АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Соколової В.В.

при секретарях - Меженко А.А., Сімаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суд м. Києва від 28 серпня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформальянс» ОСОБА_17, шеф-редактора газети «Вечірні вісті» ОСОБА_4, третя особа БЮТ «Батьківщина» про стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням судового рішення, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до Печерського районного суду м.Києва з позовом до директора ТОВ «Інформальянс» ОСОБА_17, шеф-редактора газети «Вечірні вісті» ОСОБА_5, третя особа: БЮТ «Батьківщина», з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд зобов'язати відповідачів виконати рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2014 року, а саме: негайно допустити її на робоче місце, яке знаходиться у редакції газети «Вечірні вісті» за адресою: м.Київ, вул. Туровська, 196, стягнути з відповідачів на її користь 732 160,00 грн. заробітної плати та 257 974,00 грн. моральної шкоди, а всього на суму 990 134 грн. В подальшому просила стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу на день ухвалення рішення.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2014 року, яким її було поновлено на посаді керівника програми «Корупція по українськи» у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Інформальянс» з 05 березня 2013 року та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформальянс" на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 115 200 грн. та компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. не виконане з вини директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформальянс" ОСОБА_17 та шеф-редактора всеукраїнського видання «Вечірні вісті» ОСОБА_5, які створювали умови для умисного ухилення від виконання рішення. Такі дії відповідачів завдають їй, як журналісту, громадянину та особистості додаткової матеріальної та моральної шкоди. Зокрема, вона не має можливості влаштуватися на іншу роботу, оскільки відповідачі незаконно утримують її трудову книжку. Через не виплату заробітної плати у неї накопичились борги за житлово-комунальні послуги, по оплаті за гараж, по внескахдо садового товариства, оплаті за навчання в інституті. Також заробітна плата, що не виплачена з вини відповідачів, значно знецінилась у зв'язку зі зростаннням цін та збільшенням курсової різниці по відношенню до долара США. Посилаючись на норми ст.ст. 235, 236, 237 КЗпП України, ст.ст. 15, 23 ЦК України просила суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Печерського районного суд м. Києва від 28 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 до директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформальянс» ОСОБА_17, шеф-редактора газети «Вечірні вісті» ОСОБА_4, третя особа БЮТ «Батьківщина» про стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням судового рішення задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформальянс» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 квітня 2014 року по 28 серпня 2015 року в розмірі 153 600,090 грн. із відрахуванням усіх обов'язкових платежів згідно чинного законодавства.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформальянс» на користь ОСОБА_3 компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 10 000,00 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Печерського районного суд м. Києва від 28 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що оскаржуване рішення ухвалене при неповному встановленні обставин, що мають значення для справи, а висновки суду цим обставинам не відповідають. Судом першої інстанції не було досліджено та надано належної оцінки поданим позивачем доказам щодо того, що належними відповідачами за позовом варто вважати саме директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформальянс» ОСОБА_17 і шеф-редактора газети «Вечірні вісті» ОСОБА_4, так як виключно вони можуть та повинні виконати судове рішення про її поновлення на посаді керівника програми «Корупція по українськи». Зазначила, що судом було безпідставно стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформальянс», яке вона навіть не зазначала в позові як сторону по справі. Посилалася на те, що вона виконувала обов'язки журналіста, кореспондента в газеті «Вечірні вісті», саме там було її робоче місце, що підтверджується неспростовними доказами, а тому всю відповідальністю за недопуск її на робоче місце, невидачу трудової книжки, невиконання рішення суду про поновлення на роботі повинні нести посадові особи відповідачів: ОСОБА_17 та ОСОБА_4. Допитані судом свідки підтвердили, що виключно шеф-редактор газети «Вечірні вісті» здійснює керівництво Товариством з обмеженою відповідальністю «Інформальянс» та діяльністю співробітників газети «Вечірні вісті», вирішує кадрові та фінансові питання. Вказала, що суд не врахував зазначені у позові обставинам її неправомірного звільнення та існування конфлікту між нею і відповідачем ОСОБА_4, що призвело до тривалого невиконання судового рішення. Вважає, що суд при вирішенні спору не повинен був приймати до уваги жодні пояснення чи докази, що подавалися адвокатом відповідача ОСОБА_4, оскільки договір з ним про надання правової допомоги є нікчемним у зв'язку з невідповідністю вимогам закону, цей представник є неповноважним.

В судовому засіданні ОСОБА_3 повністю підтримала доводи своєї апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник відповідача шеф-редактора газети «Вечірні вісті» ОСОБА_4 ОСОБА_16 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформальянс» ОСОБА_17 та представник третьої особи БЮТ « Батьківщина» в судове засідання повторно не з'явились, про день та час слухання справи судом повідомлялись у встановленому законом порядку, а тому, колегія суддів вважає можливим слухати справу в їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення позивачки ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2014 року ОСОБА_8 було поновлено на посаді керівника програми «Корупція по українськи» у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Інформальянс» з 05 березня 2013 року.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформальянс" на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 березня 2013 року по 01 квітня 2014 року в розмірі 115 200 грн. із відрахуванням усіх обов'язкових платежів згідно чинного законодавства.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформальянс" на користь ОСОБА_3 компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформальянс" судовий збір в дохід держави в розмірі 1 152,00 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в розмірі 9 600 грн.

Зазначене рішення набрало законної сили.

Відповідно до постанов державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 24 квітня 2014 року відкрито виконавче провадження за виконавчими листами про поновлення ОСОБА_3 на посаді керівника програми «Корупція по українськи» у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Інформальянс» з 05 березня 2013 року, стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформальянс" на користь ОСОБА_3 суми у розмірі 9 600 грн. та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформальянс" на користь ОСОБА_3 суми у розмірі 110 600 грн.

З листа начальника відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 14.08.2014 року вбачається. що виходом державного виконавця за адресою: м. Київ, бул. JI. Українки, 6удинок 26, поверх. 9, ТОВ «Інформальянс» не виявлено, у зв'язку з чим перевірити виконання рішення та встановити майновий стан боржника не виявилось можливим.

Тобто, рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2014 року у добровільному та примусовому порядку на час розгляду справи не виконано.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 частково, стягуючи з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформальянс» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 квітня 2014 року по 28 серпня 2015 року в розмірі 153 600,090 грн. із відрахуванням усіх обов'язкових платежів згідно чинного законодавства та компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 10 000,00 гривень, відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд 1-ї інстанції посилався на те, що позивач не надав належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх вимог, зокрема, які б вказували, що відповідачами за позовом про поновлення на роботі є директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформальянс» ОСОБА_17 та шеф- редактор газети «Вечірні вісті» ОСОБА_5, оскільки, зазначене твердження спростовується рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04.04.2014 року, яке чинне на час ухвалення рішення. Пояснення позивача та покази свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 висновки суду не спростовують.

Посилання позивача на ст. 237 КЗпП України суд вважає хибним. Відповідно до вимог статті 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. А тому саме з роботодавця позивача ТОВ « Інформальянс» підлягає стягненню середня заробітна плата за час затримки виконання рішення суду та відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може, так як вони не відповідають встановленим обставинам справи, дослідженим судом доказам та вимогам матеріального права з огляду на наступне.

Згідно ч. 5 ст. 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до вимог ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2014 року ОСОБА_8 було поновлено на посаді керівника програми «Корупція по українськи» у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Інформальянс» з 05 березня 2013 року, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформальянс" на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 115 200 грн., компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 5 000 грн., допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в розмірі 9 600 грн. Зазначене рішення набрало законної сили.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2014 року встановлено, що позивач перебувала в трудових відносинах з ТОВ «Інформальянс», де працювала на посаді керівника програми та отримувала заробітну плату в розмірі 9 600 грн. ( в період з вересня 2011 року по лютий 2012 року ) щомісячно. Згідно даних ЄДРПОУ керівником ТОВ «Інформальянс» з 01 березня 2013 року є ОСОБА_17.

Затримка виконання власником рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника тягне обов»язок власника ( мається на увазі підприємство, роботодавець) виплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 квітня 2014 року та про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_3 просила стягнути середній заробіток та компенсацію моральної шкоди з відповідачів директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформальянс» ОСОБА_17, шеф-редактора газети «Вечірні вісті» ОСОБА_4, а не з роботодавця ТОВ «Інформальянс», як це передбачено ст. 236 КЗпП України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно зазначив в рішенні, що директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформальянс» ОСОБА_17 та шеф-редактор газети «Вечірні вісті» ОСОБА_4 є неналежними відповідачами у даній справі, так як ОСОБА_17 є службовою особою (директором) ТОВ « Інформальянс» з яким позивачка перебувала у трудових відносинах і яке є відповідачем у справі про поновлення ОСОБА_3 на роботі, ОСОБА_4 є службовою особою (шеф-редактором) газети «Вечірні вісті», яка не була відповідачем у справі про поновлення на роботі та, відповідно, на яку вказаним рішенням не покладались жодні обов»язки.

Стаття 236 КЗпП України покладає оплату вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника на власника або на уповноважений ним орган, а не на службову особу ( директора) товариства. Стаття 237 КЗпП України передбачає покладення матеріальної відповідальності на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника, а не за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі, а тому доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду та компенсації моральної шкоди, є безпідставними.

Затримка виконання власником рішення суду про поновлення працівника на роботі є підставою для винесення державним виконавцем постанови про застосування до службової особи , зобов»язаної вчинити дії щодо виконання рішення суду, штрафу в розмірі від десяти до двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Повторне невиконання рішення суду дає підстави для застосування штрафу в подвійному розмірі. Подальше невиконання рішення суду про поновлення на роботі тягне кримінальну відповільність.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформальянс» ОСОБА_17, шеф-редактора газети «Вечірні вісті» ОСОБА_4, третя особа БЮТ «Батьківщина» про стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням судового рішення, суми знецінення присуджених за рішенням суду та невиплачених коштів необхідно відмовити.

Доводи апеляційної скарги про неправильність висновків суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформальянс» на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01 квітня 2014 року по 28 серпня 2015 року в розмірі 153 600,090 грн. із відрахуванням усіх обов'язкових платежів згідно чинного законодавства та компенсації завданої моральної шкоди в розмірі 10 000,00 гривень, колегія суддів вважає обґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в мажах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка клопотання про залучення ТОВ Інформальянс» до участі в справ в якості відповідача чи про заміну відповідачів не заявляла, суд вказане товариство до участі у справі в якості співвідповідача не залучав, а тому прийшов до помилкового висновку про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформальянс», яке не було залучено до участі у справі, на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01 квітня 2014 року по 28 серпня 2015 року в розмірі 153 600,090 грн. із відрахуванням усіх обов'язкових платежів згідно чинного законодавства та компенсації завданої моральної шкоди в розмірі 10 000,00 гривень.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд при вирішенні спору не повинен був приймати до уваги жодні пояснення чи докази, що подавалися адвокатом відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_15, оскільки договір з ним про надання правової допомоги є нікчемним у зв'язку з невідповідністю вимогам закону, цей представник є не повноважним, колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, так як адвокат ОСОБА_14 представляла інтереси ОСОБА_4 на підставі укладеного між ними договору про надання правової допомоги від 10 грудня 2013 року, надала суду копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю та копію посвідчення адвоката ( а.с. 71, 85)..

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Печерського районного суду м.Києва від 28 серпня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформальянс» ОСОБА_17, шеф-редактора газети «Вечірні вісті» ОСОБА_4, третя особа БЮТ «Батьківщина» про зобов»язання виконати рішення суду, стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням судового рішення, суми знецінення присуджених за рішенням суду та невиплачених коштів.

Керуючись ст.ст. 236, 237 КЗпП України, ст.ст. 11, 14, 33, 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суд м. Києва від 28 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформальянс» ОСОБА_17, шеф-редактора газети «Вечірні вісті» ОСОБА_4, третя особа БЮТ «Батьківщина» про зобов»язання виконати рішення суду, стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням судового рішення, суми знецінення присуджених за рішенням суду та невиплачених коштів, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: