Справа № 732/1507/15-ц
Провадження № 2/732/5/16
11.01.2016 року м. Городня
Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді Лиманської М.В.,
секретаря Дударенко Ю.П.,
за участю: позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Городня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частку квартири за набувальною давністю,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Реєстраційна служба Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області -
26.10.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду як законний представник в інтересах його підопічного малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з позовом до ОСОБА_4 про визнання за ОСОБА_3 права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, мотивуючи свої вимоги тим, що він є опікуном малолітнього ОСОБА_3 З народження ОСОБА_3 проживав в двокімнатній квартирі АДРЕСА_1. 1/3 частина цієї квартири належала матері ОСОБА_3 - ОСОБА_5, яка проживала в цій квартирі з 2003 року. Інші співвласники квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_6, яким також належить по 1/3 частині у вказаній квартирі, нею не користуються та не виконують обов'язків утримувати нерухоме майно. 20.12.2013 року ОСОБА_5 померла. ОСОБА_3 продовжує користуватись спірною квартирою. На протязі 10 років ОСОБА_5 сама сплачувала комунальні послуги за вказану квартиру, ОСОБА_4 або ж члени його сім'ї не цікавились спірною квартирою, не мають від неї ключів, не виконують свого обовязку сплачувати комунальні послуги та робити в квартирі ремонт. Посилаючись на те, що малолітнім ОСОБА_3 у повному обсязі дотримані вимоги ст.344 ЦК України, а саме добросовісність, відкритість та безперервність володіння майном, просив визнати за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю на 2/3 частини спірної квартири.
Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні, проведеному Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області 21.12.2015 року на виконання судового доручення Городнянського районного суду Чернігівської області від 01.12.2015 року, проти задоволення позову заперечував, мотивуючи свої заперечення безпідставністю заявлених вимог. В судове засідання 11.01.2016 року відповідач не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи в його відсутність суду не надав.
Зі згоди позивача, яка надана письмово, суд ухвалює заочне рішення, що передбачено положеннями ст.224-226 ЦПК України.
Представник третьої особи Реєстраційної служби Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Неявка в судове засідання третьої особи в силу ст. 169 ЦПК України не перешкоджає судовому розгляду справи.
Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків, зясувавши позицію відповідача, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне.
Дослідженням свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 встановлено, що вказана квартира приватизована 12.10.2003 року громадянкою ОСОБА_7 та членами її сімї ОСОБА_8 та ОСОБА_4 20.11.2003 року право власності вказаних осіб на зазначену квартиру було зареєстровано в органах БТІ по 1/3 частині за кожним співвласником. (а.с.5,101)
Письмовими доказами справи підтверджено, що 10.07.2010 року ОСОБА_7 померла. Після її смерті спадщину прийняв її чоловік ОСОБА_6 Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 її дочка ОСОБА_5 та її син ОСОБА_4 від прийняття спадщини ОСОБА_7 відмовились. (а.с.95)
З свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.07.2011 року встановлено, що його видано ОСОБА_6 в підтвердження того, що він успадкував після смерті ОСОБА_7 1/3 частину квартири АДРЕСА_1. (а.с.95)
Дослідженням інвентаризаційної справи №4511 на квартиру АДРЕСА_1 встановлено, що 04.01.2012 року право власності ОСОБА_6 на 1/3 частину вказаної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину зареєстровано в органах БТІ. (а.інв.с 18)
Дослідженням матеріалів спадкової справи 482/2013 від 23.10.2013 року встановлено, що 01.05.2013 року ОСОБА_6 помер, його спадщину прийняв його син відповідач ОСОБА_4 В матеріалах спадкової справи міститься заява ОСОБА_4, в якій він повідомляє нотаріуса, що до складу спадкового майна його батька входить 1/3 частина квартири АДРЕСА_2. (а.с.62-72)
Дослідженням матеріалів спадкової справи № 78/2014 від 10.07.2014 року встановлено, що 20.12.2013 року ОСОБА_5 померла. Після її смерті спадщину прийняв її син ОСОБА_3 Інші особи за прийняттям спадщини ОСОБА_5 до нотаріальних органів не звертались.
Свідок ОСОБА_9, допитана у судовому засіданні, показала, що ОСОБА_5 проживала у спірній квартирі з дитинства з батьком ОСОБА_1 та матірю ОСОБА_7 Після розлучення ОСОБА_1 виїхав з квартири, в якій залишались проживати ОСОБА_5 з матірю. Остання одружилась з ОСОБА_6 та, проживаючи в спірній квартирі, народила сина ОСОБА_4. Через деякий час ОСОБА_7 разом з чоловіком та сином ОСОБА_4 виїхали зі спірної квартири та більше в ній не зявлялись. ОСОБА_8 на той час закінчувала школу та залишилась проживати в спірній квартирі сама. Згодом ОСОБА_8 народила сина ОСОБА_3, який з народження проживав в спірній квартирі з матірю. Інших осіб в цій квартирі не проживало. ОСОБА_5 здійснювала в квартирі поточний ремонт, сплачувала за квартиру комунальні послуги.
Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, допитані у судовому засіданні, також підтвердили, що більше 10 років ОСОБА_5 та її син ОСОБА_3 відкрито та безперервно володіли спірною квартирою, інші особи квартирою не користувались.
Факт оплати комунальних послуг за спірну квартиру ОСОБА_5 підтверджений також письмовими доказами справи (а.с.7-9)
Позивач просить суд визнати за малолітнім ОСОБА_3 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_3 за набувальною давністю, посилаючись на те, що матір малолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_5 добросовісно заволоділа чужим майном і разом з сином ОСОБА_3 продовжувала відкрито, безперервно володіти квартирою протягом більше десяти років.
Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Вирішуючи позовні вимоги, суд враховує, що визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст.334 ЦК України можливе за наявності сукупності наступних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності.
Володіння має бути добросовісним, коли володілець не знав і не міг знати, що володіє чужою річчю, тобто обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю не давали б найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.
Як вбачається з обставин справи, ОСОБА_5 було достовірно відомо, що вона є власницею 1/3 частини спірної квартири, а інші частини належали її матері та брату ОСОБА_4, після виїзду яких з квартири вона вступила у володіння їхніми частками у спільному майні, продовжуючи користуючись квартирою вцілому. На частку матері ОСОБА_7 в спірній квартирі після смерті останньої ОСОБА_5, будучи її спадкоємцем, претензій не пред'являла.
Розглядаючи справу, суд дійшов висновку про те, що у діях ОСОБА_5, які виражались у користуванні та володінні 2/3 частинами спірної квартири, що їй не належали, була відсутня така обов'язкова умова для набуття права власності на вказані частини квартири за набувальною давністю як добросовісність, оскільки, користуючись квартирою вцілому, ОСОБА_5 знала, що 2/3 частини вказаної квартири належали її брату ОСОБА_4 та її матері ОСОБА_7, а після смерті матері - її відчиму ОСОБА_6
Твердження позивача про те, що відповідач ОСОБА_4 з 2003 року не проживає у спірній квартирі, не свідчать, що останній відмовився від своєї частки у цій квартирі. Письмовими доказами справи підтверджено, що приймаючи спадщину свого батька ОСОБА_6, відповідач ОСОБА_4 повідомив нотаріусу , що частка ОСОБА_6 у спірній квартирі входить до складу спадкового майна. (а.с.62)
Отже ОСОБА_5 за її життя не набувала права власності на спірні частини квартири з підстав, передбачених Цивільним кодексом України. Ці обставини виключають ознаку добросовісності заволодіння спірним майном.
Така правова позиція висловлена у п.9, п.11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав".
Надані позивачем та досліджені у судовому засіданні письмові докази у справі зазначених висновків суду не спростовують.
У відповідності до положень ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Вказане вище не дає суду достатніх правових підстав для визнання за ОСОБА_3 права власності на спірне нерухоме майно у порядку набувальної давності та задоволення позовних вимог.
Враховуючи наведене, керуючись ст. 319, 321, 344 ЦК України, ст. 10, 11, 60, 169, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частку квартири за набувальною давністю - відмовити.
Рішення може бути переглянуте Городнянським районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий-суддя Лиманська М.В.