Справа № 361/7959/15-ц Головуючий у І інстанції Василишин В.О.
Провадження № 22-ц/780/2562/16 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 1 28.04.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

28 квітня 2016 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Білоконь О.В., Даценко Л.М.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Броварської центральної районної лікарні на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області про визнання права на приватизацію жилого приміщення в гуртожитку,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року позивачізвернулися до суду із вказаним вище позовом,який мотивували тим, що вони на підставі ордеру № 218 від 25 грудня 2005 року, виданого Броварською центральною районною лікарнею, і рішення Броварської міської ради народних депутатів № 32 від 12 січня 1988 року вселилися до кімнат № 39-40 гуртожитку у АДРЕСА_1. З моменту вуселення і до цього часу вони зареєстровані і проживають у гуртожитку, власного житла не мають, а тому відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» мають право на безоплатну приватизацію займаних ними жилих приміщень у гуртожитку.

Вказували, що маючи на меті приватизувати займані кімнати, вони підготували необхідні документи і у 2014 році звернулися із відповідною заявою до Броварської міської ради, однак рішенням Броварської міської ради від 14 серпня 2014 року їм було відмовлено. Вони оскаржили відмову до суду і вказане рішення міської ради було визнано нечинним і скасовано рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2015 року.

Вважають, що вони мають право на приватизацію займаних ними кімнат у гуртожитку по АДРЕСА_1 відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», поскільки більше п'яти років на законних підставах зареєстровані і мешкають в гуртожитку. Проте реалізувати своє право через рішення органу місцевого самоврядування вони не можуть, що порушує їх права на житло. Спірний гуртожиток перебуває у спільній сумісній власності територіальних громад сіл і селищ Броварського району і м.Бровари. Вказував, що вони звернулися до Броварської міської ради з питанням про повторний розгляд їх заяви про приватизацію, однак їм відповіли, що рішення міської ради буде аналогічним, тобто про відмову у приватизації.

У зв'язку із наведеним просили визнати за ними право на безоплатну приватизацію житлових приміщень № 39-40 у гуртожитку, що розташований по АДРЕСА_1, загальною площею 29,70 кв.м, на другому поверсі п'ятиповерхового будинку.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 3 грудня 2014 року позов задоволено в повному обсязі. Визнано за позивачами право на безоплатну приватизацію житлових приміщень № 39-40 у гуртожитку по АДРЕСА_1.

Броварська центральна районна лікарня, як особа, яка не брала участь у справі, проте вважає, що суд вирішив питання про її права і обов'язки, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення судом норм процесуального права. Скаргу мотивує тим, що відповідно до Статуту лікарні гуртожиток по АДРЕСА_1 передано в оперативне управління та володіння районної лікарні, що підтверджено рішенням Броварської міської ради від 1 листопада 2012 року. Суд не залучив районну лікарню до участі у справі, що потягло порушення її прав та неповне і необ'єктивне встановлення судом обставин справи. Крім того, позов подано до неналежного відповідача, бо згідно ст.5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передача жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

В суді апеляційної інстанції представник Броварської центральної районної лікарніподану апеляційну скаргу підтримав, просив задоволити та скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області.

ОСОБА_2 та його представник в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5 позали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача Управління комунальної власнсоті Броварської міської радив суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу лікарні визнав, просив задоволити та скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивачі зареєстровані і мешкають в гуртожитку, що розташований по АДРЕСА_1,у кімнатах № 39-40 загальною площею 29,70 кв.м, на другому поверсі п'ятиповерхового будинку.

Позивачі займають вказане житлове приміщення згідноордеру № 218 від 25 грудня 2005 року, виданого на підставі наказу Броварської центральної районної лікарні № 187 від 4 жовтня 1999 року і рішення Броварської міської ради народних депутатів № 32 від 12 січня 1988 року.

Також судом встановлено, що вказаний гуртожиток належить на праві спільної сумісної власності територіальним громадам сіл і селищ Броварського району і м.Бровари Київської області. Оперативне управління гуртожитком здійснює Броварська центральна районна лікарня.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що відповідно до Законів України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та «Про приватизацію державного житлового фонду» позивачі мають право на приватизацію займаного ними жилого приміщення у гуртожитку, яке не визнається відповідачем, а відтак їх права підлягають захисту у обраний ними спосіб - шляхом визнання за ними права на безоплатну приватизацію спірного жилого приміщення.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду, поскільки вони зроблені в результаті порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин.

За змістом вказаних процесуальних норм, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, а відповідачем у такій справі має бути особа, яка порушила чи оспорює права позивача.

Аналогічні роз'яснення містить п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», згідно якого поскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Згідно ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках, які є об'єктами права державної та комунальної власності, і фактично проживають у них.

Відповідно до ст.4 вказаного Закону приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.5 вказаного Закону передача житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування.

Аналіз змісту вказаних норм дає підстави для висновку, що рішення про приватизацію житлових приміщень у гуртожитках приймає відповідний оргін місцевого самоврядування, яким згідно Закону України «Про місцеве самоврядування» є відповідна місцева рада, яка є власником приміщення гуртожитку і має бути відповідачем у справі.

Вирішуючи спір, суд в достатній мірі не врахував вказані положення Закону і не врахував, що залучений у справі відповідач не порушував прав, свробод та інтересів позивачів щодо приватизації займаного житла, бо не компетентний приймати відповідні рішення.Як вище вказувалося, приміщення гуртожитку належить на праві спільної сумісної власності територіальним громадам сіл і селищ Броварського району і м.Бровари Київської області.

Крім того, вирішуючи спір суд не врахував, що будівля гуртожитку по АДРЕСА_1 згідно Статуту Броварської центральної районної лікарні перебує на балансі цієї лікарні і її слід залучити до участі у справі, бо рішення безпосередньо стосується її прав та обов'язків.

Зазначені вище порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові з викладених вище підстав, а саме у зв'язку з тим, що залучений до участі у справі відповідач не є належним і не порушував права позивачів на приватизацію житла.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідачів судові витрати.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Броварської центральної районної лікарні задоволити частково.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2015 року скасувати і ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області про визнання права на приватизацію жилого приміщення в гуртожитку.

Стягнути із ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з кожного на користь Броварської центральної районної лікарні судовий збір в розмірі 130 гривень.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: