Справа №583/1021/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1273/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Шевченка В. А.,

суддів - Семеній Л. І. , Бойка В. Б.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4,

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення сум заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У березня 2016 року ПАТ «КБ Приватбанк» звернулося до ОСОБА_3 з позовом, у якому зазначалося, що між ними 11 березня 2013 року був укладений кредитний договір, за яким останній отримав 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування грішми у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки.

Станом на 31 грудня 2015 року за відповідачем утворилася заборгованість у розмірі 28715 грн. 14 коп.: 4998 грн. 32 коп. за кредитом; 19173 грн. 24 коп. по сплаті процентів за користування кредитом; 2700 грн. зі сплати пені та комісії; 500 грн. штрафу (фіксована складова) та 1343 грн. 58 коп. штрафу (процентна складова), яку позивач і просив стягнути з ОСОБА_3

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області на часткове задоволення позову стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11 березня 2013 року станом на 31 грудня 2015 року в сумі 26871 грн. 56 коп.; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права ставиться питання про скасування рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення та стягуючи суму заборгованості з відповідача, суд першої інстанції при її визначенні виходив з довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», а також Умов та правил надання банківських послуг.

Проте погодитися з таким рішенням у повній мірі не можна, оскільки суд ухвалив його при поверховому зясуванні обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Як визнав сам відповідач і вбачається з матеріалів справи, 11 березня 2013 року між сторонами укладено кредитний договір, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 300 грн. на платіжну картку № 606139 (а. с. 5, 6, 60).

Відповідно до виписки з кредитної картки ОСОБА_3 15 липня 2013 року банк збільшив кредитний ліміт по ній до 5000 грн., а на наступний день з неї було списано 4998 грн. 32 коп. (а. с. 95-96, 102-109).

З повідомлень Національної поліції України слідує, що за заявою ОСОБА_3 щодо викрадення грошових коштів з його кредитної картки 23 липня 2013 року було відкрите кримінальне провадження № 0001068, яке 26 грудня 2013 року СВ Жовтневого РВ ЛМУ ГУМВС України у Луганській області закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Надання копій відповідних процесуальних документів є неможливим, оскільки на даний час територія м. Луганська тимчасово не контролюється органами державної влади України (а. с. 86, 98, 100).

З наданих позивачем розрахунків слідує, що станом на 31 грудня 2015 року розмір заборгованості ОСОБА_3 перед банком становив 28715 грн. 14 коп.: 4998 грн. 32 коп. по кредиту, 19173 грн. 24 коп. - по процентах за користування кредитом, 2700 грн. - пені та комісії, 500 грн. штрафу (фіксована складова) та 1343 грн. 58 коп. штрафу (процентна складова) (а. с. 4).

Зустрічного розрахунку з приводу розміру заборгованості відповідач не надав.

За таких умов, суд вірно на підставі ст. ст. 526, 527, 1049, 1054 ЦК України стягнув з відповідача заборгованість по тілу кредиту у розмірі 4998 грн. 32 коп.

На порушення ст. 60 ЦПК України відповідач не надав належних та допустимих засобів доказування на підтвердження своїх доводів щодо протиправного заволодіння його коштами з кредитної картки іншою особою.

Кримінальне провадження з приводу незаконного заволодіння коштів з кредитної картки, яке на даний час закрите за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, також не є таким доказом.

До того ж згідно з пунктами 6.1, 6.2, 6.3 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, чинного на час виникнення спірних правовідносин, користувач зобов'язаний використовувати спеціальний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Держатель зобов'язаний надійно зберігати спеціальний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.

Користувач зобов'язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Розрахунки щодо нарахування процентів за користування кредитом, пені та комісії, а також штрафів, позивач обґрунтовує умовами, викладеними у довідці та Умовами і правилами надання банківських послуг.

Проте довідка та зазначені умови і правила всупереч вимогам ст. ст. 207, 1055 ЦК України та ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позичальником не підписані й оригінали цих документів кредитором відповідачеві передані не були, у звязку з чим їх не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору.

Така правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, № 6-240цс14 від 11 лютого 2015 року, № 6-698цс15 від 10 червня 2015 року та № 6-757цс 15 від 01 липня 2015 року.

Тому, правильно встановивши наявність у відповідача обовязку щодо сплати процентів, суд помилково визначив їх розмір, який у даному випадку має обраховуватися, виходячи з положень ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, за якими якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Звідси розмір процентів за період з 17 липня 2013 року по 31 грудня 2015 року, що підлягають стягненню з відповідача, виходячи із суми заборгованості 4998 грн. 32 коп., облікової ставки НБУ та кількості днів прострочення за спірний період становить 1926 грн. 77 коп.

Щодо стягнення з ОСОБА_3 пені та комісії, штрафу (фіксована складова), а також штрафу (процентна складова), то його слід визнати безпідставним, оскільки саме анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами, як зазначалося вище, укладено не було.

За таких умов рішення суду на підставі п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України в частині стягнення процентів за користування кредитом підлягає зміні шляхом зменшення цієї суми з 19173 грн. 24 коп. до 1926 грн. 77 коп., а в частині задоволення вимог про стягнення пені та комісії, штрафу (фіксована складова), штрафу (процентна складова) скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні даних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 332 грн. 24 коп. на компенсацію судового збору, сплаченого за подання позову та з позивача на користь відповідача 1125 грн. 18 коп. на компенсацію витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2016 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом змінити зменшивши розмір присудженої судом суми з 19173 грн. 24 коп. до 1926 грн. 77 коп.

У частині задоволення позовних вимог про стягнення пені та комісії, штрафу (фіксована складова) і штрафу (процентна складова) рішення суду скасувати, і в задоволенні цих вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» 332 грн. 24 коп. на компенсацію судового збору, сплаченого за подання позову, та з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 1125 грн. 18 коп. на компенсацію витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

В іншій частині вказане рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього дня на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -