РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2016 р.

Київський районний суд м. Харкова

у складі головуючого: судді Чередник В.Є.,

при секретарі Недосєкіній В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Київський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції в Харківській області про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт смерті його матері - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, перемістилась з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) до АДРЕСА_2 та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що його мати - ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року на тимчасово окупованій території Луганської області, про що було видано лікарське свідоцтво про смерть №157 від 18.07.2016 р. ДЗ «Луганська міська поліклініка №11» ЛНР.

Київський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції в Харківській області відмовив заявникові у проведенні державної реєстрації смерті його матері, оскільки остання померла на території, що є тимчасово окупованою територією, а тому видані документи на вказаній території не створюють правових наслідків.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, доводи викладені в заяві підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Київського районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції в Харківській області у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що ознайомившись із отриманими матеріалами, заперечень з приводу задоволення заяви ОСОБА_1не має.

Відповідно до ч.2 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, приходить до наступного.

Відповідно до п.8 ч.1ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Так, в ході судового розгляду встановлено, що заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про його народження від 23.06.1955р. № 731

Судом встановлено та підтверджується довідкою від 10.11.2015 р. № НОМЕР_1, що ОСОБА_2, яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, перемістилась з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) до АДРЕСА_2.

Згідно довідки від 02.02.2015 р. № ОСОБА_1, який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, перемістився з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_2 померла на тимчасово окупованій території Луганської області, про що було видано лікарське свідоцтво про смерть №157 від 18.07.2016 р. ДЗ «Луганська міська поліклініка №11» ЛНР.

Факт смерті ОСОБА_2 також підтверджується договором заказом на проведення погребіння від 20.07.2016 р.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Висновок ЄСПЛ сформульований у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званий "намібійський виняток", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосовано до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоді особам, які проживають на такій території.

Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Згідно п.13.Постанови пленуму Верховного суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»- заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Київського районного у м. Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції в Харківській області із заявою про видачу свідоцтва про смерть ОСОБА_3, однак йому було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки заявником пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно Постанови пленуму ВСУ N5 заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає підтвердженим факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року та території м. Луганська Луганської області.

Керуючись ст.ст. 257-259 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Київський районний у м. Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції в Харківській області про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, перемістилась з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) до АДРЕСА_2 та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя-