РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/10363/15-ц

Пров. №2/668/160/16

13.01.2016 року Суворовський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого судді - Рєпіна К.К.,

при секретарі - Бірюкову А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. Зазначив, що з 07.08.1999 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. З червня 2015 року позивач та відповідач разом не проживають. За період шлюбу ними була придбана ? частина трикімнатної квартири АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що угоди про поділ майна, що є спільною сумісної власністю подружжя між сторонами не досягнуто, позивач просив виділити йому та відповідачу по 1/4 частині зазначеної кватири та визнати за ним та відповідачем право власності на вказані частини квартири.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що спірна квартира вартістю 4800 доларів США придбана за рахунок коштів у розмірі 3300 доларів США отриманих від продажу однокімнатної квартири, що належала матері та бабусі відповідача, а також за рахунок коштів у розмірі 1429,06 євро отриманих бабусею відповідача від Фонду ФРН «Пам'ять, відповідальність і майбутнє».

Представник третьої особи - ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що спірна квартира вартістю 4800 доларів США придбана за рахунок коштів у розмірі 3300 доларів США отриманих від продажу однокімнатної квартири, що належала матері та бабусі відповідача, а також за рахунок коштів у розмірі 1429,06 євро отриманих бабусею відповідача від Фонду ФРН «Пам'ять, відповідальність і майбутнє».

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, вивчивши письмові докази у справі, прийшов до наступного висновку.

Під час судового розгляду встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про одруження між сторонами 07.08.1999 року Дніпровським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона, зареєстровано шлюб. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 26.08.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Вказана обставина позивачем та відповідачем визнається.

Відповідно до свідоцтва про шлюб від 03 жовтня 2015 року відповідач змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_2.

Згідно договору купівлі-продажу від 18 вересня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованим в реєстрі за № 4655 відповідач та третя особа придбали у власність по ? частині квартири АДРЕСА_1.

Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:

1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;

2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі № 6-612цс15.

Згідно пояснень відповідача, третьої особи, показів свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, третя особа ОСОБА_3 - бабуся відповідача та ОСОБА_7 - мати відповідача у серпні 2002 року продали належну останнім однокімнатну квартиру за 3300 доларів США та вказані кошти витратили на придбання квартири АДРЕСА_1, що коштувала 4800 доларів США.

Факт продажу ОСОБА_3 та ОСОБА_7 однокімнатної квартири АДРЕСА_2 підтверджується договором купівлі -продажу від 15 серпня 2002 року, посвідченим приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Воєводиною І.М.

Згідно пояснень відповідача, третьої особи та свідка ОСОБА_7 також на придбання квартири АДРЕСА_1 були витрачені кошти у розмірі 1429,06 євро, які були отримані 31.05.2002 року бабусею відповідача ОСОБА_3, як перша частина компенсаційної виплати від Фонду ФРН «Пам'ять,відповідальність і майбутнє».

Факт отримання 31.05.2002 року ОСОБА_3 від Фонду ФРН «Пам'ять, відповідальність і майбутнє» суми в розмірі 1429,06 євро підтверджується також архівною копією повідомлення №18533/55/ZUK0402, реєстраційний номер НОМЕР_1, ХУ АБ «Брокбізнесбанк».

Оскільки спірна нерухомість була придбана за грошові кошти бабусі та матері відповідача, а не за спільні сумісні кошти або спільною працею подружжя, зазначене майно не є спільною сумісною власністю сторін, а тому у позові слід відмовити.

Суд критично відноситься до показів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про те, що вони давали на придбання спірної квартири позивачу 450 доларів США, оскільки вказані особи є родичами позивача та факт передачі грошових коштів більше ніякими матеріалами справи не підверджується.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 57, 60 СК України, 10, 11, 60‚ 88, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяРєпін К. К.