АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 627/628/15-ц Головуючий суддя І інстанції Вовк Л.В.
Провадження № 22-ц/790/5004/16 Суддя доповідач Трішкова І.Ю.
Категорія: спори, що виникають із договорів дарування
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Трішкової І.Ю.,

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 07 червня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним, при цьому зазначала, що у квітні 2015 року їй стало відомо про те, що її батько ОСОБА_6 у 2007 році подарував будинок по вул. Фрунзе, 18 в с. Козіївка своєму сину ОСОБА_5 У березні 2009 року батько помер. Вважала, що батько під час дарування не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки переніс травму голови та був особою похилого віку. Просила визнати договір дарування вищевказаного житлового будинку, посвідчений Краснокутською державною нотаріальною конторою від 23.11.2007 року за № 747 недійсним.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, просив у задоволенні позову відмовити.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 07 червня 2016 року в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи..

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом повно та всебічно досліджені надані докази, дана належна їм оцінка і відповідно до встановленого ухвалено рішення, яке відповідає вимогам ст.ст.10, 11, 60, 212, 213 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В судовому засіданні встановлено, що 23.11.2007 року ОСОБА_6 та його син ОСОБА_5 уклали договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Краснокутської державної нотаріальної контори. Згідно договору ОСОБА_6 подарував, а ОСОБА_5 прийняв у дар житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по вул. Фрунзе, 18, в с. Козіївка Краснокутьского району Харківської області. договір дарування вчинено згідно Закону України «Про нотаріат», договір підписаний від імені дарувальника його представником ОСОБА_7, який діяв за довіреністю. Довіреність посвідчена державним нотаріусом Краснокутської ДНК 15.11.2007 року в смт. Краснокустьк в звязку з хворобою ОСОБА_6 за місцем його перебування. Довіреність була зачитана вголос і підписана особисто довірителем ОСОБА_6

За свідченням завідувача Краснокутської ДНК ОСОБА_6 під час підписання довіреності був у повній дієздатності, при світлій памяті, розумів значення своїх дій, чітко відповідав на запитання нотаріуса та особисто підписав довіреність. У нотаріуса не виникло сумнівів щодо недієздатності особи, яка підписувала довіреність.

29.11.2007року ОСОБА_5 зареєстрував право власності на вказаний житловий будинок у державному реєстрі прав на нерухоме майно.

31.03.2009 року ОСОБА_6 помер.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 717 ЦК України визначено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обовязок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Відповідно до ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент,Ю коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені та перевірені докази.

Так, зі свідчень допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 вбачається, що ОСОБА_6 до останніх днів свого життя розумів значення своїх дій, міг керувати ними.

Згідно висновку № 275 від 04.04.2016 року проведеної судово-психіатрічної експертизи ОСОБА_6 під час життя виявляв ознаки стійкого хронічного психічного розладу. По своєму психічному стану ОСОБА_6 під час посвідчення довіреності 15.11.2007 року та в період оформлення договору дарування житлового будинку по цій довіреності 23.11.2007 року був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

За таких обставин судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що волевиявлення ОСОБА_6 було спрямовано саме на укладення договору дарування, а також те, що в період оформлення договору дарування житлового будинку він був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Доводи апеляційної скарги про те, що дарувальник, маючи повних 85 років і маючи цілу низку хвороб (у тому числі психічного характеру), а тому наряд міг адекватно оцінювати та розуміти наслідки своїх дій, не приймаються судовою колегією, оскільки ґрунтуються тільки на припущеннях.

Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Підстав для зміни чи скасування рішення немає.

Керуючись ст.ст.303,307,308,314,319 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 07 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала судової колегії набирає чинності негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий: І.Ю. Трішкова

Судді: Л.В. Гуцал

ОСОБА_2