РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2016 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі : головуючого судді Остапенко Н.М.

з участю секретаря Райвахівської Л.В.

позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши в м. Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те що їй на праві приватної власності згідно договору дарування від 04.09.2001 року, який був посвідчений державним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 1-2233, належить 21/100 частина житлового будинку №14 квартира №5 по вул. Жмаченко в м. Коростені, яка складається з веранди 5-1, площею 4,4 кв.м, сіни 5-1, площею 8,6 кв.м, кімната 5-2, площею 17,1 кв.м., ? сараю « Б1».

Співвласниками будинку № 14 по вул. Жмаченка в м. Коростені є: ОСОБА_3 - 50/100 частин домоволодіння, ОСОБА_6 -15/100 частин домоволодіння, ОСОБА_7 - 21/100 частин домоволодіння, ОСОБА_8 - 14/100 частин домоволодіння. Загальна площа земельної ділянки становить -1164 кв.м.

Відповідно до варіанту поділу земельної ділянки по вул. Жмаченка,14 в м. Коростені та схеми виділено : жовтий колір - земельна ділянка гр. ОСОБА_3, червоний колір земельна ділянка ОСОБА_7, білий колір земельна ділянка ОСОБА_9 та ОСОБА_8М, жовто/ синій - земельна ділянка загального користування. Земельна ділянка розділена між ними: ОСОБА_3 -370 м. кв, ОСОБА_7 - 321 м.кв, ОСОБА_9 та ОСОБА_8М - 473 м. кв. та в загальному користуванні ОСОБА_7, ОСОБА_3 -16 м.кв., ОСОБА_9 та ОСОБА_8 -112 м.кв., вказаний варіант поділу підписали ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_8,

від підпису відповідачка ОСОБА_3 відмовилась. Тобто, всі погодили вказаний варіант розділу земельної ділянки, крім ОСОБА_3

На варіанті, який підписали землекористувачі, виділено синіми лініями паркан ОСОБА_3, яка самовільно встановила його та користується її земельною ділянкою.

Позивачка вказала, що по сусідству з нею в житловому будинку №12 квартира №2 по вул. Жмаченко в м. Коростені проживає відповідач по справі ОСОБА_2, який є суміжним землекористувачем.

Відповідач ОСОБА_2 незаконно без її згоди переніс паркан, який розділяв межу земельної ділянки між її частиною будинку №14 по вул. Жмаченко в м. Коростені та його земельною ділянкою по вул. Жмаченко,16 в м. Коростені та незаконно заволодів її земельною ділянкою на ширину 1 м. 24см. та в довжину земельної ділянки розміром 18,5 м., роздільна межа була до самовільного заволодіння відповідачем насаджена деревами, з сторони позначки 42.00 вказаного варіанту розділу земельної ділянки.

Відповідач ОСОБА_2 добровільно не бажає перенести паркан, відновити старі межі земельних ділянок, та не заперечує проти того, що самовільно переніс паркан на належну їй земельну ділянку. Вона не має можливості приватизувати належну їй земельну ділянку без відновлення меж та захисту в судовому порядку своїх прав.

Таким, же самим способом відповідачка ОСОБА_3, якій належать квартири №1 та 2 житлового будинку № 14 по вул. Жмаченко в м. Коростені, з іншої сторони належної їй земельної ділянки самовільно захватила земельну ділянку та відгородила її металевою сіткою - рябицею, напроти належної їй ? частини сараю позначеного літерою « Б1», чим перешкоджає їй користуватися належною частиною земельної ділянки, так як не встановлені тверді межі земельної ділянки.

З варіантами розподілу земельних ділянок відповідачі не погоджуються, а вона не має змоги в інший спосіб захистити свої порушені права на володіння та користування земельною ділянкою.

На неодноразові її прохання знести паркан та встановити межі земельної ділянки, відповідачі заперечують, погрожували їй фізичною розправою, посилаючись на те, що вказана земельна ділянка належить їм, але це твердження не відповідає дійсності, так як державний акт на право приватної власності на земельні ділянки, якими користуються відповідачі, не виготовлявся, а вказані земельні ділянки є суміжними. Вважає дії відповідачів незаконними.

На сьогоднішній час нею розпочато підготовку до будівельних робіт. Так як вона не знає меж та порядку користування прилеглою до будинку територією, то не може повноцінно розпочати будівництво.

Відповідач ОСОБА_3 не бажає погодити меж земельної ділянки, через що орган місцевого самоврядування не може прийняти рішення про передачу земельної ділянки їй у власність, незважаючи на те, що всі інші документи для передачі нею у власність вже зібрані.

Тому позивачка просила постановити рішення яким, усунути перешкоди

в користуванні чужим майном шляхом зобов,язання ОСОБА_2 перемістити паркан на попереднє місце, тобто шириною 1м.24 см. та довжиною -18м. 5 метрів зі сторони позначки -42 варіанту розподілу земельної ділянки по вул. Жмаченка,14 м. Коростеня, між житловим будинком № 14 та будинком № 16 по вул. Жмаченко в м. Коростені. Зобов,язати ОСОБА_3 демонтувати паркан біля сараю, позначеного літерою « Б1» житлового будинку № 14 квартирами №№1,2 та № 5 по вул. Жмаченко в м. Коростені шляхом усунення перешкод в користуванні чужим майном.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позові. Просила позов задовольнити. Пояснила, що відповідач ОСОБА_2 незаконно переніс паркан та заволодів її земельною ділянкою в 2003 році, а ОСОБА_3 встановила паркан, зруйнувала туалет, літній душ та знищила сарай в листопаді місяці 2009 року.

Відповідачі в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, ОСОБА_2 надав письмові заперечення на позов ( а.с. 55 56).

В суді відповідач ОСОБА_2 пояснив, що він проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 кв. 2 по вул. Жмаченка в м. Коростені, його земельна ділянка межує з земельною ділянкою, якою користується ОСОБА_1 Вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки він ніколи не переносив паркан на земельну ділянку позивачки та ніколи не визнавав цього. З часу придбання житлового будинку він постійно користується належною йому земельною ділянкою в тому розмірі, в якому придбав. Вказав, що варіант поділу земельної ділянки, на який посилається позивачка в обгрунтування позову, не є правовстановлюючим документом на земельну ділянку. Просив в позові відмовити.

Відповідачка ОСОБА_3 в суді пояснила, що вона самовільно земельну ділянку, що належить позивачці, не захоплювала, викладені в позові обставини не відповідають дійсності.

Представник третьої особи Управління Держземагенства в Коростенському районі ОСОБА_4 в суді пояснив, що жодна зі сторін не має правостановлюючих документів, які б посвідчували право користування земельними ділянками чи право власності на них. Земельними ділянками яких розмірів користуються сторони, невідомо. Межі земельних ділянок, якими користуються сторони, не встановлені. Варіант розподілу земельної ділянки, наданий позивачкою, не є правовстановлюючим документом на право власності чи користування земельною ділянкою.

Вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи та проаналізувавши їх в сукупності з матеріалами справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 95 ЗК України визначено, що порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Частиною 2 ст. 152 ЗК України передбачено право власника земельної ділянки або землекористувача вимагати усунення будь яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

З розяснень, викладених у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду

України № 7 від 16.04.2004 року Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ вбачається, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною 3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом способів захисту( ст. 16 ЦК України).

Судом встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить 21/100 частини житлового будинку №14 ( квартира № 5) по вул. Жмаченко в м. Коростені ( копія договору дарування а.с. 3). В договорі дарування не зазначено розмір земельної ділянки, належний до вказаної частини житлового будинку.

Відповідачу ОСОБА_2 належить на праві приватної власності ? частина житлового будинку № 16 ( кв. 2) по вул. Жмаченка в м. Коростені ( копія договору купівлі-продажу а.с. 57-58).

З матеріалів справи слідує, що відповідачці ОСОБА_3 належить ? частина житлового будинку № 14 по вул. Жмаченка в м. Коростені ( квартири № 1, 2, які остання переобладнала в одну).

З пояснень сторін та наданих ними доказів слідує, що земельна ділянка, яка перебуває в користуванні ОСОБА_1, з одного боку межує з земельною ділянкою, яка перебуває в користуванні відповідача ОСОБА_10 та вони є землекористувачами сусідніх земельних ділянок. ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 користуються земельною ділянкою, що належить до будинку № 14 по вул. Жмаченко в м. Коростені, поділ вказаної земельної ділянки не проведений..

Згідно з частинами 2, 3, 5 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються: земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів і областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Жодна із сторін не має правовстановлюючих документів, які б посвідчували право користування земельною ділянкою. Жодною із сторін земельні ділянки, що перебувають в їх користуванні, не приватизовані.

Як слідує із наданих по справі доказів, позивачка ОСОБА_1 не

зверталась за вирішенням питання про відновлення раніше існуючих меж між

земельною ділянкою, яка перебуває в її користуванні та земельними ділянками

відповідачів до органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

Крім того, жодною зі сторін не надано будь яких доказів, які б підтвердили конфігурацію земельної ділянки, що перебуває в користуванні кожної із сторін, наявність вказаної площі в натурі. Також сторонами не подано доказів про те, де в натурі на місцевості розташовані межі земельних ділянок, якими вони користуються.

Надані позивачкою копія акту обстеження земельної ділянки від 20.02.2009 року ( а.с. 12), фотокартки ( а.с. 15), схематичний план будівель по вул. Жмаченка , 14 в м. Коростені ( а.с. 16), а також варіанти поділу земельної ділянки по вул. Жмаченка, 14 в м. Коростені ( а.с. 17 22) не є правовстановлюючими документами, що посвідчують право користування земельною ділянкою та не містять інформації щодо розміру та конфігурації земельних ділянок, що перебувають у користуванні сторін.

Відповідно до вимог ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобовязані співпрацювати при вчиненні дій, які спрямованих на забезпечення прав кожного з них.

З пояснень сторін слідує, що жодна із сторін не замовляла робіт із встановлення ( відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) у відповідній організації.

Крім того, позивачка ОСОБА_1 не надала жодних доказів того, що дійсно відповідачем ОСОБА_2 був перенесений паркан, внаслідок чого останній заволодів її земельною ділянкою, а також жодних доказів того, що відповідач ОСОБА_3 захопила її земельну ділянку та відгородила її металевою сіткою.

Таким чином, в суді не встановлено, що відповідачі чинять перешкоди ОСОБА_1 в користуванні її земельною ділянкою.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами, є безпідставними, через що їй в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 209 ч. 3, 60, 213 -218 ЦПК України, ст.ст. 95,103, 152, 158 Земельного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, суд,-

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :