У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва від 29 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми,

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22 квітня 2013 року йому належить 9/20 частини нежитлового приміщення загальною площею 97,8 кв. м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Згідно рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 червня 2014 року встановлений порядок користування цим приміщенням, в якому позивачу виділено приміщення № 1 та № 12. Цим же рішенням зобов'язано ОСОБА_3 звільнити це приміщення. З моменту реєстрації позивач не має доступу до приміщення для здійснення комерційної діяльності. ОСОБА_3 в односторонньому порядку отримує дохід від роботи магазина. Частиною доходу ОСОБА_3 можна вважати гроші, які він економить внаслідок того, що не сплачує позивачу гроші за незаконне використання майна. Позивач просив з підстав, передбачених ст. 390 ЦК України, стягнути з відповідача на його користь суму частки доходу за період з 01 липня 2014 року по 01 жовтня 2014 року у розмірі 33 тис. грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за незаконне володіння чужим майном за період з 12 вересня 2014 року по 30 вересня 2014 року (включно) у розмірі 6 966 грн 73 коп.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 29 грудня 2015 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в порядку ст. 309 ЦПК України та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено факту отримання доходів за незаконне володіння чужим майном, а враховуючи те, що майно належить сторонам на праві спільної часткової власності, суд першої інстанції безпідставно застосував до вказаних правовідносин ст. 390 ЦК України.

Доводи скарги висновки суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення апеляційного суду м. Києва від 29 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов