Справа № 283/380/16-ц
провадження №2/283/241/2016
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2016 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді Ярмоленка В.В., з секретарем судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «комерційний банк» ПриватБанк» до ОСОБА_2, яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_6, служба у справах дітей виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2016 року ПАТ КБ Приватбанк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення, в якому зазначив, що відповідно до кредитного договору №ZRRWGA00000055 від 18.07.2008 року закрите акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк, правонаступником якого є позивач надав громадянину ОСОБА_6 кредит в сумі 243936,00 грн. з кінцевим строком повернення до 18.07.2012 року.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 18.07.2008 року укладено договір іпотеки з ОСОБА_6 (надалі - третя особа), відповідно до умов якого останній передав в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно: 2-х кімнатну квартиру загальною площею 77,4 м2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

За умовами вказаного договору сторонами узгоджена вартість предмету іпотеки, яка становить 369600,00 грн. Оскільки ОСОБА_6 умови кредитного договору №ZRRWGA00000055 від 18.07.2008 року виконував неналежним чином, рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 31.10.2012 року звернено стягнення на даний предмет іпотеки для задоволення вимог за кредитним договором №ZRRWGA00000055 від 18.07.2008 року в сумі 467061,81 грн. шляхом надання ПАТ КБ "Приват банк" права укладання від свого імені договору купівлі-продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві на умовах і в порядку, викладених у ст. 38 Закону України "Про іпотеку" з початковою ціною для його подальшої реалізації 369 600 гривень, що відповідає сумі заборгованості та виселено ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_2 із зняттям його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Враховуючи вказане, просив виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник позивача ОСОБА_7 в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі їх представника. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Не заперечив щодо заочного розгляду справи

Відповідачі та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Прокурор Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та представник органу опіки та піклування Малинської районної державної адміністрації ОСОБА_9 до суду з'явились, заявлені позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали справи, пояснення учасників судового засідання суд приходить до висновку про наступне:

Встановлено, що 18.07.2008 року між Приватбанком та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №ZRRWGA00000055. За умовами вказаного договору банк надав позичальнику (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог по справі) кредитні кошти з кінцевим строком повернення до 18.07.2012 року в розмірі 243 936,00 гривень на споживчі цілі.

Також встановлено, що для забезпечення належного виконання позичальником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором, 18.07.2008 року укладено договір іпотеки квартири з ОСОБА_6, посвідчений нотаріусом Малинської державної нотаріальної контори Житомирської області, відповідно до п. 33.3 якого в іпотеку надано 2-х кімнатну квартиру загальною площею 77,4 м2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Свої зобовязання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі та надав ОСОБА_6 кредитні кошти в сумі 243 936,00 гривень.

Оскільки ОСОБА_6 умови кредитного договору належним чином не виконувались, рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 31.10.2012 року звернено стягнення на даний предмет іпотеки для задоволення вимог за кредитним договором № ZRRWGA00000055 від 18.07.2008 року в сумі 467 061,81 гривень шляхом надання ПАТ КБ "Приват банк" права на укладання від свого імені договору купівлі-продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві на умовах і в порядку, викладених у ст. 38 Закону України "Про іпотеку" з початковою ціною для його подальшої реалізації 369 600 гривень, що відповідає сумі заборгованості та виселено ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_2 із зняттям його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Як визначено ч. 1 ст. 33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною першою ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення є ст. 109 ЖК України, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

За змістом частини другої статті 40 ЗУ «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК України після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК України встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Відтак, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК України.

Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Позивач у своєму позові не зазначив іншого постійного житлового приміщення, куди відповідач повинен бути виселений з іпотечного житла, оскільки спірний квартира АДРЕСА_3 не була придбана за рахунок кредитних коштів, а отримано ОСОБА_6 у спадок. Доказів про наявність у відповідача іншого житла, крім переданого в іпотеку, суду не надано.

Такий висновок суду відповідає неодноразово висловленій правовій позиції Верховного Суду України, які містяться в постановах від 18 березня 2015 року по справі №6-39 цс15, від 10.02.2016 року в справі №6-2830цс15, від 03.02.2016 року в справах №6-1449цс15 та №6-2947цс15.

Керуючись ст. ст. 10, 11,60,88,212-214 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «комерційний банк» ПриватБанк» до ОСОБА_2, яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_6, служба у справах дітей виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області про виселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня отримання його копії.

Суддя: