Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1131/16-ц

11 серпня 2016 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого -судді:ОСОБА_1

секретаря: Госедло Л.І.

з участю позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Надвірна справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

Встановив:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

В судовому засіданні позивач по справі ОСОБА_2 позов підтримала з мотивів викладених в позовній заяві, яку просить задоволити, не заперечує проти зменшення розміру аліментів.

Відповідач по справі ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав частково і не заперечує проти його задоволення, однак просить зменшити розмір аліментів зважаючи на майновий стан.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з»ясувавши фактичні обставини справи приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню всіх обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі.

А відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі 31.01.1998 року уклали між собою шлюб у Прилісненській сільській раді Маневицького району Волинської області, актовий запис №2 (ас.5).

Від шлюбу у сторін по справі народилися дві доньки: Наталія, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Аліна, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьками яких в свідоцтвах про їх народження записані сторони по справі(ас.5-6).

Даний факт не заперечили сторони по справі.

Як встановлено в судовому засіданні, що діти сторін по справі-доньки Наталія, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Аліна, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають з позивачем по справі та перебувають на її утриманні та вихованні, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача по справі ОСОБА_2 складеного соціальним інспектором Ланчинської сільської ради Івано-Франківської області від 21.06.2016 року та довідкою про склад сім"ї №604/02-34 від 13.06.2016 року (ас.8-9).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.ст. 2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні.

Відповідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

При визначенні розміру аліментів в твердій грошовій сумі судом враховано положення ч. 1 ст. 184 СК України і роз»яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до передбаченого Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років до 18 років становить 1531 грн.

Відповідач по справі, як встановлено в судовому засіданні фізично здоровою людиною, не має інших утриманців, не має постійного місця праці, має не регулярний заробіток, з врахуванням того, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, та враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 років до 18 років, матеріальне становище сторін, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, а отже, на думку суду взмозі сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 650 грн., щомісячно на утримання кожної дитини до досягнення дітьми повноліття.

А тому, суд, оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

На підставі ст.ст.180-184, 192 СК України, керуючись ст.ст. 213-215, 218, 293 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_2 Анатоліївни-задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (іпн.) аліменти на утримання дітей- дочок: Наталії, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Аліни, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі по 650 грн. на утримання кожної дитини щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 01.07.2016 року та проводити до повноліття дітей.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 551 грн. 20 коп. судового збору по справі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 300 грн. судових витрат по справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Суддя Мужик І.І.

Повний текст рішення виготовлено 12.08.2016 року