Справа № 345/1508/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1555/2016
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Горблянського Я.Д., Проскурніцького П.І.,

секретаря Турів О.М.,

з участю: апелянтів ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення комунальних платежів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Калуського міськрайонного суду від 08 червня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивачі звернулися до суду з позовом про стягнення комунальних платежів, посилаючись на те, що 11.11.1996 року сторони по справі уклали договір позики на суму 12 266 грн. терміном до 11.04.1997 року. Для забезпечення повернення позики був укладений договір застави квартири по АДРЕСА_1. 20.05.1997 року державним нотаріусом було вчинено виконавчий напис, а 10.12.1998 року було оформлено право власності на дану квартиру на відповідача. Згодом свідоцтво про право власності, видане на ім'я відповідача ОСОБА_4, було визнано в судовому порядку недійсним, проте відповідач продовжував самовільно проживати у їх квартирі. Проживаючи у спірній квартирі, відповідач не сплачував кошти за комунальні платежі, в результаті чого станом на 01.01.2016 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 18 820 грн. 32 коп., в тому числі: за опалення - 9 629,24 грн., за кварплату - 8 447,77 грн., за спожитий газ - 743 грн. 31 коп. Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані сплачувати житлово-комунальні-послуги у строки, встановлені законом або договором.

Посилаючись на наведене, просили стягнути на свою користь з відповідача зазначену суму заборгованості.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 08 червня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

На вказане рішення позивачі подали апеляційну скаргу, в якій посилаються на його незаконність та необгрунтованість. Зокрема апелянти зазначають, що суд припустився помилки, а саме, в судовому засіданні встановлено, що відповідач являвся власником вказаного приміщення з 20.05.1997 року відповідно до свідоцтва про право на власність. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 29.12.2006 року свідоцтво про право на власність, видане на ім'я ОСОБА_4, було визнане недійсним. Однак, як було встановлено в судовому засіданні, відповідач проживав у квартирі АДРЕСА_1 з 1999 по 2016 роки. Відповідно до поданих довідок комунальних підприємств за вказаною адресою утворилась заборгованість на суму 18 820,32 грн. саме в той період, коли там проживав ОСОБА_4 Апелянти стверджують, що суд не дав зазначеному факту належної правової оцінки. Докази того, що відповідач проживав у зазначеній квартирі, є покази самого відповідача, а також довідки, додані до матеріалів справи. Вказані факти, на думку апелянтів, повністю доводять заборгованість по оплаті за комунальні послуги саме відповідача.

З наведених підстав просили рішення скасувати та ухвалити нове рішення.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання апеляційного суду не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

В судовому засіданні апелянти доводи апеляційної скарги підтримали з мотивів, викладених у ній.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянтів, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам відповідає.

Так, згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 11.11.1996 року сторони по справі уклали договір позики на суму 12 266 грн. терміном до 11.04.1997 року. Для забезпечення виконання зобов'язання був укладений договір застави квартири по АДРЕСА_1.

20.05.1997 року державним нотаріусом було вчинено виконавчий напис відповідно до акту прилюдних торгів від 19.11.1997 року, а 10.12.1998 року відповідно до свідоцтва про право власності відповідач ОСОБА_4 набув право власності на спірну квартиру.

Відповідно до рішення Калуського міськрайонного суду від 29.12.2006 року свідоцтво про право власності, видане на ім'я ОСОБА_4, було визнано недійсним.

На підставі Акту опису та арешту майна від 07.10.2009 року державним виконавцем при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження було описано та накладено арешт на трьохкімнатну квартиру по АДРЕСА_1 і зазначену квартиру було передано на відповідальне зберігання відповідачу ОСОБА_4 Листом відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції від 04.03.2015 року підтверджено, що акти опису й арешту майна боржника не скасовані і описане майно не виключено з даних актів опису й арешту майна.

Зазначені обставини підтверджені сторонами по справі та письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи (а.с.18-22, 50-51).

Крім того в судовому засіданні з'ясовано, що відповідач ОСОБА_4 проживав у квартирі АДРЕСА_1 з 1999 року по лютий 2016 року.

Відповідно до поданих довідок комунальних підприємств за вказаною адресою утворилася заборгованість станом на 01.01.2016 року: КП «Водотеплосервіс» - 9 629,24 грн., КП ЖЕО №4 - 8 447,77 грн., УЕГГ - 743,31 грн., а всього 18 820,32 грн. (а.с.5-8).

Позивачі в судовому засіданні пояснювали, що заборгованість, яка утворилася внаслідок несплати відповідачем ОСОБА_4 комунальних послуг, слід стягнути в їх користь, а вони, відповідно, сплатять вказані суми відповідним підприємствам, які надають послуги.

Суд правильно вважав, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Зідно договору купівлі-продажу від 30.01.2013 року позивач ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відчужили 4/5 належні їм частки квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 (а.с.52). За змістом вказаного договору слідує, що ОСОБА_5 є власником 4/5 частини зазначеної квартири, а відповідач ОСОБА_3 є власником 1/5 частини.

Отже, права позивача ОСОБА_2, яка не є власником квартири, не є порушеними, тому суд правильно вважав, що заявлені нею позовні вимоги є безпідставними.

Відмовляючи у позовних вимогах позивача ОСОБА_3, суд вірно виходив з того, що ОСОБА_3, який є власником 1/5 частини квартири, вправі звернутися до відповідача з вимогою в порядку регресу про стягнення суми заборгованості в частині відповідно своєї частки за умови оплати заборгованості по комунальних платежах. Оскільки позивач ОСОБА_3 не представив суду доказів про сплату заборгованості по комунальних платежах, то підстави для відшкодування таких витрат відсутні.

Крім того суд вірно послався на Закон України «Про житлово-комунальні послуги», яким право на звернення з вимогою стягнення заборгованості по сплаті комунальних послуг надано організаціям, які надають відповідні послуги згідно укладених договорів.

Враховуючи викладене, місцевий суд дійшов правильного висновку, відмовивши в задоволенні позовних вимог.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду, оскільки вони були предметом розгляду в суді першої інстанції і їм судом дана належна оцінка.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 08 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: Я.Д. Горблянський

П.І. Проскурніцький