АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1886/16Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 березня 2013 року у справі за заявою ОСОБА_7, заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу чоловіка та жінки, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року ОСОБА_7 звернулася із заявою про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу чоловіка та жінки, обґрунтовуючи заяву тим, що з квітня 1995 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_8, який помер 19 березня 2010 року.

Вказує, що вона та ОСОБА_8 проживали однією сімєю та вели спільне господарство, як в її будинку за адресою вулиця Одеська 29 так і в будинку ОСОБА_8, що знаходиться за адресою вул.. Карпінського , 9-а в місті Умань. Проживаючи однією сімєю, починаючи з 1995 року заявниця постійно доглядала за покійним ОСОБА_8, оскільки він був інвалідом 1 групи і потребував постійного стороннього догляду. Чоловік часто знаходився на лікуванні і заявниця вимушена була витрачати на його лікування особисті кошти, які отримала від продажу свого будинку та земельної ділянки. Тобто вони з ОСОБА_8 мали спільні права та обовязки, що є ознаками сімї. Крім будинку, в якому заявниця проживала разом з ОСОБА_8, що знаходиться за адресою вул.. Карпінського 9-а в м. Умань, у них було й інше майно, яке є їх спільною сумісною власністю, а саме автомобіль Ауді 100 д.н.з. а5325РС, мисливська рушниця ТОЗ 57 кал. 12, ШР №082 рушниця штучного виробництва. Також за час спільного проживання, вони відкладали кошти із спільного сімейного бюджету, які зберігали на депозитному рахунку в Уманському відділенні банку «Київська Русь».

За час проживання однією сімєю вони двічі реєстрували шлюб у 2002 році, який був розірваний у 2004 році, та у 2008 році.

ОСОБА_7 до теперішнього часу не може реалізувати своє право на власність, оскільки майно під час спільного проживання чоловіка та жінки однією сімєю, без реєстрації шлюбу є спільною сумісною власністю, та прийняти спадщину після смерті свого чоловіка, а тому виникла потреба у встановленні вказаного факту.

На підстав викладеного ОСОБА_7 просила суд встановити факт проживання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 19 березня 2010 року, однією сімєю без шлюбу з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 з квітня 1995 року до дня його смерті 19 березня 2010 року.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 березня 2013 року заяву ОСОБА_7 задоволено та встановлено факт спільного проживання та ведення господарства ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, однією сімєю з ОСОБА_8, померлим 19 березня 2010 року, з квітня 1995 року по 19 березня 2010 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, вважаючи рішення незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_7 залишити без розгляду.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи подану заяву, суд першої інстанції, виходив з того, що заявник проживала однією сімєю до смерті з ОСОБА_8, а тому майно набуте за вказаний час є спільною сумісною власністю.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 березня 2010 року помер ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР №144378 виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області від 23 липня 2010 року.

Відповідно до свідоцтв про одруження ОСОБА_7 та ОСОБА_8 двічі реєстрували шлюб 23 квітня 2002 року та 20 лютого 2008 року (а.с. 5, 6).

У своїй заяві ОСОБА_7 вказувала, що встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу їй необхідно для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 та здійснення свого права на власність, при цьому послалась на норми права які передбачають, що якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними під час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Тобто заявник, звертаючись до суду, фактично прямо вказала на те, що за вказаний нею в заяві час, було набуте майно, яке вона вважає спільною сумісною власністю.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначила, що вона є дочкою покійного ОСОБА_8 та 08 квітня 2005 року її батько заповів їй усе своє майно, яке у нього було та яке буде на день його смерті, в тому числі належний йому житловий будинок з надвірними спорудами, земельною ділянкою та предметами домашньої обстановки та вжитку, що знаходяться в цьому будинку в м.Умань, вул.. Карпінського 9а, що підтверджується заповітом від 08 квітня 2005 року, який посвідчений завідувачем Уманської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 та зареєстровано в реєстрі за № 1-786 (а.с. 48). Крім того, відповідно до договору дарування будинку від 12 грудня 2006 року ОСОБА_8 подарував ОСОБА_6 житловий будинок № 9-а, що знаходиться у місті Умані Черкаської області, по вул.. Карпінського і розташований на земельній ділянці площею 2105 кв.м.

Апелянт вказує, що на даний час в провадженні суду першої інстанції знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_7 про визнання недійсним вищезазначеного договору дарування будинку та визнання за нею права власності на ? його частини, при цьому до матеріалів справи була додана копія даного оскаржуваного рішення.

ОСОБА_6 вважає, що рішення суду повинно бути скасовано як незаконне, оскільки виник спір про право, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження та вказує, що суд на зазначене увагу не звернув, хоча в своїй заяві ОСОБА_7 вказала, що визнання даного факту їй потрібно для оформлення спадщини, а надавши оскаржуване рішення суду у цивільну справу про визнання недійсним договору дарування та визнання за нею право власності на частину будинку обґрунтовує свої права на житловий будинок у спорі з апелянтом про ці права.

Крім того, апелянт зазначає, що з 2008 року та по день смерті ОСОБА_8 - ОСОБА_7 перебувала з останнім у зареєстрованому шлюбі, а тому вона не була позбавлена можливості оформити на себе спадщину. При цьому до матеріалів справи була додана заява ОСОБА_7 від 24 липня 2010 року, яка була подана нею до Уманської міської нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка ОСОБА_8 (а.с. 52).

Відповідно до ч. 6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Частиною четвертою статті 256 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

У пункті першому Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звернуто увагу судів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Така позиція підтверджується також постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» ( п. 2 ), якою встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку, що в даному випадку наявний спір про право, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження, а тому судове рішення слід скасувати та залишити заяву без розгляду, розяснивши заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст..235,256,303,307,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 березня 2013 року скасувати, а заяву ОСОБА_7, заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу чоловіка та жінки - залишити без розгляду.

Розяснити ОСОБА_7, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :