку підтверджується квитанцією від 01 серпня 2012 року №20+1953837.

25 лютого 2013 р. між ОСОБА_1 і банком укладено додаткову угоду до вказаного договору, відповідно до умов якої, позивач збільшив свій вклад на 1 000 доларів США.

Перерахування додатково 1000 доларів США банку підтверджується квитанцією від 25 лютого 2013 року №20+4137692.

Строк зазначеного договору був продовжений ще на двічі по 370 днів на підставі п. 4.1 Договору.

17 серпня 2015 р., керуючись п. 4.1. договору, позивач звернувся в банк із заявою про повернення коштів у розмірі 14 000 доларів США, однак їх не отримав.

17 вересня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 171, яким з 18 вересня 2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію в АТ „БАНК „ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ.

Після введення тимчасової адміністрації позивачем отримано відшкодування у розмірі 200 000 гривень, що еквівалентно 7707,13 доларів США від Фонду гарантування вкладів. З урахуванням отримання відшкодування, у банку залишається зобовязання щодо повернення вкладу у розмірі 6292,87 доларів США., відсотки до договору у розмірі 114,52 доларів США, 3 % річних у розмірі 35,67 доларів США, а всього 6478,54 доларів США.

Крім того, 07 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та АТ „Банк „Фінанси та Кредит був укладений Договір № 8599/370-12 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в іноземній валюті на строк з 07 серпня 2012 р. по 12 серпня 2013 р.

Відповідно до п. 1.1. договору, позивач вніс банківський вклад в АТ „Банк „Фінанси та Кредит у сумі 20 000 Євро.

Відповідно до п. 1.2. договору за час користування коштами, банк нараховує і сплачує відсотки за ставкою 8,5% річних

Перерахування коштів банку підтверджується квитанцією від 01 серпня 2012 року №20+164708.

Строк зазначеного договору був продовжений ще на двічі 370 днів на підставі п. 4.1. цього договору.

25 серпня 2015 р. у звязку із закінченням строку договору позивач депозит не отримав, у звязку з чим виникла заборгованість у розмірі 20 000 Євро, відсотки у розмірі 146,39 Євро, 3 % річних у розмірі 50,96 Євро, а всього 20197,35 Євро.

В судове засідання позивач не зявився, представник позивача надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача не зявився, причини неявки суду не повідомив, надав письмові заперечення проти позову, в якому позовні вимоги не визнає та просить в їх задоволенні відмовити.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

У звязку з чим, на підставі ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Дослідивши матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Судом встановлено, що 01 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та АТ „Банк Фінанси та Кредит був укладений Договір № 8351/370-12 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в іноземній валюті на строк з 01 серпня 2012 року по 06 серпня 2013 року.

Відповідно до п. 1.1 Договору, позивач вніс банківський вклад в АТ „Банк „Фінанси та Кредит у сумі 13 000 доларів США.

Відповідно до п. 1.2. Договору за час користування коштами, банк нараховує і сплачує відсотки за ставкою 9,5% річних. Перерахування коштів Банку підтверджується квитанцією від 01 серпня 2012 року №20+1953837.

25 лютого 2013 р. між ОСОБА_1 і банком укладено додаткову угоду до вказаного договору, відповідно до умов якої, позивач збільшив свій вклад на 1 000 доларів США.

Перерахування додатково 1000 доларів США Банку підтверджується квитанцією від 25 лютого 2013 року №20+4137692.

Строк зазначеного договору був продовжений ще на двічі по 370 днів на підставі п. 4.1 Договору.

17 серпня 2015 р., керуючись п. 4.1. Договору, позивач звернувся в банк із заявою про повернення коштів у розмірі 14 000 доларів США, однак їх не отримав.

17 вересня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 171, яким з 18 вересня 2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію в АТ „БАНК „ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ.

Після введення тимчасової адміністрації позивачем отримано відшкодування у розмірі 200 000 гривень, що еквівалентно 7707,13 доларів США від Фонду гарантування вкладів. З урахуванням отримання відшкодування, у банку залишається зобовязання щодо повернення вкладу у розмірі 6292,87 доларів США., відсотки до договору у розмірі 114,52 доларів США, 3 відсотки річних у розмірі 35,67 доларів США, а всього 6478,54 доларів США.

Крім того, 07 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та АТ „Банк „Фінанси та Кредит був укладений договір № 8599/370-12 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в іноземній валюті на строк з 07 серпня 2012 р. по 12 серпня 2013 р.

Відповідно до п. 1.1. договору, позивач вніс банківський вклад в АТ „Банк „Фінанси та Кредит у сумі 20 000 Євро.

Відповідно до п. 1.2. Договору за час користування коштами, банк нараховує і сплачує відсотки за ставкою 8,5% річних

Перерахування коштів банку підтверджується квитанцією від 01 серпня 2012 року №20+164708.

Строк зазначеного договору був продовжений ще на двічі 370 днів на підставі п. 4.1. цього Договору.

25 серпня 2015 р. у звязку із закінченням строку договору позивач депозит не отримав.

Статтею 55 Закону України „Про банки і банківську діяльність визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банк зобовязаний докласти максимум зусиль для усунення конфлікту інтересів працівників банку та клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку.

Статтею 633 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

До відносин банку та клієнта банку за поточним рахунком, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору про обслуговування банківського рахунку.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського внеску незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Отже, відповідач зобовязаний повернути суму вкладу на першу вимогу вкладника, а відмова від такої видачі є неправомірною.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обовязків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобовязання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Банківський платіжний інструмент - засіб, що містить реквізити, які ідентифікують його емітента, платіжну систему, в якій він використовується, та, як правило, держателя цього банківського платіжного інструмента. За допомогою банківських платіжних інструментів формуються відповідні документи за операціями, що здійснені з використанням банківських платіжних інструментів, на підставі яких проводиться переказ грошей або надаються інші послуги держателям банківських платіжних інструментів.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до змісту ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобовязання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд.

Як вбачається із п. 1 ч. 3 ст. 47 Закону України „Про банки і банківську діяльність, залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб належить до банківських послуг.

Пунктом 1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року №516 передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

У відповідності до пунктів 13, 17, 19, 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем.

За таких обставин суд приходить до висновку про поширення на відносини між сторонами положень Закону України „Про захист прав споживачів.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України „Про захист прав споживачів, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 Закону України „Про захист прав споживачів, захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Таким чином, оскільки банк не виконав свого обовязку з видачі вкладу на вимогу вкладника, а також свого обовязку із виплати процентів на вклад загальна сума заборгованості Публічного акціонерного товариства „ Банк „ Фінанси та Кредит перед ОСОБА_1 складає за договором № 8351/370-12 про банківський строковий вклад (депозит) на 370 днів від 01.08.2012 року у розмірі 6292,87 Доларів США 87 центів, 114 Доларів США 52 центи несплачених відсотків, 35 доларів США 67 центів 3% відсотків річних, за договором № 8599/370-12 від 07 серпня 2012 року про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті у розмірі 20000 Євро, 146 Євро 39 Євроцентів несплачених відсотків, 50 Євро 96 Євроцентів 3 % відсотків річних.

Європейський суд з прав людини у справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) зазначив наступне: „Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і повязаним з ними правом.

Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin і Perihan Sahin проти Туреччини, [ВП], № 13279/05, § 56, 20 жовтня 2011 року)".

Згідно зі ст. 17 ЗУ „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав.

Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

Таке порушення виявилося в наступному: у ст.1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України.

Проте, в порушення цих норм, позивач позбавлений права користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які відповідач отримав від позивача на умовах строковості та платності, та до цього моменту не повернув

Аналізуючи зазначені норми матеріального права, заяву позивача, надані докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи, що банківський вклад було розміщено позивачем в іноземній валюті, суд доходить висновку про можливість стягнення з відповідача коштів в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача.

Враховуючи зазначене з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6890 гривень.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 212, 214, 215 ,24-226 ЦПК України, ст. ст. 22, 41, 42, 55, 64 Конституції України, ст. ст. 509, 526, 610-612, 625, 633,1058, 1059, 1060, 1212 ЦК України, ст.ст. 19, 22 Закону України « Про захист прав споживача», суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „ Банк „ Фінанси та Кредит про захист прав споживачів, стягнення банківського вкладу, відсотків за банківським вкладом - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та кредит на користь ОСОБА_1 6292 доларів США 87 центів банківського вкладу за Договором № 8351/370-12 від 01 серпня 2012 року про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті, 114 доларів США 52 центи несплачених відсотків, 35 доларів США 67 центів 3% річних.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та кредит на користь ОСОБА_1 20000 Євро банківського вкладу за Договором № 8599/370-12 від 07 серпня 2012 року про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті, 146 Євро 39 Євроцентів несплачених відсотків, 50 Євро 96 Євроцентів 3 % річних.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та кредит на користь держави судовий збір в розмірі 6890 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: А.В.Воробйов