Провадження № 2/521/1847/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2016 року

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді Мирончук Н.В.

при секретарі судового засідання Варналій К.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулось Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18.03.2008 року №0 (відповідно до додаткового договору реєстраційний номер було змінено на № 1), у розмірі 404553,39 грн., витрат по сплаті судового збору в сумі 3441,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № 0 (згідно до додаткового договору реєстраційний номер якого було змінено на № 1), відповідач 18.03.2008 року отримав у АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», 31450 доларів США, зі строком погашення до 18.03.2017 року зі сплатою за користування кредитними коштами процентів, з розрахунку 15 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором, 18.03.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №188563, згідно до якого, відповідальність Поручителя настає у випадку невиконання Боржником зобов'язань за Договором. Поручитель і Боржник несуть перед Кредитором солідарну відповідальність.

На думку позивача, відповідач ОСОБА_1 встановлені договором терміни повернення наданого йому кредиту та терміни сплати відсотків за кредитом, не виконує, а тому, за кредитним договором від 18 березня 2008 року №0 (згідно до додаткового договору, реєстраційний номер якого було змінено на №01), заборгованість, станом на 10.09.2013 року складає 404 553,39 грн.

У зв'язку з зазначеним, позивач просив про стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості.

28 квітня 2014 року по справі судом було винесено заочне рішення, яким позовні вимоги позивача було задоволено у повному обсязі.

Проте, до канцелярії Малиновського районного суду м. Одеси відповідачем була подана заява про перегляд вказаного заочного рішення по справі № 521/17818/13-ц.

Зокрема, заявником у заяві було вказано, що він не мав змоги отримати та з'явитися у судові засідання, оскільки в період з 12 березня 2014 року по 02 липня 2014 року перебував за кордоном України.(а.с.79-80).

Суд, вивчаючи заявлене відповідачем вказує на таке.

04.11.2013 року було відкрито провадження у справі та попереднє судове засідання у справі було призначено на 12.12.2013 року. (а.с.47).

Копію ухвали суду, позову та додатки до позову було направлено відповідачу ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем його проживання.

Проте, поштою повернувся на адресу суду конверт з відправленою кореспонденцією, у зв'язку з неврученням її відповідачу. (а.с.57).

12.12.2013 року розгляд справи було призначено на 10.02.2014 року та на 17.03.2014 року. (а.с.20).

Повістку про явку до суду на 17.03.2014 року, відповідач ОСОБА_1 отримав особисто 22.03.2014 року. (а.с.69).

Розгляд справи було призначено на 28.04.2014 року та в зазначений день було прийнято заочне рішення по справі, яке відповідач ОСОБА_1 отримав особисто 03.07.2014 року. (а.с.77).

Судом заяву про перегляд заочного рішення від 28.04.2014р., було залишено без розгляду, на що було відповідачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Апеляційним судом скарга відповідача ОСОБА_1 була задоволена, скасовано ухвалу суду про залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду та передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Після повернення справи до суду першої інстанції, заяву відповідача було задоволено та заочне рішення суду від 28.04.2014 року було скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Представник позивача надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила про розгляд справи без її участі.

Яз зазначено вище, відповідач у судові засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, в заяві про перегляд заочного рішення суду, заявник зазначив, що з заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29.04.2014 року у справі 521/17818/13-ц про стягнення з нього вказаної заборгованості він не згоден, так як заборгованість за кредитом, на його думку, становить значно меншу суму, виходячи з його власних підрахунків.

Крім того, відповідач вказав, що він не погоджується з розрахунками, наданими позивачем та вважає суму заборгованості значно завищеною.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наданим доказам, прийшов до наступного.

18.03.2008 року АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 0 та додатковий договір, згідно до якого реєстраційний номер договору було змінено на № 1.

За умовами зазначених договорів, ОСОБА_1 було надано кредит, у розмірі 31450 доларів США, строком погашення кредиту - до 18.03.2017 року, зі сплатою за користування кредитними коштами процентів у розмірі 15 % річних.(а.с.5-15).

Відповідно до довідки, наданої позивачем стосовно заборгованості за кредитним договором № 0 та додаткового договору, згідно до якого реєстраційний номер договору було змінено на №1, ОСОБА_1 нарахована заборгованість, станом на 10.09.2013 року у розмірі 404553,39 грн., яка складається з: - за додатковою угодою №01: - 235 632,60 гривень - заборгованість за кредитом; - 163050,96 гривень - заборгованість за відсотками, та за кредитним договором № 0 - 5 869,82 гривень - відсотки.(а.с.16-23).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Положеннями ч. 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п 6.1 Договору, сторони, керуючись чинним законодавством України, зокрема, статтями 525, 6 11 Цивільного кодексу України, погодили, що Банк має право:

6.1.2 визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з пункту 1.2.2. цього Договору, та вимагати від Позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

6.2. в разі застосування Банком права, передбаченого пунктом 6.1.2. Договору, порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати плати за кредит є наступним, а саме: Банк повідомляє Позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за Договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою Позичальника; терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі Банку з 32 (тридцять другого) календарного дня, рахуючи з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) Банку про дострокове повернення кредиту за умови, що:

а) Банк направив за адресою Позичальника повідомлення (вимогу) про порушення зобов'язань Позичальника за Договором та про дострокове повернення кредиту і плати за кредит,

б) Позичальник не усунув зазначених Банком порушень зобов'язань Позичальника за Договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня, з дати одержання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку. (а.с.10)

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином у відповідності до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

З матеріалів справи вбачається, що позивач направляв відповідачам довідки від 10.09.2013 року, що за ними рахується заборгованість. (а.с.32-33).

Також було направлено вимогу, щодо наявної заборгованості відповідачів по кредитному договору № 1. (а.с. 34-36)

Проте, доказів щодо сплати боргу, відповідачами ні на вимогу банку, ні до суду не було надано.

Крім того, відповідачами, та представником відповідача не надано жодних доказів стосовно обрахунку боргу, який би підтверджував що заборгованість за кредитним договором, відсутня.

Не долучено також доказів щодо звернення відповідачів до позивача про звірення сторонами суми заборгованості за кредитом.

Також, суд зазначає, що не може прийняти до уваги посилання представника відповідача - ОСОБА_1 на те, що він вважає, що з сумою, зазначеною в позові він категорично не погоджуєтьтся, иак як за його підрахунками та сплаченими ним коштами за кредитом, сума заборгованості за кредитним договором від 18.03.2008 року повинна бути значно меншою, оскільки, на підтвердження вказаного, відповідачем ОСОБА_1. не надано жодного доказу.

Між тим, суд нагадує, що згідно ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Крім того, вказане представником відповідача про те, що заочне рішення було прийнято без врахування його пояснень, які могли вплинути на висновки суду та мають значення для справи, судом не може бути прийнято до уваги, оскільки ні відповідачами, ні представником відповідача не було надано ні доказів, ні тих пояснень, про які було заявлено ним у заяві про перегляд заочного рішення по справі, незважаючи на те, що після скасування заочного рішення по справі до прийняття рішення по справі, пройшло більше півроку, тобто, у відповідачів та представника відповідача було більш ніж достатньо часу для надання до суду доказів та пояснень, про які було заявлено представником відповідача.

Проте, до суду не було надано відповідачами та представником відповідача жодних доказів та вони у судове засідання не прибули, незважаючи на багаточисельне відкладення судом розгляду справи та виклики до суду, як відповідачів, так і представника відповідача.

Так, заяву відповідача ОСОБА_1 було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 23.12.2014 року.

Повістку про явку до суду на 23.12.2014 року, отримав представник відповідача ОСОБА_1 особисто - 20.12.2014 року. (а.с.120).

Також про явку на 23.12.2014 року було направлено дві повістки відповідачу ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем його проживання, які він також отримав. (а.с.121,125).

Проте, в судове засідання, в указаний день, ні відповідач ОСОБА_1, ні його представник, не прибули.(а.с.120).

У зв'язку з неявкою відповідача ОСОБА_1 та його представника, розгляд заяви відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду було відкладено на 21.01.2015 року.(а.с.120).

Повістку про явку до суду на 21.01.2015 року представник відповідача ОСОБА_1 отримав особисто 13.01.2015 року. (а.с.127).

Про явку на 21.01.2015 року було в черговий раз також направлено повістку відповідачу ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем його проживання, яку він отримав - 09.01.2015 року. (а.с.126).

Проте, в судове засідання, в зазначений день, ні відповідач ОСОБА_1, ні його представник, не прибули.(а.с.131).

Також, про явку до суду направлялись повістки як представнику відповідача, так і відповідачу ОСОБА_1 на 26.02.2015 року, яку відповідач ОСОБА_1 отримав - 12.02.2015 року (а.с.132); на 31.03.2015 року - поштою повернувся на адресу суду конверт з повісткою? який судом направлявся відповідачу ОСОБА_1, з зазначенням поштовим відділенням про закінчення терміну зберігання.(а.с.137-138); на 30.04.2015 року, яку представник відповідача ОСОБА_1 отримав - 25.04.2015 року (а.с.143), а від відповідача поштою повернувся на адресу суду конверт з повісткою? який судом направлявся відповідачу ОСОБА_1, з зазначенням поштовим відділенням про закінчення терміну зберігання.(а.с.144); на 03.06.2015 року, 21.07.2015р., на 12.08.2015р., але від відповідача поштою повернулися на адресу суду конверти з повістками, які судом направлялися відповідачу ОСОБА_1, з зазначенням поштовим відділенням про закінчення терміну зберігання.(а.с.145, 149, 154, 155)

Про явку на 29.09.2015 року було знову в черговий раз направлено повістку відповідачу ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем його проживання, вказану повістку він отримав - 21.08.2015 року. (а.с.157).

Також, про явку на 21.01.2016 року було в черговий раз направлено повістку відповідачу ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем його проживання, та дві повістки було направлено на 09.02.2016 року, але від відповідача поштою повернулися на адресу суду конверти з повістками, які судом направлялися відповідачу ОСОБА_1, з зазначенням поштовим відділенням про закінчення терміну зберігання.(а.с.162, 170- 173).

Тобто, незважаючи на багаточисельні виклики до суду відповідачів та представника відповідача, вони у судове засідання так і не зявилися.

Виходячи з викладеного, відкладаючи неодноразово розгляд справи, суд використав всі важелі, надані йому законодавцем для надання можливості відповідачам прибути у судове засідання та надати докази, які вони вважали за необхідне долучити до матеріалів справи.

Проте, своїм правом надання заперечень, відповідачі та представник відповідача не скористались та доказів, про які писав відповідач у заяві, що надасть у судовому засіданні (а.с.179-180), ні відповідач, ні його представник, до суду не надали.

Між тим, суд звертає увагу на те, що законодавцем передбачено розумні строки розгляду справи.

Отже, суд приймає рішення на підставі тих доказів, які долучені до матеріалів справи.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України зазначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частин позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, досліджених у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 404553,39 грн.

Щодо суми стягнення судового збору, суд виходить з наступного.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, згідно до якої, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За таких обставин, враховуючи вказане, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, сплачений судовий збір у розмірі - 3441,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 526 543, 551, 554, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_4, зареєстрованої: АДРЕСА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк», МФО 380236, ідентифікаційний код за , заборгованість в сумі - 404553,39грн., яка складається з:

- суми заборгованості за кредитом по Додатковій угоді № 1 до кредитного договору № 0 - 235632,60 грн. (двісті тридцять п'ять тисяч шістсот тридцять дві гривні 60 копійок);

- суми заборгованості за за відсотками по Додатковій угоді № 1 до кредитного договору № 0 - 163050,96 грн. (сто шістдесят три тисячі п'ятдесят гривень 96 копійок);

- суми заборгованості по відсоткам за кредитним договором № 0 - 5869, 82 грн. (п'ять тисяч вісімсот шістдесят дев'ять гривень 82 копійки).

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_4, зареєстрованої: АДРЕСА_2, на користь ПАТ «Дельта Банк», МФО 380236, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ - 34047020, судові витрати у розмірі 3441,00 грн.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції, апеляційної скарги, протягом десяти днів, з дня проголошення рішення.

СУДДЯ: Н.В.Мирончук