АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/5143/14-ц 22-ц/774/132/К/16
Справа №214/5143/14-ц Головуючий в І інстанції
Провадження №22-ц/774/2241/К/15 суддя Ковтун Н.Г.
Категорія № 27 (ІV) Доповідач - Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О,

за участю: секретаря Євтодій К.С.

представника відповідача Бродька Анатолія Івановича, представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" про визнання неправомірним підвищення процентної ставки за кредитним договором, зобов'язання провести перерахунок, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») про визнання неправомірним підвищення процентної ставки за кредитним договором, зобов'язання провести перерахунок. Уточнивши позовні вимоги в останній їх редакції, просив визнати неправомірним підвищення відповідачем відсоткової ставки за кредитним договором № KRHCG000150010 від 20.05.2005 року в період з 25.10.2008 року по 27.01.2009 року з 16,08% річних до 18.12% річних, в період з 01.02.2009 року по теперішній час з 18,12% річних до 30% річних; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором № KRHCG000150010 від 20.05.2005 року з урахуванням відсоткової ставки, встановленої в кредитному договорі, а саме 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає 16,08% річних, починаючи з моменту підвищення процентної ставки по день ухвалення рішення по справі; стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначив, що 20 травня 2005 року між позивачем та відповідачем був укладений Кредитний договір №KRHCG000150010, відповідно до якого відповідач надав позивачу кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 20.05.2005р. по 19.05.2020р. включно, у вигляді непоновлювальної лінії в сумі 40 865,51 гривень на придбання квартири АДРЕСА_1 - в сумі 33 000,00 гривень, на ремонтно-будівельні роботи - в сумі 3369,51 гривень, на сплату страхових внесків - в сумі 4496,00 гривень.

Листом відповідач повідомив позивача про підвищення в односторонньому порядку відсоткової ставки за зазначеним вище Кредитним Договором з 01.02.2008р. Позивач вважає підвищення відповідачем в односторонньому порядку відсоткової ставки по кредитному договору незаконним, а умова Кредитного Договору в частині права відповідача в односторонньому порядку розірвати Кредитний договір недійсною, при цьому посилається на ч. 2, 3 ст. 1056 1, ст. 203, 215, 217 ЦК України, ст. 21 Закону України "Про захист прав споживачів".

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано неправомірним підвищення Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК» // відсоткової ставки за кредитним договором №KRHCG000150010 від 20.05.2005р. в період з 25.10.2008 року до 27.01.2009 року з з 16,08% річних 18, 12% річних, в період з 01.02.2009 року по теперішній час з 18, 12 % до 30% річних.

Зобов`язано Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» // здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором №KRHCG000150010 від 20.05.2005р. з урахуванням відсоткової ставки, встановленої в кредитному договорі, а саме 1,34% відсотків на місяць (що відповідає 16,08% річних) на суму залишку заборгованості за кредитом, починаючи з моменту підвищення процентної ставки по 26 серпня 2015 року.

Вирішено питання судового збору.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом матеріального та норм процесуального права, поставив питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача зазначив, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що позивач не надавав своєї згоди на зміну відсоткової ставки з 25.10.2008 року до 18,12%, висловивши її у своєму відповідному повідомленні банку, крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що збільшення відсоткової ставки банком з 09.01.2009 року до 30,00% є нікчемним, оскільки з 09.01.2009 почала діяти норма ст. 1056-1 ЦК України.

Проте на думку представника відповідача, суд першої інстанції не врахував, що сторони передбачили порядок та умови за яких можлива зміна відсоткової ставки по кредиту у майбутньому, отже умовами договору в частині зміни відсоткової ставки була визначена кредитним договором ще спочатку, тобто позивач був ознайомлений з такою умовою ще при підписанні кредитного договору.

Зокрема, відповідно до п.2.3.1 Кредитного договору Банк має право в односторонньому порядку при настанні певних обставин, викладених у цьому пункті збільшувати розмір відсоткової ставки за користування Кредитом з виконанням певної процедури такого повідомлення про це Позичальника, а саме надсиланням Позичальникові письмового повідомлення про зміну ставки за 20 днів до вступу в чинність зміненої процентної ставки. Таким чином, виконуючи свої зобов'язання за кредитним договором щодо направлення відповідних повідомлень Позичальнику, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» направив такі повідомлення двічі. Перший раз, коли відсоткова ставка була змінена з 16,08% річних до 18,12% річних з 25.10.2008 року, другий раз - коли було підвищення ставки з 01.02.2009 року до 30% річних. При цьому представник відповідача звернув увагу суду на те, що повідомлення про збільшення відсоткової ставки за договором до 30% річних до вступу в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку».

Крім того, представник відповідача зазначив, що позивач після підвищення відсоткової ставки сплачував кредит саме за підвищеними ставками і таким чином вважається, що він погодився із підвищенням процентної ставки, в іншому випадку він мав право розірвати кредитний договір на підставі ст. 651 ЦК України., чого ним зроблено не було.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 20 травня 2005 року між ОСОБА_3 та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є відповідач було укладено кредитний договір №KRHCG000150010 (т. 1 а.с. 7-8).

Відповідно до п. 1.1 розділу 1 кредитного договору Банк зобов'язався надати "Позичальникові" кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк до 19.05.2020 року включно у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 40865,51 грн., на наступні цілі: у розмірі 33000,00 грн. на придбання квартири АДРЕСА_1; у розмірі - 3369,51 грн. - на ремонтно-будівельні роботи, на сплату страхових платежів - у розмірі 4496,00 гривень, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,34 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісією за розрахункове обслуговування в розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п. 3.11 договору.

На підставі даного кредитного договору позивачем отримані кошти в розмірі, зазначеному у п. 1.1 розділу 1 договору, що не заперечувалось позивачем в судовому засіданні в суді першої інстанції.

27 травня 2005 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору №KRHCG000150010 від 20.05.2005р. (а.с.9), за умовами якої змінено положення пункту 1.1 Договору, які стосуються щомісячного платежу, який з 27.05.2005 року був змінений з 491,67 грн. на 541,87 грн., всі інші положення кредитного договору №KRHCG000150010 від 20.05.2005 року залишились незмінними.

Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пп. 2.3.1 п. 2 кредитного договору - Банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування Кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання даного Договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому Банк надсилає Позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки за 20 днів до вступу в чинність процентної ставки. Збільшення процентної ставки Банком у вищевказаному порядку можливе в границях кількості пунктів, на яке збільшилась ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США, за згодою Позичальника.

Так, у банку виникло право збільшити в односторонньому порядку розмір процентів у зв'язку зі зміною облікової ставки НБУ та збільшенням курсу долара США до гривні більше ніж на 10% порівняно з курсом долара США, встановленим НБУ на момент укладання договору.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір, яким обумовлено можливість односторонньої зміни процентної ставки банком, укладено між сторонами до набрання чинності Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», при цьому рішення про збільшення розміру процентів прийнято банком також до набрання чинності вказаним законом, відповідно до умов якого встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку.

Крім того, згідно абз. 4 ч. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни.

З матеріалів справи також вбачається, що право банку збільшити процентну ставку шляхом надсилання відповідного повідомлення позичальнику було реалізоване до набрання чинності вказаним законом, а саме в грудні 2008 року (т.1 а.с.17,211,212).

На вказані норми та фактичні обставини справи суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов передчасного висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, з огляду на викладене колегія суддів, установивши, що банк прийняв рішення про збільшення розміру процентів за кредитним договором відповідно до його умов і до набрання чинності законом, яким встановлено заборону збільшення банком розміру процентів в односторонньому порядку, і про це повідомив позивача в передбачений Законом України «Про захист прав споживачів» строк, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі через їх недоведеність.

При цьому колегія суддів, задовольняючи апеляційну скаргу та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з позивача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати понесені у зв'язку з поданням апеляційної скарги в розмірі 267,96 грн. у відповідності до ч.ч. 1,5 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 26 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" про визнання неправомірним підвищення процентної ставки за кредитним договором, зобов'язання провести перерахунок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" судові витрати в сумі 267,96 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: