Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1564/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.08.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючий-суддя Рішко Г.І., секретар судового засідання Стрижак О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 22.06.2016 року звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25.10.2014 року померла її мати ОСОБА_4, а 11.04.2015 року помер батько ОСОБА_5Ш, після смерті яких залишилося спадкове майно житловий будинок з надвірними спорудами в с.Тросник, вул.Б.Середи, 69, який належав ОСОБА_5 За життя останній заповідального розпорядження не залишив. Спадкоємцями до майна померлого є сторони по справі, діти померлого. Позивачка вказує, що прийняла спадщину після смерті батьків, оскільки доглядала за батьками, похоронила їх, доглядала за будинком, зробила ремонт, обробляє земельну ділянку. При зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на прийняття спадщини їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок. Позивачка вважає, що в неї є всі правові підстави для звернення до суду з позовом про визнання за нею права власності на вищезазначений спадковий будинок.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечують щодо задоволення позовних вимог їхньої сестри ОСОБА_1

Дослідивши подані докази, всебічно і повно з'ясувавши підтверджені ними фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засідання належними доказами встановлено наступне.

25.10.2014 року померла мати позивачки ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №177682 від 25.10.2014 року. 11.04.2015 року помер батько позивачки ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №189188 від 13.04.2015 року.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема і на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в с.Тросник по вул.Б.Середи, 69 Винорадівського району і рахується за ним згідно довідки Фанчиківської сільської ради №282 від 03.02.2016 року.

На випадок своєї смерті батьком заповідального розпорядження залишено не було і єдиними спадкоємцями за законом першої черги до майна померлого є діти спадкодавця ОСОБА_5 сторони по справі.

В матеріалах справи містяться письмові нотаріально посвідчені заяви відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в яких вказують, що відмовляються від прийняття спадщини після смерті батька на користь своєї сестри ОСОБА_1

Позивачкою спадщину в порядку та на умовах, визначених ст.1270 ЦК України, як спадкоємцем, який постійно не проживав із спадкодавцем, прийнято, оскільки протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини вона звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини. Крім того, за життя батьків доглядала за ними, після похоронили її, доглядала за будинком, зробила ремонт, наразі обробляє земельну ділянку.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз'яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Отже, в зв'язку з необхідністю отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємець першої черги, позивач звернувся до нотаріальної контори для подачі документів на оформлення спадщини.

Однак нотаріусом в усній формі було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що не було представлено оригіналу правовстановлюючого документу на спадковий будинок та рекомендовано звернутися до Виноградівського районного суду.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до виготовленого КП Виноградівським РБТІ Технічного паспорту та Довідки КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» вбачається, що житловий будинок, який розташований в с.Тросник по вул.Б.Середи, 69 Виноградівського району, будівництвом завершений та рахується за ОСОБА_5.

Як вбачається з довідки Фанчиківської сільської ради №799 від 29.07.2016 року, за даними запису в погосподарській книзі №8 домогосподарство в с.Тросник по вулиці Бориса Середи (колишня Чапаєва), №69, особовий рахунок господарства №1150-1, рахується за ОСОБА_5, який помер 11.04.2015 року.

У відповідності до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Правомірність звернення позивача до суду з даним питанням підтверджується також правовими позиціями, викладеними в постанові Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», згідно п.6 якої спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"), а у відповідності до п.37 - з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Обставин, які б свідчили про те, що визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, по справі не встановлено.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 60, 61, 169, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОК НОМЕР_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами в с.Тросник, вул.Б.Середи, №69 (був.вул.Чапаєва) Виноградівського району Закарпатської області, загальною площею 63,9 кв.м, в тому числі житловою - 42,3 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_7