Справа №592/8827/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/133/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 грудня 2015 року

в цивільній справі за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа : Сумська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до Ковпаківського районного суду м. Суми з заявою, в якій просила встановити факт належності їй правовстановлюючого документу - рішення Сумської міської ради від 16 жовтня 2002 року №130-МР « Про зміну цільового призначення земельної ділянки ». Своє прохання мотивувала тим, що у вказаному рішенні її по-батькові вказано невірно, як «Григорівна», що унеможливлює подальше оформлення документів на нерухоме майно.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 грудня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_6 відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 ОСОБА_5, посилаючись на порушення або неправильне застосування норм процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухваливши нове, яким заяву задовольнити. Вказує, що справа була розглянута у відсутності заявника, яка не була належним чином повідомлена про розгляд даної справи, а тому була позбавлена можливості обґрунтувати заявлені вимоги.

Заслухавши пояснення представника заінтересованої особи, яка заперечує проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_6 на праві приватної власності належить земельна ділянка №136 площею 0,06 га, яка розташована за адресою : Сумська область, м. Суми, садівниче товариство « Тепличний », кадастровий номер :01:002:1136 ( а.с. 7-8 ).

18 серпня 1999 року ОСОБА_7, на підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради №723 від 16 грудня 1993 року, видано державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку серії ІІ-СМ №019801 ( а.с. 7 ).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 листопада 2014 року встановлено факт належності ОСОБА_4 вищевказаного державного акту ( а.с. 11 ).

Згідно п. 2 рішення Сумської міської ради від 16 жовтня 2002 року №130-МР « Про зміну цільового призначення земельної ділянки », змінено цільове призначення земельної ділянки в садівничому товаристві « Тепличний » на площі 0,06 га, яка використовувалась ОСОБА_6 під садівництво під будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд з призначенням їй адреси пров. Виноградський, 1/1 ( а.с. 9 ).

Відмовляючи ОСОБА_6 в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Сумської міської ради не є правовстановлюючим документом, а також з того, що заявниця не позбавлена можливості звернутися до Сумської міської ради з питанням виправлення описки у написанні її по-батькові в рішенні ради.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

З розяснень, наданих у п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення », слідує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо :

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У відповідності до п. 6) ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту в тому числі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Окрім того, в пункті 12 вказаної постанови розяснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Частиною 1 ст. 126 ЗК України ( в редакції, яка діяла станом на 16 жовтня 2002 року ) було передбачено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Згідно п. 12 Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року №502 ( яка була чинною станом на 16 жовтня 2002 року ), рішення сільської, селищної, міської ради або відповідного органу виконавчої влади про зміну цільового призначення земельної ділянки є підставою для оформлення громадянину або юридичній особі державного акта на право власності на земельну ділянку із зміненим цільовим призначенням.

Отже, документом, що посвідчувало право власності на земельну ділянку зі зміненим цільовим призначення, на момент винесення Сумською міською радою рішення №130-МР « Про зміну цільового призначення земельної ділянки », був державний акт.

Слід зазначити, що рішення Сумської міської ради від 16 жовтня 2002 року №130-МР « Про зміну цільового призначення земельної ділянки » стосується не лише заявниці, а і іншої особи, якій також було змінено цільове призначення земельної ділянки.

На даний час, стаття 126 ЗК України передбачає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ". ОСОБА_8 регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

За змістом ст. 2 даного Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Даною нормою передбачено також, що Державний реєстр речових прав на нерухоме майно це єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Із копії витягу з Державного реєстру прав на речове майно ( а.с. 8 ) вбачається, що право власності заявниці на вищевказану земельну ділянку було зареєстровано 18.12.2014 року, підставою виникнення права власності був державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку серії ІІ-СМ №019801, виданий 18 серпня 1999 року Сумською міською радою народних депутатів. Реєстрація відбулася після набрання чинності рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 листопада 2014 року, яким було встановлено факт належності ОСОБА_4 вищевказаного державного акту ( а.с. 11 ).

Таким чином, слід погодитися з висновками суду першої інстанції в тій частині, що рішення Сумської міської ради про зміну цільового призначення земельної ділянки не є правовстановлюючим документом.

Окрім того, як зазначалося вище, встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі можливе у випадку надання заявником доказів про те, що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. При розгляді справи в суді першої інстанції заявник не надав доказів звернення до Сумської міської ради з питанням виправлення описки у написанні її по-батькові у вищевказаному рішенні.

13.01.2016 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява апелянта, в якій він просить засідання суду відкласти з огляду на те, що заявниця, начебто, ще 17.12.2015 року звернулася до Сумської міської ради з питанням виправлення описки у згаданому рішенні. Дане клопотання протокольною ухвалою колегії суддів було відхилене як необгрунтоване.

Зокрема, до клопотання не було долучено доказів отримання Сумською міською радою заяви ОСОБА_6 та доказів розгляду такого звернення. Окрім того, наслідки розгляду заяви про виправлення описки у рішенні не впливають на долю апеляційного перегляду рішення суду. Як зазначалося вище, предметом судового розгляду є можливість встановлення факту належності заявниці певного документу, який вона вважає правовстановлюючим.

Отже, заявник дійсно не позбавлений можливості вирішити питання виправлення описки в позасудовому порядку та оскаржити можливу відмову органу місцевого самоврядування вчинити вказані дії.

Суд першої інстанції належно оцінив докази та ухвалив рішення на основі повно і всебічно зясованих обставин справи.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не була оплачена судовим збором та є необгрунтованою, з заявниці на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 267 грн. 96 коп. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 01 грудня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 267 гривень 96 копійок за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді